Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1351 га для обслуговування житлового будинку, будівель та споруд, розташованої на території смт. Борова Фастівського району Київської області, як спадщину за законом після смерті [PERSON]. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01 листопада 2014 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, що складається із ? частини земельної ділянки площею 0,1351 га, що знаходиться на території смт. Борова Фастівського району Київської області. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, в передбачений законом строк подала до нотаріальної контори заяву на прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено в звязку з тим, що у Державному реєстрі речових прав реєстрація права власності на земельну ділянку на імя її чоловіка [PERSON] - відсутня. ? частина земельної ділянки площею 0,1351 га, що знаходиться на території смт. Борова Фастівського району Київської області, належить померлому [PERSON] згідно рішення Фастівського міськрайонного суду від 21 серпня 2013 року. За життя він не встиг провести реєстрацію права власності на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав, оскільки постійно знаходився у лікарні. Сторони в судове засідання не з»явились, про день слухання справи повідомлені судом належним чином, надали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач вимоги позовної заяви підтримала, представник відповідача вимоги заяви визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, серії 1-ОК №326319 [PERSON] помер 01 листопада 2014 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із ? частини земельної ділянки площею 0,1351 га, що знаходиться на території смт. Борова Фастівського району Київської області. Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1351 га для обслуговування житлового будинку, будівель та споруд розташованої на території смт. Борова Фастівського району Київської області, як спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 10 листопада 2011 року (а.с.3). Відповідно до статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно з відповіддю завідувача Сьомої київської державної нотаріальної контори №1008/02-14 від 06 червня 2015 року позивачу відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спадкової земельної ділянки, оскільки у Державному реєстрі речових прав відсутня реєстрація права власності на імя [PERSON] (а.с.7). Встановлено, що відсутність реєстрації на майно покійного свідчить про відсутність права власності і про неможливість реалізації цього права фізичною особою (спадкоємцями). Враховуючи те, що позивач є спадкоємцями першої черги, вжила всіх заходів щодо оформлення права власності у встановленому Цивільним кодексом України порядку, проте не набула цього права із незалежних від неї причин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статей 1218, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved