Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

У березні 2018 р. публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі по тексту - ПАТ «Київенерго», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про стягнення заборгованості за оплату централізованого опалення та постачання гарячої води з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в загальному розмірі 38875,68 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач є обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності. Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, яку постачає позивач. Разом з тим відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, що обумовило виникнення заборгованості в загальному розмірі 30848,26 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних. Ухвалою від 06.09.2018 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та письмового відзиву на позов. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив такі обставини. Згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» ПАТ «Київенерго» з 01.07.2014 визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності. За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва [PERSON] зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок є будинком комунальної форми власності, а відтак відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає позивач. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1875-IV дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Статтею 26 Закону № 1875-IV визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем зі споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до норм статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та 06.08.2014 в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» (випуск № 111), було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, розроблені для фізичних осіб, що є власниками (квартиронаймачами) у багатоквартирному житловому будинку. Таким чином з відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до статті 642 ЦК України. До того ж зобов'язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак навіть відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг(постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що починаючи з січня 2015 р. відповідач вніс на рахунок позивача вісім платежів за отримані послуги з централізованого опалення, а саме: 220,47 грн. (у січні 2015 р.), 1512, 31 грн. (у вересні 2015 р.), 1779,68 грн. (у лютому 2016 р.), 1296,62 грн. (у червні 2016 р.), 1157,53 грн. (у січні 2017 р.), 1043,80 грн. (у лютому 2017), 790,66 грн. (у березні 2017), 10,30 грн. (у квітні 2017), 234,81 грн. (у жовтні 2017 р.), 902,27 (у листопаді 2017 р.), 924,54 грн. (у грудні 2017 р.) та один платіж за отримані послуги з постачання гарячої води в сумі 542,16 грн. (у лютому 2015 р.), у зв'язку з чим станом на 01.01.2018 утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі в сумі 924,54 грн. та за послуги з постачання гарячої води в сумі 29923,72 грн., а всього на суму 30848,26 грн. 30.10.2017 позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату боргу та пропозицією укласти угоду про розстрочення сплати заборгованості, однак вказана вимога залишилась без реагування. За приписами статей 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач не виконав грошове зобов'язання, а отже він в силу положень частини 2 статті 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з наданими позивачем розрахунками за період з січня 2015 р. по січень 2018 р. його втрати від інфляції склали 6809,11 грн., а три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення - 1218,31 грн. Оскільки відповідач добровільно не виконує зобов'язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved