Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи, такаю, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказує, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2008 року разом з [PERSON] являються власниками житлового будинку за адресою: м. Полтава, вул. Патлаївська, 27. У вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який 25.11.2015 року виїхав з будинку, забравши всі свої речі, а також 07.12.2015 року подарував належну йому частину вищевказаного домоволодіння доньці [PERSON], зх. того часу в будинку не проживає, участі в його утриманні не бере. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 27 по вул. Патлаївській в м. Полтаві. В судове засідання позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] не з'явилися, надавши заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі. Відповідач [PERSON], до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи повідомлявся судом за останнім відомим місцем проживання, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача та її представника, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням розглянути справу без участі представника, в якій зазначив, що з приводу вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали, про що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КЕ № 070149, виданого 19.04.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, зроблений актовий запис № 28. [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], разом проживали в [INFO], де були зареєстровані, а згодом приватизували житло. На підставі свідоцтва про право власності на житло б/н, виданого 25.12.2008 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на підставі розпорядження (наказу) від 25.12.2008 року № 2151, одноквартирний будинок № 27 по вул. Патлаївській в м. Полтаві, належить на праві приватної, спільної часткової власності [PERSON] 1/3, [PERSON] 1/3 та [PERSON] - 1/3. Відповідно до договору дарування від 07 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1404, [PERSON] подарував та передав [PERSON], а остання прийняла в дар 1/3 частину будинку, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Патлаївська, 27 Згідно довідки Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційної організації № 2" Полтавської міської ради № 5949 від 28.09.2016 року в будинку № 27 по вул. Патлаївська в м. Полтаві, зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послалась на те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 25 листопада 2015 року. Той факт, що [PERSON] з 25.11.2015 року не проживає в [INFO] та його особистих речей у квартирі немає, підтверджується Актом б/н від 03.10.2015 року, складеним [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] зареєстрований в [INFO], за цією адресою не проживає більше року без поважних причин, що створює перешкоди в користуванні квартирою її власникам, в тому числі позивачу по справі [PERSON], яка вимушена здійснювати оплату комунальних послуг за вказану особу та не може вільно розпорядитись власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved