Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Траст Лізинг», по якому просила: -визнати недійсним Договір про надання інформаційних та консультаційних послуг від 07.12.2017 року, укладений між [PERSON] та Товариством із обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «Траст Лізинг» (юридична адреса: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 259,). -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «Траст Лізинг» (юридична адреса: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 259,) на користь [PERSON], що мешкає за адресою: 65012, [ADDRESS], грошові кошти в сумі 18 500,00 (вісімнадцять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок. Обґрунтовуючи сої вимоги тим, що 06 грудня 2017 року позивач звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Траст Лізинг» (юридична адреса: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 259,) з метою оформити Договір (фінансового лізингу) про приймання-передачу транспортного засобу. У цей день, а саме, 06 грудня 2018 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛК Траст Лізинг», в особі представника Комарової Ольги Олександрівни, яка діє на підставі Довіреності № 2 від 12.06.2017 року, було укладено Договір про надання інформаційних та консультаційних послуг. Предметом договору є здійснення пошуку транспортного засобу для укладення Замовником договору купівлі-продажу, підготувати документи для укладення договору купівлі-продажу, здійснити пошук транспортного засобу відповідно до специфікації встановлених Замовником- автомобіль марки Ravon, комплектації- elegant, об'єм двигуна- 1,3/бенз., тип КПП механіка, привід-передній, рік випуску 2016 року. Позивач вважає, що Договір про надання інформаційних та консультаційних послуг від 07.12.2017 року, є несправедливим та неукладеним. Також, аналізуючи положення Договору фінансового лізингу № 000005 від 07.12.2017 року, вважає, що умови договору лізингу, передбачені у даному пункті, не ґрунтуються на засадах цивільного законодавства щодо добросовісності та справедливості, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін і завдають істотної шкоди споживачеві, оскільки надають можливість продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати сплачені споживачем кошти у значному розмірі за дострокове розірвання договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи встановлено, що 06 грудня 2017 року позивач звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Траст Лізинг» з метою оформити Договір (фінансового лізингу) про приймання-передачу транспортного засобу. 06 грудня 2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛК Траст Лізинг», в особі представника Комарової Ольги Олександрівни, яка діяла на підставі Довіреності № 2 від 12.06.2017 року, було укладено Договір про надання інформаційних та консультаційних послуг. Предметом договору є здійснення пошуку транспортного засобу для укладення Замовником договору купівлі-продажу, підготувати документи для укладення договору купівлі-продажу, здійснити пошук транспортного засобу відповідно до специфікації встановлених Замовником- автомобіль марки Ravon, комплектації- elegant, об'єм двигуна- 1,3/бенз., тип КПП механіка, привід - передній, рік випуску 2016. Відповідно п. 2.1. Замовник сплачує одноразово на користь Виконавця Одноразовий платіж у сумі 18 500 гривень, що складає 10 % від вартості предмету лізингу, який буде предметом договору. Авансовий платіж за автомобіль у сумі 10 відсотків від вартості Предмету лізингу, вноситься після укладення Договору, який було сплачено позивачем у розмірі 18 500 (вісімнадцять тисяч п'ятсот) гривень. Відповідно до квитанції, наданої ТОВ «Лізингова компанія Траст лізинг» для здійснення сплати авансового платежу за Договором № 000005 від 07 грудня 2017 року, сума авансового платежу дорівнює 15000,00 (п'ятнадцять тисяч) гривень. Відповідно до квитанції, наданої ТОВ «Лізингова компанія Траст лізинг» для здійснення сплати авансового платежу за Договором про надання інформаційних та консультаційних послуг від 06 грудня 2017 року, авансовий внесок за автомобіль дорівнює 18 500 (вісімнадцять тисяч п'ятсот) гривень. 07.12.2017 року позивачем було здійснено перерахунок грошових коштів з метою сплати авансового внеску відповідно до Договору про надання інформаційних та консультаційних послуг від 06 грудня 2017 року, на рахунок підприємства № 26000570196 у сумі 18 500 гривень 00 копійок. З метою використання Предмету договору, а саме автомобіля марки Ravon. комплектації- elegant, об'єм двигуна-1,3/бенз., тип КПП механіка, привід - передній, рік випуску 2016, що є предметом Договору від 07.12.2017 року належним чином, згідно з призначенням, виникла потреба надати необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про кількісні та якісні характеристики, а також про виробника вказаного товару. 