Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить: визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 3,01 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області й до дня смерті належала [PERSON], який помер [INFO], на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Котелевською селищною радою Полтавської області 08.06.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1705. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO] він є спадкоємцем за законом спадкового майна - земельної ділянки площею 3,01 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області й належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Котелевською селищною радою Полтавської області 08.06.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1705. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до Державного нотаріуса, однак йому було повідомлено, що нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу,про що свідчить лист Державного нотаріуса за № 258/02-31 від 10.03.2017 року. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. Позивач через канцелярію Котелевського районного суду Полтавської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач Котелевська селищна рада Котелевського району Полтавської області в попереднє судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, надали до канцелярії суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, в заяві зазначили, що позовні вимоги визнають повністю, наслідки визнання позову передбачені ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України їм відомі та зрозумілі. Треті особи Котелевська державна нотаріальна контора Котелевського району Полтавської області, Відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області просили розглянути справу без участі, у вирішенні даного питання покладаються на розсуд суду. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Матеріали справи свідчать, що відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Так, положеннями частини 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. Судом установлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач просить суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом, а відповідач при цьому визнав вказані вимоги, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного та ст.ст. 79, 81, 125 Земельного Кодексу України, 392, 1268 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved