Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] помер вітчим позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач, спадщину прийняв, як спадкоємець четвертої черги спадкування за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , що належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі - продажу (біржового контракту від 15.11.1999) та увійшов до складу спадкової маси, позбавлений можливості, оскільки за життя спадкодавець у порядку діючому на час придбання нерухомості не зареєстрував його, що послугувало підставою для відмови нотаріусом у видачі позивачеві нотаріального акту та приводом звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідачем не було надано до суду, утім сільський голова надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просив проводити за відсутності їх представника. Ухвалою суду від 12.09.2019 за клопотанням позивача було витребувано в приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Башта-Бєляєвої М.О. матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про підтримання вимог та розгляд справи у їх відсутність. З огляду на викладене, суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] помер [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.10). Після його смерть відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи до майна померлого було встановлено, що спадщина відкрилась за законом. Своїм правом скористався позивач [PERSON] , подавши нотаріусу заяву відповідного змісту. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 22.12.2017 було встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю із [PERSON] , який помер [INFO] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Рішення суду набрало законної сили 23.01.2018. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За матеріалами спадкової справи судом встановлено, що інших спадкоємців, які б постійно проживали із спадкодавцем чи ті які прийняли спадщину не має, відтак позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , отож за приписами ЦК України, вона йому належить. Постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Башта - Бєляєвої М.О. від 26.04.2019 позивачеві було відмовлено у видачі на його ім`я нотаріального акту після смерті [PERSON] , оскільки поданий правовстановлюючий документ на житловий будинок (договір купівлі - продажу зареєстрований Вінницьким філіалом Української біржі нерухомості 15.11.1999 № 1187) містить вимогу про його реєстрацію у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації у відповідності до ч. 2 ст. 227 Цивільного кодексу УРСР, а з довідки КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 03.04.2018 за № 64 встановлено, що правовстановлюючий документ спадкодавцем до БТІ не подавався, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 «реєстроване за іншою особою, яка була продавцем за договором купівлі-продажу, зареєстрований Вінницьким філіалом Української біржі нерухомості 15.11.1999 року, №1187. Державним реєстратором Липовецької районної державної адміністрації Козаком Р.В. було ухвалено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень 26.02.2019, № 45689563 на підставі заяви спадкоємця, оскільки реєстрація права власності на житловий будинок з прибудовою, розташований за адресою: [ADDRESS] , проведена буди не може, оскільки право на розташовані за вказаною адресою земельні ділянки зареєстровані за іншим суб`єктом, ніж спадкодавець. Таким чином, подані спадкоємцем документи не підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок з прибудовою, розташований за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно довідок виданих 14.03.2019 Приборівською сільською радою Липовецького району за №189, 190 (а.с.22), встановлено, що згідно записів по господарських книг сільської ради за 1996-2010 роки житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] , який помер [INFO] . На даний час у житловому будинку зареєстрований та постійно проживає [PERSON] . Згідно технічного паспорту виготовленого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 03.04.2018, вказаний житловий будинок збудований в 1976 року. Згідно із рішенням Приборівської сільської ради Липовецького району від 31.01.2020 за №04 було проведено упорядкування нумерації будинків, у зв`язку із чим житловому будинку користувачем якого є [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] . Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Судом встановлено, що спадкодавець набув у власність житловий будинок по [ADDRESS] згідно із Біржовим контрактом №1187 від 15.11.1999. Відповідно до ч. 4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зібрані у справі докази підтверджують, що спадкодавець набув нерухоме майно не у спосіб визначений діючим законодавством. Судом було встановлено, що позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняв, у тому числі у вигляді житлового будинку, що є предметом спору, отож вона йому належить, іншого майна на території сільської ради яке б належало спадкодавцеві не встановлено, отож об`єкт нерухомості конкретизовано, однак реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості за вказаних вище обставин. За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача очевидною, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved