Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 01 серпня 2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого сторони дітей не мають. Однак, через різні погляди на спільне подружнє життя перебування у шлюбі з відповідачем стало неможливе. Чоловік не бере достатньої участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної допомоги сім'ї. Відповідач проявляє до неї неповагу, вчиняє сварки, які носить систематичний характер. З вини відповідача сумісне життя і збереження сім'ї стало недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила своє прізвище змінити на [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутності не надіслав. Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 01 серпня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 1525, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві (а.с.4). Дітей сторони не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не просила стягувати з відповідача судові витрати.

Outcome: approved