Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 40397,91 грн., пені в розмірі 5121,12 грн., інфляційні витрат в розмірі 6342.47 грн., трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 564,46 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 2014 року в м. Києві за участю належного позивачу на праві власності автомобіля [NUMBER] під його керуванням та автомобіля [NUMBER], сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Винним у вчиненні вказаного ДТП є водій, що керував автомобілем [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована відповідачем. 12 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодуванням і 23 вересня 2014 року відповідачем погоджено суму страхового відшкодування в розмірі 40397,91 грн., яку станом на день розгляду справи відповідачем не сплачено. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд задовольнити пред'явлені вимоги. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла письмова заява, у якій представник просить суд проводити судове засідання за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання викликався, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 липня 2014 року в м. Києві за участю належного позивачу на праві власності автомобіля [NUMBER] під його керуванням та автомобіля [NUMBER], сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Винним у вчиненні вказаного ДТП визнано водія, що керував автомобілем [NUMBER]. Також судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована відповідачем згідно договору страхування (поліс) ОСЦПВВНТЗ АС/ 5379441 від 24 жовтня 2013 року. Сума страхового відшкодування була узгоджена з представництвом відповідача, що вбачається із листа відповідача від 23 вересня 2014 року № 6442/8 (а.с. 6). Однак станом на 22 травня 2015 року страхове відшкодування позивачу не перераховано. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Положенням статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У відповідності до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування(регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку пені, за прострочення виплати страхового відшкодування з 23 вересня 2014 року по 03 квітня 2015 року загальна сума пені складає 5121,12 грн. Суд вважає, що вказана вимога підлягає задоволенню з огляду на п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, позивач просить про стягнення інфляційних збитків в розмірі 6342, 47 грн., та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 564,46 грн. Суд вважає, що вказані вимоги також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Зобов'язання відповідача у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, отже таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: "боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом". Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Строк прострочення зобов'язання становить 193 дні. Відповідно до встановлених індексів інфляції всього інфляція за період прострочення становила 15.7 %. Збитки від інфляції 40397,91Х15,7= 6342,47 грн. Сума 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 23.09.2014 р. по 03.04.2015 р. становить 564,46 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 524 грн. 25 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved