Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2001 року і цей шлюб було розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей, синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких у свідоцтві про їх народження записано позивача, а матір'ю - відповідачку. Діти відповідно до рішення Рівненського районного суду від 29 травня 2017 року проживають з батьком і перебувають на його утриманні. З літа 2016 року сторони проживають окремо, відповідачка добровільно допомогу на утримання дітей не надає, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього в судове засідання надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Проти розгляду справи у відсутності відповідачки та ухваленні заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, але адресований їй конверт повернувся до суду з відміткою пошти, що "адресат за даною адресі не проживає". Причину неявки відповідачка суду не повідомила і від неї не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи у її відсутності. Суд визнав неявку відповідачки до суду неповажною. З врахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі документів. А в зв'язку з неявкою відповідачки, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2001 року і цей шлюб було розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей, синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2017 року визначено місце проживання дітей з їх батьком - позивачем по справі. Матір'ю дітей у свідоцтвах про їх народження записано відповідачку. На даний час сторони проживають окремо, діти проживає з батьком і перебувають на його утриманні. Відповідачка тривалий час добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча вона є здоровою, працездатною, але не працює офіційно, має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців не має і має змогу надавати допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідачка є здоровою, працездатною, офіційно не працює, але має мінливий дохід, інших утриманців немає, доказів, які б це спростовували суду не надано, суд вважає, що позов підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання кожної дитини в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідачки і дітей, її матеріальний стан і матеріальний стан позивача і дітей. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про гарантований мінімальний розмір аліментів. На думку суду, таке рішення буде законним і відповідатиме інтересам дітей та сприятиме їх належному утриманню. Неявку відповідачки в судове засідання, суд розцінює як її самоусунення від вирішення цього спору. Вона не відреагував на виклик суду, отже не бажає спростовувати доводи позивача. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В зв'язку з задоволенням позову з відповідачки належить стягнути судовий збір, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого був звільнений позивач при подачі позову до суду.

Outcome: approved