Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Прокурор Криворізької міської прокуратури № 1 в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за неповнолітньою дитиною права користування житловим приміщенням та зобов`язання зареєструвати місце проживання неповнолітньої дитини, який в ході розгляду справи неодноразово уточнював. В останній редакції уточненого позову від 28.08.2017 р. просить суд визнати за неповнолітньою [PERSON] [INFO] , право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] зареєструвати місце проживання неповнолітньої [PERSON] [INFO] за вказаною адресою. В обґрунтування позову зазначено, що батько неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , а мати дитини, [PERSON] рішенням суду позбавлена батьківських прав. Рішеннями виконкомів [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та опікуном призначено [PERSON] . У зв`язку з тим, що [PERSON] після народження своєї доньки [PERSON] не зареєструвала її місце проживання, дитина тривалий час, на протязі 6 років, взагалі не мала реєстрації, тому з метою оформлення документів дитини для зарахування до школи [PERSON] , будучи опікуном дитини, був змушений 17.01.2017 зареєструвати місце проживання неповнолітньої дитини за місцем своєї реєстрації. Відомості щодо власника будинку, де зареєстрована мати дівчинки [PERSON] , по [ADDRESS] , відсутні, вказаний будинок входить до спадкового майна, з приводу чого [PERSON] зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось. На теперішній час за вказаною адресою зареєстрована лише мати дівчинки, [PERSON] .Згідно опису майна, який знаходиться в матеріалах особової справи дитини, у неповнолітньої [PERSON] , майно, право власності на яке вона має, або право користування яким вона має, відсутнє. Тому не зважаючи на фактичну наявність права користування житлом за адресою: [ADDRESS] , зазначене право за неповнолітньою [PERSON] не закріплено, а реєстрація дитини за місцем реєстрації її опікуна не дає їй права на користування даним житлом після досягнення повноліття. Тому з метою захисту майнових прав дитини просить задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання прокурор Охримович К.О. не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заяви про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради Косенко О.О. в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті радиХохлова О.Ю. в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, заперечень не надала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.09.2016 року позбавлено [PERSON] , батьківських прав щодо своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради № 403 від 16.11.2016 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради № 491 від 21.12.2016 опікуном неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] . Згідно копії довідки відділу житлово-комунального господарства виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 09.12.2016 р., відповідач [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] Згідно копії заяви від 17.01.2017 р., опікун неповнолітньої [PERSON] зареєстрував місце проживання дитини за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру Іпотек - відомості щодо власника об`єкта нерухомого майна (будинка), який розташований за адресою: [ADDRESS] , - відсутні. Згідно наданих суду копій матеріалів спадкової справи, нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори 13.10.1993 року була відкрита спадкова справа № 334 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 13.10.1993 р. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернулася дочка [PERSON] , яка на момент подання заяви була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та 17.11.1993 р. з заявою про прийняття спадщини звернулась дочка [PERSON] , яка на момент подання заяви була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно опису майна дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, складеного 08.12.2016 р. завідувачем сектору з питань усиновлення, опіки та піклування служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради Косенко О.О., та який знаходиться в матеріалах особової справи дитини, у неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , майно, право власності на яке вона має, або право користування яким вона має, - відсутнє. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст. 9 Житлового кодексу ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» захист майнових, житлових та інших прав та інтересів є одним із основних засад державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського \~ \~ \~ \~піклування, а також осіб із їх числа. Конституцією України, Сімейним Кодексом України, Житловим Кодексом України та Законами України «Про охорону дитинства», «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" закріплені норми, що регулюють порядок, гарантії збереження житла за дитиною-сиротою та дитиною, позбавленою батьківського піклування, на кого покладений обов`язок зберігати вказане житло і які особи несуть за нього відповідальність. При цьому передумовою збереження житла є закріплення житла за дитиною пільгової категорії. Так, відповідно до ст. 248 Сімейного Кодексу України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім`ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України. Держава забезпечує дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, мали впорядковане житло, що зберігалося за ними, вселення їх у ці приміщення і повернення їм майна, що знаходилося в цих приміщеннях на день передачі дітей під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, відповідні заклади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна. Той факт, що право користування житлом за адресою: [ADDRESS] не закріплене за неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , дає змогу матері дитини, яка позбавлена батьківських прав, безперешкодно оформити свої спадкові права на вказаний будинок та здійснити його відчуження без будь-якого погодження з органами опіки та піклування, порушуючи право своєї неповнолітньої доньки на користування вказаним житлом. Крім того, повноцінна реалізація права на житло неповнолітньою [PERSON] , у даному випадку, можлива лише за умови офіційної реєстрації дитини за місцем мешкання її матері за адресою: [ADDRESS] . Відсутність реєстрації дитини за вказаною адресою також дозволяє останній безперешкодно відчужити майно на користь третіх осіб, порушивши право дитини на житло. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація особи це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі - Закон №1382-IV) визначено, що для реєстрації особа або її\~ представник подає органу реєстрації (у тому числі через\~ центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Відповідно до ст. 10 Закону № 1382-IV, правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016р. затверджено Правила реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Правила). Відповідно пункту 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; 3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); 4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); 5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); 6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання). За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене вище, задля повного та всебічного захисту прав та законних інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд задовольняє пощовні вимоги в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved