Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір кредиту №600/07-161 від 05.12.2006 року. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним Договором кредиту щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат з [PERSON] був укладений Іпотечний договір від 05.12.2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4586. Предметом іпотеки за вищезазначеним Іпотечним договором є цегляне нежитлове приміщення на 1-му поверсі №№ від 1 (один) по 3 (три), загальною площею 31,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Таманська, буд. 5. Станом на 29.01.2015 року за Договором кредиту №600/07-161 від 05.12.2006 року [PERSON] сплатив: кредит на загальну суму 7210,42 доларів США. Решта суми не сплачена і станом на 29.01.2015 р. заборгованість відповідача за Кредитом складає 7789,58 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.01.2015 (1,00 долар США = 15,8694 грн.) еквівалентно 123616,31 гривень; відсотки за користування кредитом на загальну суму 10804,06 доларів США. Решта суми відсотків за користування кредитом нарахованих за період по 28.01.2015 року включно відповідачем не сплачена і станом на 29.01.2015 р. складає 2248,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.01.2015 р. (1,00 долар США = 15,8694 грн.) еквівалентно 35680,67 гривень. З урахуванням вимог п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, а також з урахуванням умов п. 4.2. Договору кредиту загальний розмір неустойки (пені), яку відповідач зобовязаний сплатити за прострочення строків повернення кредиту, сплати процентів за його використання станом на 29.01.2015 р. складає 254,55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.01.2015 р. (1,00 долар США = 15,8694 грн.) еквівалентно 4039,59 гривень зокрема: 78,25 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту нарахована за період з 12.03.2014 по 28.01.2015 року; 176,30 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків нарахований за період з 12.03.2014 по 28.01.2015 року. Усього ж загальний розмір кредитної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором кредиту №600/07-161 від 05.12.2006 року станом на 29.01.2015 становить 10292,52 доларів США,що за офіційним курсом НБУ станом на 29.01.2015 р. (1,00 долар США = 15,8694 грн.) еквівалентно 163336,57 гривень (детальний розрахунок заборгованості додається), зокрема: 7789,58 доларів США заборгованість по кредиту; 2248,39 доларів США заборгованість по відсоткам; 254,55 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. Враховуючи те, що [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором не виконав, йому було скероване відповідне письмове повідомлення за № 08.706-298/96-14059 від 17.10.2014 року, яке він отримав особисто. Таким чином, відповідно до умов Договору кредиту строк сплати кредитної заборгованості у повному обсязі за вищевказаним Договором кредиту настав 03 грудня 2014 року. Отже, враховуючи наведене, просить позов задоволити. 08.10.2015 р. представником позивача [PERSON] подано заяву про збільшення суми позовних вимог, згідно яких розрахунок кредитної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» був наданий до суду станом на 29.01.2015 року. Однак, сума кредитної заборгованості збільшилася на суму відсотків та складає 718,74 доларів США, що нараховані за період з 29.01.2015 р. по 23.09.2015 року включно та за офіційним курсом НБУ станом на 24.09.2015 р. (1,00 долар США = 21,575129 грн.) еквівалентно 15506,90 гривень. Таким чином, загальна сума кредитної заборгованості [PERSON] по Договору кредиту №600/07-161 від 05.12.2006 року, в порівнянні із сумою заявленою у позовних вимогах, збільшилася та станом на 24.09.2015 р. становить 12145,94 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.09.2015 (1,00 долар США = 21,575129 грн.) еквівалентно 262050,21 гривень, зокрема: 7789,58 доларів США заборгованість по кредиту; 2967,13 доларів США заборгованість по відсоткам; 1389,23 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. /а.с.64-71/. Шляхом подання заяви про уточнення позовних вимог від 07.12.2015 р., представник позивача [PERSON] просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Договором кредиту № 600/07-161 від 05.12.2006 р. в загальній сумі 10756,71 доларів США та 29972,85 гривень, що складається з: 7789,58 доларів США заборгованість по кредиту; 2967,13 доларів США заборгованість по відсоткам нарахованих по 23.09.2015 року включно; 29972,85 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, нарахована за період з 12.03.2014 по 23.09.2015 року, звернути стягнення на предмет іпотеки цегляне нежитлове приміщення на 1-му поверсі №№ від 1 (один) по 3 (три), загальною площею 31,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Таманська, буд. 5 шляхом продажу предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації 194890,00 гривень, а також судові витрати в сумі 1633,37 гривень та 1218,00 гривень, разом 2851,37 гривень. /а.с.102-104/. У судовому засідання представник позивача [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до них. Просила задоволити уточненні позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, подав письмові заперечення /а.с.76-78/ та додатково пояснив, що на даний час приміщення за адресою: м.Львів, вул.Таманська, 5 використовується відповідачем та його сімєю як житло. Іншого житла у власності [PERSON] не має. Дане приміщення не було придбане за рахунок кредиту, отриманого згідно Договору кредиту від 05.12.2006 р. Крім цього, представник відповідача покликається на те, що ПАТ «Укрсоцбанк» просить звернути стягнення на приміщення, що знаходиться в іпотеці, шляхом продажу предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна субєкта оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Даний вид звернення стягнення є протиправним. Також, представник відповідача вказав на те, що позивачем незаконно нараховано пеню в доларах США, що суперечить ст.192 ЦК України, оскільки грошова одиниця України гривня. Враховуючи наведене, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши всі обставини справи, права та обовязки сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є: договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір кредиту №600/07-161 від 05.12.2006 р. /а.с.10-15/. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, ст.536 ЦК України. Згідно п.1.1 договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 15000,00 доларів США, що виражається за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору у розмірі 75750,00 грн. зі сплатою 13% відсотків річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування Кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п.2.6 цього Договору та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в п.п. 1.1.1 цього Договору. Моментом (днем) надання Кредиту вважається день видачі Позичальнику готівкових грошей у сумі Кредиту п.п. 2.2 Договору. У разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом та несплачених процентів за його використання, погашення заборгованості Позичальника за цим Договором здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за Кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за Кредитом; пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів; штраф п.п.2.5 Договору. Разом з тим, між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір від 05.12.2006 р. Згідно п.1.1 Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобовязань за Договором кредиту №600/07-161 від 05.12.2006 р., укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, наступне майно: цегляне нежитлове приміщення на 1-му поверсі: №№ від 1 по 3 загальною площею 31,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Таманська, 5. Вищевказане нежитлове приміщення належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення. Загальна заставна вартість Предмету іпотеки за згодою сторін становить 95000,00 грн., що в еквіваленті складає 18811,88 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору. Згідно п.3.1 Даного Договору передбачено, що у разі порушення Іпотекодавцем умов договору, а також у разі невиконання умов Основного договору, Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на Предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобовязання, Іпотекодержатель має право задоволити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки ст. 4 п.4.1. Договору. /а.с.16-18/. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Так, між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про внесення змін від 27.09.2010 р. до Договору кредиту №600/07-161 від 05.12.2006 р. відсоткова ставка встановлена на рівні 16,11 % річних та встановлений новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості до Договором кредиту до 05.12.2021 р. /а.с. 14-15/. Разом із укладенням додаткової угоди до кредитного договору №600/07-161 від 05.12.2006 р., між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було також укладено додаткову угоду про внесення змін від 27.09.2010 р. до Іпотечного договору посвідченого 05.12.2006 р. Згідно якої, абзац 1 п.1.1 Іпотечного договору після слів «за Договором кредиту №600/07-161 від 05.12.2006 р.» добавити словами: «З Додатковою угодою про внесення змін до нього від 27.09.2010 р.». В пункті 1.4.1 Іпотечного договору слова «кінцевим терміном повернення заборгованості до 05.12.2021 р. Пункт 1.4.2. Іпотечного договору викласти в наступній редакції: «1.4.2. сплата процентів за користування кредитом у розмірі 16,11 відсотків річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене Основне зобовязання. /а.с.19/. Як вбачається із вищевказаних Договорів, то такі підписані [PERSON], що дає підстави вважати, що останній був ознайомлений із умовами згаданих договорів та йому були відомі наслідки невиконання зобовязань. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, як зясовано у судовому засіданні станом на 29.01.2015 р. за Договором кредиту №600/07-161 від 05.12.2006 р. [PERSON] сплатив: кредит на загальну суму 7210,42 доларів США; відсотки за користування кредитом на загальну суму 10804,06 доларів США. Проте, більше жодних коштів [PERSON] на погашення кредиту не вносилося, тому ПАТ «Укрсоцбанк» скерував відповідачу відповідне письмове повідомлення №08.706-298/96-14059 від 17.10.2014 р. про дострокове погашення кредиту, нарахованих процентів за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) протягом 30 календарних днів. /а.с.20/. Однак, у встановлений строк [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у загальній сумі 10756,71 доларів США та 29972,85 грн., що складається з: 7789,58 доларів США заборгованість по кредиту; 2967,13 доларів США заборгованість по відсоткам нарахованих по 23.09.2015 року включно; 29972,85 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, нарахована за період з 12.03.2014 р. по 23.09.2015 р./а.с.104,105/. Відтак, частиною 1 статті 12 та частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Пунктом 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Положеннями ст.35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Вказані положення відповідно до ч. 2 ст.35 цього Закону не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Оскільки [PERSON] не виконав своїх зобовязань за кредитним договором, то у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право на захист своїх порушених прав і способом захисту таких він обрав звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації 194890,00 грн. Згідно ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відтак, представник відповідача, щодо заперечення позовних вимог покликався на те, що [PERSON] та його сімя використовують заставне майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Таманська, 5 для власних потреб, оскільки іншого нерухомого майна у них немає. Однак, таке покликання представника відповідача судом до уваги не приймається, оскільки він не надав жодного доказу, що нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Таманська, 5 використовується [PERSON], як житлове та про відсутність у нього іншого житла. Також судом не приймається до уваги покликання представника відповідача проте, що позивачем незаконно нараховано пеню в доларах США, оскільки згідно представленого розрахунку заборгованості по Кредитному договору №600/07-161 від 05.12.2006 р., вбачається, що пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків нараховані за період з 12.03.2014 р. по 23.09.2015 р. у сумі 29972,85 грн. Оскільки, дія Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України. Отже, пеня, штраф може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні, що і представником позивача було зроблено. Разом з тим, відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» Банк має право здійснювати операції в іноземній валюті при наявності ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено на підставі рішення суду. Згідно ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.42 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Аналогічна позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.12.2015 р. під час розгляду справи 6-1205цс15, тобто у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» і положенням пункту 4 частини першої\~статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до звіту фахівця з оцінки майна про перегляд вартості предмета застави від 01.12.2015 р. вартість предмета іпотеки, а саме: цегляного нежитлового приміщення на 1-му поверсі: №№1 по 3, загальною площею 31,3 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Таманська, 5 становить 194890,00 грн. /а.с.105/. Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне установити початкову ціну для реалізації зазначеного майна в розмірі вказаної суми, а саме не нижче 194890,00 грн. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що ПАТ «Укрсоцбанк» вправі задовольнити власну вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотеки в межах процедури виконавчого провадження, що передбачено договором та не заборонено законом, враховуючи те, що станом на дату ухвалення рішення заборгованість за договором позики не погашена, а тому суд приходить до висновку, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 11, 15, 526, 533, 1054 ЦК України,

Outcome: approved