Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки остання у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобовязання. Сторони у судове засідання не зявились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а також останній не заперечував проти заочного розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки у судове засідання відповідача суду невідомі, хоча вона була завчасно і належним чином повідомлена про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки у судове засідання відповідача, належне її сповіщення про розгляд справи, відсутність заяви від останньої про розгляд справи за її відсутності та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 13 березня 2014 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір, що складається із анкети-заяви позичальника (а.с.6) та Умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-32), відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, і зобовязувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Крім цього, сторони узгодили можливість зміни Банком розміру кредитного ліміту. Відповідач припинила виконувати взяті на себе зобовязання по поверненню отриманого кредиту у звязку з чим виникла заборгованість, яка, станом на 23 лютого 2017 року, становить 13 295,92 гривень. За розрахунком наданим банком (а.с.5) така заборгованість складається з: 460,61 гривень заборгованість за кредитом; 8 925,98 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 800,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 609,33 гривень штраф (процентна складова). Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову і відсутність, на даний час, підстав для відмови або часткової відмови у його задоволенні з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобовязань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобовязань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобовязань у причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору (за позовну вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості) у сумі 1 600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved