Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

У грудні 2018 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (Далі-Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 4 251,27 грн. В обґрунтування свої вимог позивач зазначив, що між сторонами 06 липня 2015 року був укладений договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № 8282981144ГМ/2015-07, згідно якого останньому було відкрито кредитну лінію, у межах якої надано кредит з лімітом не більше 2 000 грн для проведення операцій із застосуванням картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34 % на рік, строком, що відповідає строку дії основної картки до 31.07.2018 року. За даним договором позивач виконав свої зобов»язання. Проте відповідач, не належним чином виконував взяті на себе зобов"язання, внаслідок чого станом на 21.11.2018 року за ним утворилася вказана заборгованість, яка складається з 1 781,83 грн - простроченої заборгованості за кредитом, 1 227,83 грн - просточеної заборгованості за процентами, 1 241,61 грн - пені за прострочення сплати суми кредиту, яку Банк просить стягнути з відповідача на свою користь разом з судовими витратами, які становлять 1 762,00 грн. Ухвалою судді від 12 грудня 2018 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи. У судове засідання представник позивача не з»явився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, який заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності всіз учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06.07.2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № № 8282981144ГМ/2015-07, згідно якого останньому було відкрито кредитну лінію, у межах якої надано кредит з лімітом не більше 2 000 грн для проведення операцій із застосуванням картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34 % на рік (а.с. 4-7, 8-9, 10-12). Пунктом 2.6 Договору передбачено, що кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, при цьому у разі закінчення основної картки, якщо у позичальника наявна чинна інша картка банку строк кредитної лінії вважається автоматично продовженим (а.с. 4 - на звороті). Пунктами 7.2.13, 7.2.14, 7.2.15 передбачено, що позичальник повинен сплачувати банку суми всіх операцій, комісійної винагороди, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли у зв'язку з використання картки та проценти, нараховані за користування кредитом, щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані. Відповідно до п. 8.1.1 Договору, у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентами за кредитом, клієнт сплачує банку за кожен день прострочення пеню. Пеня нараховується на суму простроченої заборгованості із розрахунку фактичної кількості днів прострочення, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня її погашення у повному обсязі у розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла у період за який сплачується пеня. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобовязання чи зміна його умов не допускається, а ст. 1054 ЦК України передбачає обов»язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов» язання або не виконав його у строк. Як убачається з матеріалів, відповідач не належним чином виконував взяті на себе зобов"язання, внаслідок чого станом на 21.11.2018 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 4 251,27 грн (а.с. 14-16), яка складається з 1 781,83 грн - простроченої заборгованості за кредитом, 1 227,83 грн - просточеної заборгованості за процентами та 1 241,61 грн - пені за прострочення сплати суми кредиту. 07.02.2017 року боржнику направлявся лист з пропозицією погасити борг (а.с. 24), при цьому 15.03.2017 року останньому направлялася претензія про погашення кредиту (а.с. 26), яка залишилася не виконаною. За таких обставин вказана вища заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь Банку. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн (а.с. 1).

Outcome: approved