Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»(надалі «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом [PERSON](надалі «Відповідач»), третя особа Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про зняття арешту з обєкта житлової нерухомості квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 58,6 кв.м., який накладено 08.04.2014 року Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 30919280 від 04.04.2014 (номер запису про обтяження: 25249609 від 08.04.2014). Позовні вимоги мотивовано тим, що наявність зазначеного арешту на майно АТ «Дельта Банк» порушує право Позивача на розпорядження своїм майном, що фактично унеможливлює роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного майна, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів. Як зазначено Позивачем в позовній заяві, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, за ПАТ «Дельта Банк», як іпотекодержателем в кредитних правовідносинах, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] було визнано право власності на предмет іпотеки: квартиру №47 за адресою [ADDRESS], загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 58,6 кв.м. Державним реєстратором зареєстровано право приватної власності АТ «Дельта Банк» на вказану квартиру. Однак, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо даного обєкта нерухомого майна (квартири №47 за адресою Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, будинок 145) міститься запис про арешт майна на підставі Постанови ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ВП №30919280 від 04.04.2014 року, що, на думку Позивача, порушує його права як власника майна та іпотекодержателя, який маєпріоритетне право на задоволення вимог кредиторів, у звязку з чим ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з даним цивільним позовом про зняття арешту з майна. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві,\~ проти заочного розгляду справине заперечила. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не зявився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток на зареєстровану у встановленому порядку адресу реєстрації місця проживання та розміщення оголошення на сайті суду, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов до суду не надходило. Третя особа Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, явку уповноваженого представника в судове засідання повторно не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2014 року у справі №344/12626/13-ц з урахуванням (з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2016 року та додаткового рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2017 року): в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 579 983,92 грн. за Договором про надання кредиту № 11125460000 від 05.03.2007 року, укладеним між АКІБ Укрсиббанк та [PERSON], звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки 06.03.2007 року укладеного між АКІБ Укрсиббанк та [PERSON], посвідченого нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за номером 939, шляхом визнання за іпотекодержателем ПАТ [PERSON] (ЄДРПОУ 34047020, місцезнаходження вул. Щорса, 36б, м.Київ) права власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру № 47, загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 58,6 кв.м., яка розташована у будинку № 145 по вул.Галицька в місті Івано-Франківську; припинено право власності іпотекодавця [PERSON], в тому числі право володіння, користування та розпорядження квартирою № 47, загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 58,6 кв.м., яка розташована у будинку № 145 по вул.Галицька в місті Івано-Франківську; припинено право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за адресою: [INFO]; виселено з квартири №47 загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 58,6 кв.м., яка розташована у будинку №145 по вул.Галицька, іпотекодавця [PERSON] та усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за вказаною адресою. 12 березня 2018 року державним реєстратором на підставі вищевказаних судових рішень за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Так, як вбачається зі змісту інформаційно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 1506923626101 (квартира №47 за адресою Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, будинок 145) міститься запис про обтяження на підставі Постанови ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ВП №30919280 від 04.04.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. При цьому, як встановлено Судом з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (Договір про надання споживчого кредиту №11125460000 від 05 березня 2007 року) іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №47 за адресою Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, будинок 145, що підтверджується договором іпотеки від 06.03.2007 року, укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та [PERSON] Обтяження нерухомого майна було зареєстровано банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек 06.03.2007 року. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок\~ предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з статтею 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель\~ може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Права та вимоги третіх осіб\~ на предмет іпотеки, набутий у власність\~ іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність. Згідно ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя. Згідно ч.3 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Відповідно до частин першої, п'ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у абзаці шостому пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. В спірних правовідносинах обтяження (арешт) спірного нерухомого майна відбулися після державної реєстрації права іпотеки, що позбавляє потенційного власника (на користь якого винесено судове рішення, яке набрало законної сили) можливості фактично розпоряджатися своїм майном, виходячи із пріоритету прав іпотеко держателя. Таким чином, оскільки право іпотеки виникло до винесення постанови, на підставі якої накладено арешт на спірне нерухоме майно [PERSON]В,, яке перебуває в іпотеці, а тому суд приходить до висновку, що з квартири №47 за адресою Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, будинок 145, слід зняти арешт, накладений державним виконавцем, для забезпечення та захисту прав Позивача як власника спврної квартири на підставі рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом визнання за іпотекодержателем права власності. Відповідно до ст. 81\~\~ ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст..ст.\~ 49, 51, 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved