Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивачка звернулись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 24 квітня 2011 року помер її дід [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки №234, загальною площею 4,9805 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демянівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЛГ № 030156, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 225 належало померлому [PERSON]; земельної ділянки №52, кадастровий номер 4420983400:04:001:0110, загальною площею 1,1541 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демянівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 006922, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 209834/010541500333 належало померлому [PERSON]; земельної частки (паю) по колишній асоціації кооперативів «Зоря», Білокуракинського району, право власності на яку на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 002027, виданого на підставі розпорядження голови Білокуракинської райдержадміністрації від 26.03.1996р. №124 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 27 належало померлому [PERSON]; грошового вкладу, що вкладений в Білокуракинському Ощадбанку 3316/04 Луганської області на особовому рахунку №91551599 на імя [PERSON]; Сертифікату акцій Серії «А» з №2539 по №2565 від 02.06.1997р. виданого ВАТ «Лисичанськнафтопродукт» на імя [PERSON]. 03.11.2005 року, дід позивачки, відносно належного йому майна, на випадок своєї смерті, зробив розпорядження у вигляді заповіту, який посвідчено секретарем Демянівської сільської ради Білокуракинського району та зареєстрований в реєстрі за №476 згідно з яким усе своє вищевказане майно [PERSON] заповідав позивачці [PERSON] Після його смерті, вона у встановлений законом шестимісячний строк, звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщині та видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом із заявою нею було передано документи, у тому числі правовстановлюючі документи на спадкове майно.Приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу №97/2011, але здійснити переоформлення документів на своє імя позивачка не встигла, бо вказаний нотаріус помер, а документи були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який на той час знаходився в будівлі Головного територіального управління юстиції у Луганській області за адресою: площа [PERSON] 3а, місто Луганськ, Луганська область. Але, з огляду на загальновідомі факти про те, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та на території Донецької та Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції, а вищевказана будівля управління станом на теперішній час знаходиться в місті Луганськ, яке відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014р., постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст,селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - є тимчасово окупованою територією України. З метою подальшого переоформлення спадщини після свого померлого діда позивачка із наявними у неї лише ксерокопіями документів, бо оригінали залишились в матеріалах заведеної спадкової справи 13.07.2016 року звернулась до державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори із проханням здійснити переоформлення спадщини, яка відкрилась після смерті її діда. Постановою виконуючого обовязки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових справ, їй як спадкоємиці за заповітом у видачі свідоцтва було відмовлено. Відмову було аргументовано тим, що оскільки нотаріусом [PERSON] вже була заведена спадкова справа №97/2011, а після його смерті матеріали справи передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, тому він не має можливості видати відповідне свідоцтво. Позивачка звернулась до начальника відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Луганській області [PERSON] та через фахівця права до Луганського обласного державного нотаріального архіву з приводу переоформлення спадщини. Відповіддю виконуючого обовязки завідувача Луганського обласного державного нотаріального архіву, завідувачем Старобільської державної нотаріальної контори [PERSON] їй було повідомлено про відсутність архівної справи, через те, що всі документи залишились на тимчасово окупованій території в м. Луганськ. За повідомленням начальника відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Луганській області № Ч-122/5/10-45 від 18.03.2016р. їй було повідомлено про те, що дійсно приватним нотаріусом [PERSON] після померлого 24.04.2011р. [PERSON] була заведена спадкова справа, але нотаріальна діяльність вказаного нотаріуса Головним управлінням юстиції у Луганській області була припинена 12.04.2013р. у звязку з його смертю, а документи передані до Луганського обласного державного нотаріального округу. Втім, усі напрацьовані матеріали архіву відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції, що зберігалися на паперових носіях та в електронному вигляді, вважаються втраченими, тому отримати Свідоцтво про спадщину є неможливим. Сам обласний архів переміщено до м. Старобільськ Луганської області, однак фактично архів та документи Луганського обласного державного нотаріального архіву залишись у м. Луганську. Одночасно позивачці розяснено право про визнання права власності на спадщину за законом у судовому порядку.Вказані обставини і спонукали позивачку, як належну та єдину спадкоємицю за заповітом та законом, яка не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та здійснити переоформлення переходу права власності на спадкове майно на своє імя, звернутися до суду з позовом, в якому вона просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її діда. В судове засідання позивачка не зявилася. В судове засідання представник позивачки не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В судове засідання представник відповідача - Білокуракинської селищної ради не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав та просить суд його задовольнити. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. 29.03.2014 року у віці 50 років помер дід позивачки [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області було зроблено актовий запис за № 41 та видано Свідоцтво про смерть (а.с.14 ). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивачки (а.с.17) та свідоцтвом про народження матері (а.с.15). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу прізвище позивачки було змінено на прізвище «Чорнуха» (а.с.18). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із: земельної ділянки №234, загальною площею 4,9805 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демянівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЛГ № 030156, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 225 належало померлому [PERSON] (а.с.22); земельної ділянки №52, кадастровий номер 4420983400:04:001:0110, загальною площею 1,1541 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демянівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 006922, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 209834/010541500333 належало померлому [PERSON] (а.с.21); земельної частки (паю) по колишній асоціації кооперативів «Зоря», Білокуракинського району, право власності на яку на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 002027, виданого на підставі розпорядження голови Білокуракинської райдержадміністрації від 26.03.1996р. №124 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 27 належало померлому [PERSON] (а.с.24); грошового вкладу, що вкладений в Білокуракинському Ощадбанку 3316/04 Луганської області на особовому рахунку №91551599 на імя [PERSON] та Сертифікату акцій Серії «А» з №2539 по №2565 від 02.06.1997р. виданого ВАТ «Лисичанськнафтопродукт» на імя [PERSON] (а.с.25). З Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.10) дослідженому в судовому засіданні вбачається, що [PERSON], приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу було заведено спадкову справу № 97/2011 . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що за таких підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved