Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Представник позивача в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Підставою позову вважає те, що [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 2007 року діти проживали з бабою [PERSON] та матір`ю [PERSON] в с. Чемер Козелецького району Чернігівської області. [PERSON] [INFO] померла. Після її смерті діти проживають з бабою і перебувають на її повному утриманні та вихованні. Батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не відвідує дітей близько 13 років, не телефонує, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги, не бере участі у їх вихованні, фізичному, духовному та моральному розвитку, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Батько не має бажання виконувати свої батьківські обов`язки відносно своїх дітей добровільно написав заяву до комісії з питань захисту прав дітей про те, щоб його позбавили батьківських прав відносно його сина [PERSON] та доньки [PERSON] . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, погодився на позбавлення його батьківських прав, не бере участі у їх вихованні та утриманні, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Просять позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітніх: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06.05.2021 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30.07.2021 визнано явку позивача та третьої особи обов`язковою. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.10.2021 залучено орган опіки та піклування Монастирищенської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 29.12.2021 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді та представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей Кіптівської сільської ради Бриль О.М. позов підтримала повністю з підстав зазначених у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило. В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Монастирищенської міської ради Редька Л.М. позов підтримала та просить його задовольнити. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: серії [NUMBER] повторно виданого Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 31.01.2019 актовий запис № 1 та серії [NUMBER] , виданого 29.06.2005 виконкомом Долинківської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, актовий запис № 1 (а.с. 50 - 51). Доказів виключення відомостей про відповідача як батька дітей з актового запису про її народження до суду не надано. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 31.08.2020 виконавчим комітетом Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, мати дітей [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 52). Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з довідкою виданою виконкомом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 235 від 31.05.2021 неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з бабою [PERSON] та знаходяться на її утриманні (а.с. 55) Таким чином, судом встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають окремо від батька. Відповідно до вимог ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків (ч. 4 ст.155 СК України) є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав (ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до заяви [PERSON] від 28.12.2020, [PERSON] просить позбавити його батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2005 року народження, так як він з ними не проживає протягом 13 років та не має змоги забирати до себе після смерті колишньої дружини. Погоджується щоб діти проживали з бабою [PERSON] (а.с.12). Орган опіки та піклування подав суду письмовий висновок № 12 від 08.02.2021 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . За змістом висновку з 2007 року діти проживають з бабою [PERSON] та малолітнім братом [PERSON] в с. Чемер Козелецького району Чернігівської області і перебувають на її повному утриманні і вихованні. Мати, [PERSON] [INFO] померла. Після її смерті баба [PERSON] оформила опіку над малолітнім внуком [PERSON] . Батько неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не відвідує дітей, не телефонує, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги, не бере участі у їх вихованні, фізичному, духовному та моральному розвитку, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Батько сам виявив бажання, щоб його позбавили батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] (а. с. 53). Суд вважає висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіптівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його дітей обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка відповідно до змісту ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судами може застосовуватися як джерело права, викладеної у Рішенні по справі «Савіни проти України» від 18.12.2008, яка національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Також Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 вказано, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Судом встановлено, що батько, відповідач у справі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей. Відповідач не надав суду доказів відсутності його вини в ухиленні від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Із вищезазначених доказів судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. При цьому, судом встановлено, що відповідач не виконує вказаних обов`язків, так як не бажає цього робити, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Тому, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і вважає, що таке рішення буде відповідати інтересам дітей. В положеннях ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Враховуючи те, що у ст.19 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи, суд діючи в першу чергу в найкращих інтересах дитини вважає, що позов обґрунтований, підтверджений доказами, а тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що аргументи позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей переконливі та виважені, докази надані до позовної заяви свідчать про невиконання батьківських обов`язків, відсутність будь-якого інтересу до дітей, позбавлення батьківських прав сприятиме інтересам дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей обґрунтовані, підтверджені доказами та підлягають до задоволення. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved