Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач, Орган опіки та піклування Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області, звернувся до суду з позовною заявою, якою просив суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімум для дітей відповідного віку на користь закладу, де буде виховуватись дитина. Свої позовні вимоги мотивував ти, що на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Крюківської районної ради міста Кременчука перебуває дитина, [PERSON], [INFO], як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Мати, [PERSON], дитиною не опікується, матеріально не утримує. 17 серпня 2013 року неповнолітня [PERSON] була влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука Полтавської області. Повернути матері дитину не є можливим, так як [PERSON] не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштована. За місцем реєстрації [PERSON] незадовільні умови для проживання. 27 серпня 2013 року громадянку [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків щодо виконання дітей. [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON], що підтверджується заявою - згодою про позбавлення батьківських прав. 30 жовтня 2013 року Виконавчим комітетом Крюківської районної ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області, Сідорова А.Ю., позовні вимоги підтримала з наведених вище підстав, просила суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Прокурор, [PERSON], вважає позов таким, що підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі пояснень представника позивача, висновку прокурора та документів, наявних в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача Сідорової А.Ю., висновок прокурора, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04 січня 1998 року Книшівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] влаштовано до Центру соціально - психологічного реабілітації дітей служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука Полтавської області, що підтверджується повідомленням від 17 серпня 2013 року № 295. Згідно повідомлення Крюківського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області від 27 серпня 2013 року за № 3/8151, 27 серпня 2013 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання обов'язків щодо виховання двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 30 серпня 2013 року, проведено обстеження умов проживання за адресою : [ADDRESS], приватний будинок складається з 2 кімнат, у якому відсутній газ та водопостачання. В будинку відсутні меблі, а в кімнаті знаходиться тільки ліжко, на якому сплять собаки. Санітарно - гігієнічний стан будинку незадовільний, умови для проживання дітей відсутні. Згідно пояснювальної записки [PERSON] від 30 серпня 2013 року, вона не проживає разом з дитиною, [PERSON], у зв'язку з відсутністю житла, офіційно не працевлаштована, іноді вживає алкогольні напої. Відповідно до заяви [PERSON] від 30 вересня 2013 року, відповідач дала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Як вбачається з рішення Виконавчого комітету Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області №239 від 31 жовтня 2013 року, Виконавчий комітет вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Конвенцією прав дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України Української РСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин 2, 3 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не займається вихованням та матеріальним утриманням доньки, не проявляє до неї уваги та турботи. Згідно із частиною 3 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За наведених обставин, суд вважає достовірно доведеним той факт, що відповідач, [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в зв'язку з чим вимоги позивача є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], повинен бути встановлений в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) шомісячно. Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved