Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з зазначеним позовом 14.09.2015 року, уточнивши вимоги (а.с.51-62), та просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача - ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ» заборгованість за кредитним договором №5706С89 від 30.11.2006 року (із змінами та доповненнями) станом на 03.09.2015 року в загальному розмірі 11 391,70 швейцарських франків, яка включає заборгованість: за кредитом - 10 568,10 швейцарських франків, по процентам за користування кредитом - 823,60 швейцарських франків, а також пеню за прострочення сплати процентів в розмірі 2902,16 грн. Стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3935,01 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 30.11.2006 року між ВАТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (назву організаційно-правової форми змінено на ПАТ) як Банком та [PERSON] як Позичальником укладено кредитний договір №5706С89, за умовами якого позивач надав відповідачеві-1 кредит в розмірі 18 845 швейцарських франків з кінцевою датою погашення 29.11.2027 року зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі річної «плаваючої» процентної ставки, яка визначається: LIBOR (12m)+8,14%, але не менше 10,24% річних для здійснення оплати за придбання 3-кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За погодженням сторін, відповідач-1 зобов'язаний здійснювати погашення кредиту у валюті кредиту в строки та на умовах, визначених Графіком погашення кредиту шляхом здійснення його погашення щомісячно рівними частинами в розмірі 74,78 швейцарських франків. Забезпеченням виконання зобов'язань позичальника виступає іпотека придбаної ним квартири та порука [PERSON] за договором поруки № 5710Р3 від 12.03.2010 року, відповідно до якого [PERSON] поручилася перед позивачем за належне виконання [PERSON] свого зобов'язання згідно кредитного договору. При цьому за неналежне виконання останнім своїх зобов'язань, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об'ємі, що і позичальник як солідарний боржник. Свої зобов'язання за кредитним договором №5706С89 від 30.11.2006 року банк виконав належним чином, надавши відповідачу-1 кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобов'язання не виконав, в результаті чого станом на 03.09.2015 року має заборгованість в загальному розмірі 11 391,70 швейцарських франків, яка включає заборгованість: за кредитом - 10 568,10 швейцарських франків, по процентам за користування кредитом - 823,60 швейцарських франків, а також пеню за прострочення сплати процентів в розмірі 2902,16 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.75). Відповідач-1 [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно поданого ним клопотання просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення (а.с.76). Відповідач-2 [PERSON] про розгляд справи, призначений на 13.01.2016 року, 25.02.2016 року повідомлена належним чином (а.с.68, 73), проте в судове засідання повторно не з'явилася, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в письмових матеріалах справи докази в їх сукупності, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2006 року між ВАТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ» як Банком та [PERSON] як Позичальником укладено кредитний договір №5706С89 (а.с.19-23), згідно п.2.1. якого Банк надає Позичальнику кредит в розмірі 18 845 швейцарських франків з кінцевою датою погашення 29.11.2027 року з метою здійснення оплати за 3-кімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] купівельною вартістю 126 250 грн. згідно договору купівлі-продажу від 30.11.2006 року. Внесенням змін до Статуту (а.с.39, 40) стосовно організаційно-правової форми діяльності, ВАТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ» перейменовано на ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ». Правомірність надання банком кредиту [PERSON] в іноземній валюті підтверджується наявною у ВАТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ» генеральною ліцензією НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями №2 від 25.12.2001 року згідно офіційних відомостей Національного Банку України з інтернет-порталу www.bank.gov.ua (а.с.77-79), що узгоджується з вимогами п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 та правовою позицією Верховного Суду України у справах № 6-190цс15 та 6-1680цс15. Як слідує з положень п.2.1.1 договору (а.с.19 зворот), за рахунок власних коштів [PERSON] сплатив за квартиру авансовий платіж в сумі 54 666,25 грн., що складає 43,3% від вартості купуємого житла, та відповідає вимогам Банку щодо первинного внеску не менше 15% від оцінки Банку, тобто від 92 600 грн. Відносно умов надання кредиту, сторонами погоджено, що Позичальник щомісячно сплачує Банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту - швейцарський франк (ст.1 договору), які нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі Банківського року (360 днів) і підлягають сплаті з 01 по 15 число кожного місяця за попередній в розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m)+8,14%, але не менше 10,24% річних, де під LIBOR (12m) розуміється базова ставка для швейцарських франків 2,10% річних (п.2.2.1, 2.5.1 договору, а.с.20). Крім того, у випадку зміни грошово-кредитної політики НБУ Банк має право змінювати розмір процентної ставки за Кредитом, визначеної в п.2.2 Договору. Позичальник зобов'язаний погасити кредит в строки та на умовах, визначених Графіком погашення кредиту (а.с.23-25). У випадку порушення вказаних у договорі строків погашення кредиту, процентів та платежів за договором, позичальник сплачує банку за кожен день прострочки пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.2.4.2 договору) (а.с.20). При цьому сплата пені та штрафу не звільняє позичальника від обов'язку щодо відшкодування банку збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язань, які підлягають стягненню понад пеню (п.5.3 договору). Додатковими угодами №5706С89-1 від 25.10.2012 року та № 5706С89-2 від 23.05.2013 року (а.с.26,27-28) внесено зміни до кредитного договору у зв'язку з укладенням договорів поруки та іпотеки. Дійсно, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 5706С89 від 30.11.2006 року Позивачу як іпотекодержателю відповідачем-1 передано придбану ним квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] як предмет іпотеки (п.2.8.1 договору, а.с.21). Крім того, 12.03.2010 року між ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ» та [PERSON] (яка змінила прізвище - на [PERSON]) (а.с.67) укладено договір поруки № 5710Р3 (а.с.32-33), за умовами якого вона як Поручитель зобов'язується перед Кредитором солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником - [PERSON], а також будь-якими його спадкоємцями, Основного зобов'язання, відшкодувати витрати, що визначатимуться на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредитів, проценти, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання зобов'язання, інші понесені витрати внаслідок його невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання (п.3.1 Договору поруки, а.с.32 зворот). Як встановлено в ході судового розгляду, що також не оспорюється сторонами, 30.11.2006 року [PERSON] кредитні кошти в сумі 18 845 швейцарських франків, що еквівалентно 78 803,93 грн. отримав в повному обсязі шляхом видачі йому готівки через касу банку, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] за 30.11.2006 року, меморіальним ордером № 3083 від 30.11.2006 року (а.с.29,30), та є свідченням належного виконання позивачем взятих на себе договірних кредитних зобов'язань. Однак позичальник, всупереч умовам кредитного договору та нормам закону, взятих на себе зобов'язань належним чином не виконує, своєчасне погашення кредиту не здійснює, в результаті чого станом на 03.09.2015 року має заборгованість в загальному розмірі 11 391,70 швейцарських франків, яка включає заборгованість: за кредитом - 10 568,10 швейцарських франків; по процентам за користування кредитом - 823,60 швейцарських франків, а також нараховану неустойку у формі пені за прострочення сплати процентів в розмірі 2902,16 грн. Надані суду розрахунки заборгованості (а.с.4-11, 52-60), з урахуванням внесених позивачем коштів в рахунок виконання зобов'язань, суд вважає правильними та обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до переконання щодо доведеності розміру заявлених позивачем грошових вимог. Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України). Відповідно до роз'яснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.02.2016 року у справі № 6-1680цс15. Враховуючи наявність у Банка генеральної ліцензії НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями №2 від 25.12.2001 року та правомірність надання позичальнику [PERSON] кредиту в іноземній валюті в розмірі 18 845 швейцарських франків, обумовленість п.2.3.1 договору (а.с.19 зворот) виконання ним своїх зобов'язань шляхом здійснення плати за кредитом в швейцарських франках, суд приходить до висновку про законність пред'явлення позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором саме в іноземній валюті, в якій його надано, в частині стягнення боргу по тілу кредиту та відсоткам, які по своїй суті є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима, що також узгоджується з вимогами ч.2 ст.533 ЦК України, правовими висновками Верховного суду України, викладеними в постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15 та п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Також суд погоджується із пред'явленням позивачем вимоги про стягнення заборгованості по пені в національній валюті в розмірі 2902,16 грн., оскільки по своїй суті вона не є складовою частиною основного зобов'язання, а мірою цивільно-правової відповідальності позичальника, що виключає можливість стягнення її в іноземній валюті надання кредиту. В матеріалах справи містяться досудові вимоги про дострокове виконання відповідачами грошових зобов'язань за спірним кредитним договором (а.с.31,34), однак і до цього часу зазначені вимоги залишаються без задоволення, в порушення вимог п.2.6.2 договору (а.с.20 зворот) протягом 10-денного строку з моменту отримання вимог, відповідачі їх не виконали, позивач правомірно звернувся до суду. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Право позивача вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (прострочені проценти), пеню та штрафи також обумовлене п.4.2 Кредитного договору (а.с.22). Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 3.1. Договору поруки (а.с.32 зворот) сторони визначили солідарну відповідальність відповідачів. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова в ньому про припинення відповідальності поручителя лише після повного виконання Основного зобов'язання (п.7. договору поруки, а.с.33) не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має настати. Тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явивши 08.06.2015 року до [PERSON] вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування ним (а.с.34), кредитор фактично змінив строк виконання основного зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а позов до поручителя пред'явив у вересні 2015 року, тобто в установлений законом 6-місячний строк, що свідчить про правомірність його вимог до поручителя як солідарного відповідача разом з боржником [PERSON] Вирішуючи спір в межах заявлених позивачем вимог, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позичальником - відповідачем [PERSON] допущено істотне порушення зобов'язань за Кредитним договором №5706С89 від 30.11.2006 року, що призвело до утворення заборгованості, яка до цього часу ні ним, ні його поручителем - відповідачем [PERSON] не погашена, у зв'язку з чим, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за вказаним вище Договором станом на 03.09.2015 року в загальному розмірі 11 391,70 швейцарських франків, яка включає заборгованість: за кредитом - 10 568,10 швейцарських франків, по процентам за користування кредитом - 823,60 швейцарських франків, а також нараховану неустойка у формі пені за прострочення сплати процентів в розмірі 2902,16 грн. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ч.1 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3935,01 грн. (а.с.1) в рівних частках по 1967,50 грн. з кожного, оскільки солідарне стягнення судового збору не передбачено.

Outcome: approved