Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Служба у справах дітей Вінницької міської ради 28.01.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є матір»ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька [PERSON] та [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, про що свідчать витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.3 ст.135 Сімейного кодексу України №00009910148 та №00009909813. Згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 15.08.2012 року по справі №206/4336/2012 малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були відібрані у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, після чого діти були влаштовані до дитячих закладів: [PERSON] - до Немирівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату ім.. [PERSON] Вінницької обласної ради, [PERSON] - до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки, на повне державне утримання. За час перебування дітей у вказаних закладах мати не брала участі у вихованні дітей, не надавала матеріальної допомоги на їх утримання, не цікавилася їх життям, здоров'ям, розвитком, ніяким іншим способом не виявляла своєї турботи про них. Згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.02.2013 року №462 діти були направлені на виховання та спільне проживання в родину [PERSON] та [PERSON] ([ADDRESS]). Рішенням №82 виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 06.03.2013 року на базі їх родини була створена прийомна сім'я, до якої влаштовані діти [PERSON] та [PERSON], в якій діти перебувають на даний час. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Вінницької міської ради стосовно надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON], яке відбулося 19.08.2014 року, [PERSON] пояснила, що не цікавилася долею дітей, не надавала їм матеріальної допомоги, не відвідувала їх, тому що у неї не було для цього часу. На час подання позову до суду мати дітей ніде не працює. Представник позивача - [PERSON] позов підтримала з тих же підстав, що наведено у позовній заяві, просила позов задоволити. Також повідомила, що з часу відібрання у відповідача дітей, її поведінка відносно дітей не змінилась, вона не цікавиться їх побутом, життям, розвитком, будь - яким чином дітям не допомагає. З часу їх відібрання жодного разу їх не бачила, не розшукувала. У неї немає джерел доходів для існування. Окрім того, повідомила те, що вона неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, в тому числі і за жорстоке поводження з дітьми. Треті особи [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити. Повідомили суд, що з часу відібрання у відповідача дітей, вони проживають у них. Діти всім забезпечені, та задоволені своїм теперішнім перебуванням в іншій (їхній) сім»ї. Коли до них влаштували дітей, вони були у занедбаному стані, погано розвинуті. На даний час ними ситуацію виправлено. Відповідач по справі за час перебування у них дітей, жодного разу не цікавилась ними, не приїздила, не розшукувала, тощо. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, повідомила те, що дійсно у неї відібрали дітей за те, що вона погано за ними доглядала та виховувала. На запитання головуючого повідомила, що вона останні три роки ніде не працює, на обліку як безробітня не перебуває, будь - яких доходів не отримує. Єдиним джерелом її доходів є кошти, які заробляє її співмешканець. Житла на праві власності вона не має та проживає зі своїм співмешканцем у двокімнатній квартирі своєї матері, разом з матір»ю та рідним братом. Також пояснила, що вона з дітьми [PERSON] та [PERSON] не бачиться близько 2 - х років. Її жорстоке поводження з дітьми проявлялось у тому, що коли вона нервувала, вона могла кидати у дітей різними предметами та спричиняти їм тілесні ушкодження. Прокурор Кащук О.О., позовні вимоги підтримала, оскільки з досліджених матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач не виконує своїх материнських обов'язків, що покладені на неї Сімейним кодексом, таке позбавлення буде відповідати інтересам дитини. Вислухавши думку представника позивача, відповідача, пояснення третіх осіб, та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 10.06.2004 року, в якому в графі «Мати» зазначена [PERSON] (а.с.7), та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 15.09.2011 року, в якому в графі «Мати» зазначена [PERSON] (а.с.5). [PERSON] не перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьками дітей, а тому відомості про них, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, внесено в Книгу реєстрації народжень за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою. Так, згідно копії витягу №00009910148 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 28.12.2011 року (а.с.8) та свідоцтва про народження [PERSON], батьком [PERSON] є [PERSON]. Згідно копії витягу №00009909813 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 28.12.2011 року (а.с.9) та свідоцтва про народження [PERSON], батьком [PERSON] є [PERSON]. На виконання заочного рішення Замостянського районного суду м. Вінниці 15.08.2012 року у справі №206/4336/2012 дітей [PERSON] та [PERSON] було відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передано на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради (а.с.12-13). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №2206 від 13.09.2012 року малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. На момент винесення вказаного рішення [PERSON] перебувала в Вінницькому обласному комунальному притулку для дітей «Добро», [PERSON] - в міській лікарні «Центр матері та дитини» (а.с.4,6). З листа служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради, долученого до справи, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] влаштовані на виховання та спільне проживання в прийомну сім»ю на базі родини [PERSON] та [PERSON], які мешкають в [ADDRESS]. За весь період перебування дітей в даній родині рідна мати дітей [PERSON] жодного разу дітей не навідувала, не телефонувала, дітьми не цікавилася (а.с.10). З матеріалів справи також, вбачається, що відповідно до листа директора Вінницького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Вінницької міської ради [PERSON], сім'я [PERSON] була взята під соціальний супровід у липні 2013 року з метою підвищення рівня виховного потенціалу сім'ї, повернення дітей до біологічної сім'ї. Зі [PERSON] було укладено Договір про здійснення соціального супроводу, проводилися профілактичні бесіди популяризації здорового способу життя, мотивуючі бесіди щодо покращення побутових умов проживання, надані необхідні соціальні послуги, орієнтовані на допомогу у вирішенні актуальних проблем сім'ї, надавалися методичні поради щодо спілкування з дітьми, систематично надавалась інформація стосовно вакансій центру зайнятості. Проте, за підсумками соціального інспектування 25.01.2014 року, комісією було вирішено розірвати Договір про здійснення соціального супроводу, прийнято рішення про недоцільність проведення подальшої роботи, оскільки [PERSON] не мала бажання працевлаштовуватися, виховувати своїх дітей, спілкуватися з ними, матеріально їх забезпечувати, її не цікавило де і в якій сім'ї вони знаходяться (а.с.11). Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідач повністю самоусунулася від виховання та утримання свої дітей, вказані дії відповідача, яка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тривалий час не спілкується з ними, не займається та не цікавиться їх розвитком, здоров'ям та оздоровленням, свідчать про те, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Служба у справах дітей Вінницької міської ради довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться дітьми, не забезпечує їх матеріально, не шукає шляхів установлення контакту з дітьми, не усунула за більш ніж два роки ті обставини, які стали підставою для відібрання дітей та викладені в рішенні суду від 15 серпня 2012 року, не працює, не має власних джерел доходів, не має на праві власності (користування) об лаштованого житла та ін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав відносно них. Одночасно судом роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved