Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - Дарницький районний ВДВС у м. Києві, відповідач), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач - 2) про зняття арешту з майна. Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] є власником 1/2 частини квартири номер [ADDRESS] . Після смерті його матері, відкрилась спадщина за законом, позивач є єдиним спадкоємцем нерухомого майна, яке залишилося після її смерті. З метою оформлення права власності на нерухоме майно , проте в зв`язку з тим що на нерухоме майно накладено арешт, позивач не зміг реалізувати своє право, оскільки постановою державного виконавця від 20.02.2018 на все нерухоме майно позивача накладено арешт. Позивач звертався з заявою до відповідача про зняття арешту з нерухомого майна, проте відповідачем було відмовлено у вчиненні такої дії. Ухвалою від 05.01.2021 позовну заяву залишено без руху, оскільки остання не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. 04.02.2021 позивачем подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою від 08.02.2021 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником позивача було подано заяву, відповідно до якої позовні вимоги він підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності. Відповідач - Дарницький районний ВДВС у м. Києві, надав пояснення по справі та просив проводити розгляд справи за відсутності представника служби. З огляду на нез`явлення сторін, суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.07.2004 [PERSON] та [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] в рівних долях /а.с. 38/. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина за законом на [PERSON] , проте останній не може оформити право власності на спадкове майно, оскільки постановою державного виконавця від 20.02.2018 в рамках виконавчого провадження №48629312 накладено арешт /а.с. 17, 36/. Підставою внесення відомостей про обтяження нерухомого майна стало заборгованість [PERSON] за виконавчим листом виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини доходів. В зв`язку з наявною заборгованістю по аліментам державним виконавцем на нерухоме майно позивача було накладено арешт. Рішенням Бориспільського районного суду Київської області розмір аліментів змінено з ј на 1/3 частину з усіх видів заробітку доходу. На даний час заборгованості за виконавчим листом у позивача немає, та станом на 01.10.2020 наявна переплата в розмірі 3132,82 грн. 31.07.2020 [PERSON] подав до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про зняття арешту /а.с. 21-22/. Листом від 14.08.2020 Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивачу було відмовлено в знятті арешту та роз`яснено щодо права звернення до суду з відповідним позовом /а.с. 23-24/. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні лише у випадках і порядку встановлених законом. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, які власник вважає прийнятними. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому немає значення ким саме спричинено порушення прав та з яких підстав. Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наявність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна є підставою для відмови у державній реєстрації прав, щодо такого майна, а обов`язковою умовою вчинення нотаріальної дії щодо нерухомого майна є відсутність заборони на його відчуження. У відповідність до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписом статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що арешт квартири перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися своїм майном, також зважаючи на те, що відсутні підстави для існування арешту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зняття арешту підлягають задоволенню.

Outcome: approved