Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до Ладижинського міського суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує у позовній заяві на те, що шлюб між ними було зареєстровано 1995 році, від даного шлюбу мають дочку [PERSON] 1996 року народження, 09 грудня 2004 року даний шлюб розірвано Гайсинським міським судом Вінницької області. [PERSON] навчається на денній формі навчання хімічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, а тому позивач, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно з дня пред'явлення позову і до закінчення дочкою навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, в своїй заяві, що направила на адресу суду вказала, що позов підтримує в обсязі заявлених нею вимог, просила його задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, в заяві, що направив до суду вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі не заперечує щодо їх задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами, що передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи, давши оцінку зібраним у справі доказам, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами було припинено шляхом його розірвання 09 грудня 2004 року, на що вказує свідоцтво про розірвання шлюбу видане 09.12.2004 Відділом реєстрації актів громадянського стану Гайсинського РУЮ Вінницької області, про що було зроблено актовий запис за №187. Батьками дитини [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], зазначено: батьком - [PERSON], матір'ю [PERSON] Як вбачається із довідки, виданої Київським національним університетом імені Тараса Шевченка від 27 червня 2014 року за №392, [PERSON] навчається в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на денній формі навчання на І курсі за спеціальністю "(2008) хімія". Отже судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами є сімейними, а тому регулюються відповідними положеннями Сімейного кодексу України в редакції 2002 року. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). При цьому право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.2 ст.199 СК України). Здобуті у справі докази вказують на те, що позивачка має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка проживає з нею та продовжує навчання. Відповідно до ст.200 СУ України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Зібрані у справі докази вказують на те, що [PERSON], будучи повнолітньою донькою сторін, навчається у вищому навчальному закладі на денні формі навчання та є непрацездатною особою, відтак потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює, а тому судом встановлено підстави за наявності яких батько зобов'язаний надавати допомогу своїй повнолітній дитині, а оскільки отримує регулярний заробіток, відтак розмір стягуваних судом аліментів слід визначити у частці від його заробітку (доходу). Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання судових витрат суд керується нормами ст.88 ЦПК України, а тому враховуючи, що позивачка при пред'явленні позову про була звільнена від сплати судового збору, присуджує їх з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд може допустити рішення до негайного виконання у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved