Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач ПАТ «Легбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], на обґрунтування якого посилався на невиконання відповідачем цивільно-правових зобовязань за кредитним договором та договором іпотеки, виникнення значної кредитної заборгованості, тому просив У рахунок погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Магія дерева» за кредитним договором № 04-11-08КЮ від 06.03.2008 року в розмірі 7\~999\~502 грн. 20 коп. на користь публічного акціонерного товариства «Легбанк» звернути стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 2,0000 га на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області кадастровий номер 3223182000:07:001:0024, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 334994, виданого управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі Київської області 09.10.2009 року, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеної в ході виконавчого провадження субєктом оціночної діяльності відповідно до вимог законодавства. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, посилаючись на невиконання умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились повторно, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлялись належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направили. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 06.03.2008 року між ПАТ «Легбанк» та ТОВ «Магія дерева» було укладено кредитний договір, відповідно до якого третій особі було видано кредит в розмірі 4\~906\~300 гривень, що підтверджується договором, додатковою угодою. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України, одним із видів застави є іпотека застава нерухомого майна. 18.05.2013 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно умов якого за рахунок належного [PERSON] нерухомого майна - земельну ділянку площею 2,0000 га на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області кадастровий номер 3223182000:07:001:0024, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, забезпечено зобовязання ТОВ «Магія дерева» за вказаним вище кредитним договором, що підтверджується договорами, державним актом, витягом із реєстру. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем та третьою особою умов договору та наявність боргу за кредитним договором в сумі 7\~999\~502 грн. 20 коп. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки боржник в односторонньому порядку не виконує договорні зобовязання, на нього в судовому порядку слід покласти обовязок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів. Визначений договором строк повернення кредиту сплинув, на письмові вимоги відповідач та третя особа не реагують, що підтверджується договором, листом, поштовими реєстрами. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.ч.1,2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Частиною 2 статті 592 ЦК України передбаченно, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена,\~ звернути стягнення на предмет застави, зокрема і у випадках, встановлених договором. Укладеним сторонами договором передбачена така можливість. Аналогічні положення містяться також і в інших нормах права, зокрема в ст.19, ч.ч.1,6 ст.20, ст.21 Закону України "Про заставу", ч.2 ст.25, п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частина 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» надає право позивачу ініціювати звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи викладене, суд вважає, що внаслідок невиконання грошового зобовязання за кредитним договором позивач вправі вимагати звернення стягнення на майно, передбачене договором іпотеки, а також вимагати реалізації такого майна шляхом продажу. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не представив заперечень проти позову та не спростував їх будь-якими доказами. Таким чином, під час розгляду справи доводи позову про наявність боргу та необхідність його стягнення в судовому порядку знайшли підтвердження, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на нерухоме майно грунтуються на матеріалах справи та нормах чинного законодавства, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати.

Outcome: approved