Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Українського державного геологорозвідувального інституту (Державне підприємство) про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що перебувала у трудових відносинах з Українським державним геологорозвідувальним інститутом (Державне підприємство) у період з 22.08.2007 року по 15.09.2020 року, звільнилася за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. На момент звільнення їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 51 122 грн. 81 коп. Після звільнення у період з 15.09.2020 року по 01.12.2020 року їй була виплачена заробітна у розмірі 11 041 грн. 62 коп. в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі. Оскільки у день звільнення з нею не проведено повного розрахунку по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, просить суд стягнути з Українського державного геологорозвідувального інституту (Державне підприємство) на її користь 40 081 грн. 19 коп. заборгованості по заробітній платі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцезнаходження, тому вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що з 22.08.2007 року [PERSON] працювала в Українському державному геологорозвідувальному інституті (Державне підприємство), займала посаду завідувача відділу УППЗЮР, 15.09.2020 року звільнена за угодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці позивачки (а.с. 3-4). Відповідно до довідки Українського державного геологорозвідувального інституту (Державне підприємство) від 15.09.2020 року за № 808 станом на 15.09.2020 року розмір невиплаченої заробітної плати [PERSON] становить 51 122 грн. 81 коп. (а.с. 5). У період з вересня 2020 року по грудень 2020 року відповідачем виплачено позивачці заборгованість по заробітній платі у розмірі 11 041 грн. 62 коп., що підтверджується роздруківкою АТ «КБ «Приватбанк» про рух грошових коштів (а.с. 12). За змістом ст.ст. 47, 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки "класичне" право власності, яке розглядається в Україні, а й до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Однак, в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство не провело остаточний розрахунок з позивачкою за виконану нею роботу, чим порушено її трудові права, які підлягають відновленню шляхом стягнення з Українського державного геологорозвідувального інституту (Державне підприємство) на користь [PERSON] суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 40 081 грн. 19 коп. (51 122 грн. 81 коп.-11 041 грн. 62 коп.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вирішує розподіл судових витрат.

Outcome: approved