02 березня 2018 року, позивачем було надіслано заяву про надання належної інформації щодо товару до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Траст Лізинг» (юридична адреса: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 259,) з проханням надати їй необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про кількісні та якісні характеристики автомобіля, що є предметом Договору, у порядку передбаченому ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується копією поштової квитанції про здійснення поштового відправлення. Однак, до теперішнього часу жодних відповідей з приводу направленої позивачем заяви на поштову адресу не надходило. Позивач вважає, що, оскільки у неї немає можливості використовувати товар за призначенням, адже, відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець не виконав свого обов'язку щодо надання інформації стосовно продукції, договір фінансового лізингу підлягає розірванню, а кошти, що були сплачені -поверненню. Відповідно до роз'яснень, даних у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12.04.1996 року, вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтриманім здоров'я та життєдіяльності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», предмет фінансового лізингу- може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Предметом договору лізингу можуть виступати тільки речі, згідно зі статтею 179 Цивільного кодексу - річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач на час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Згідно з ч.3 ст.4 вказаного Закону, споживач зобов'язаний користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації. Відповідно до ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Згідно з п.1.2. Договору від 07.12.2017 року, вказано, що Предметом є фактично пошук транспортного засобу для укладення Замовником договору купівлі-продажу, підготовки документів для укладення договору купівлі-продажу, здійснення пошуку транспортного засобу відповідно специфікації встановлених Замовником, що фактично за своєю природою є Договором фінансового Лізингу. У статті передбачені такі показники предмету договору як: марка/модель, комплектація/модифікація, об'єм двигуна, тип КПП, привід, рік випуску що є неповною характеристикою товару. Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знаку для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 3) дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об'єм тощо), умови використання; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; б-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. Враховуючи вищенаведену статтю та пункт 1.1. Договору, у статті даного договору не зазначені вся необхідна інформація про продукцію, що є предметом Договору, яка б дозволяла використовувати предмет за його цільовим призначенням. У порядку визначеному п. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець, зобов'язаний надати у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк інформації щодо характеристик товару. У разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків; заподіяння шкоди життю, здоров'ю або майну споживача - споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені законом, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об'єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором. На подану позивачем заяву про надання інформації щодо придбаного товару, відповіді від ТОВ «Лізингова компанія Траст Лізинг» (юридична адреса: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 259 не надійшло. За змістом ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 628 ЦК України, «зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства ». Згідно з главою 52 Цивільного Кодексу України, законодавством передбаченні такі загальні умови договору, як строк, ціна, та зміст. Відповідно до статті 632 ЦК України, «ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін». Згідно з Договором від 07.12.2017 року, пункт, який передбачає ціну предмету лізингу є незаповненим, а отже, домовленості за всіма істотними умовами договору сторони не дійшли. Одержання плати продавцем (виконавцем, виробником) за послуги, які фактично споживачеві не надаються, суперечить принципам добросовісності та справедливості. Згідно з вимогами ч. ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець ''виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. У п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що несправедливими є умови договору про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Верховний Суд України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13 зазначив, що, аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України): по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3, ч. 3 ст.509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. За змістом ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Зазначені положення Договору свідчать про несправедливість умов, що визначені у п.п.4,5,7,11,13 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів". У ч.2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, як вбачається з аналізу вищевказаних положень Договору, такі є несправедливими, а відтак Договір підлягає визнанню недійсним, а грошові кошти в розмірі 18 500,00 підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON].

Outcome: approved