Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

У грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив стягнути з останнього шкоду в порядку регресу у сумі 97 123,97 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 грудня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0101-16-00584 , предметом якого було страхування транспортного засобу «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] . 15 жовтня 2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Ауді», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення відповідачем ПДР України. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. Позивачем було складено страховий акт та розрахунок до нього на підставі Звіту №0711 від 10.11.2017 р. та заяви страхувальника. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 197 123 грн. 97 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 33304 від 01.12.2017 року. Особиста цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Вусо», яка за заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу виплатила 100 000,00 грн. у межах ліміту страхового відшкодування страховика. Отже, сума невідшкодованого страхового відшкодування становить 97 123,97 грн. яка підлягає стягненню з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позову міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також вказано, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, через оголошення на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України та роз`яснено права відповідно до норм ЦПК України. Відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно інформації розміщеної на офіційному сайті Державної судової адміністрації України 29.01.2018 року щодо оголошень про виклик у суд учасників процесу, відповідно до статті 122 Господарського процесуального кодексу України, статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а в разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Пунктом 10 параграфу 2 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" ДСА України рекомендовано до 31 грудня 2018 року забезпечити створення та належне функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Враховуючи наведене, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. Відповідно до п. 15.8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 14.01.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 26 грудня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0101-16-00584 (а.с. 7). Згідно умов, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2018 року встановлена вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 4-5). Цією постановою встановлено, що [PERSON] , 15.10.2017 року о 19 год. 13 хв. в м. Києві по вул. Виборзькій, 59/67, керуючи автомобілем AUDI TT з д.н.з. [NUMBER] почав здійснювати маневр «обгін» автомобіля HUNDAI-120 з д.н.з. [NUMBER] , який мав намір повертати ліворуч у двори, після чого, сталося зіткнення, обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 14.2 (Б) ПДР України. У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті зазначених дій відповідача власнику автомобіля марки «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8), були завдані матеріальні збитки. Як вбачається із Звіту №0711 про оцінку автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] від 10.11.2017 р., складеного ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допоги», вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 293 053,20 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»було складено Страховий акт №ДККА-58594 та розрахунок суми страхового відшкодування (а.с. 17-18). Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 197 123,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 33304 від 01.12.2017 року (а.с. 19). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до Правового висновку, наданого Верховним Судом України у справі за 6-2969цс16 від 31 травня 2017 року згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК «Вусо» (а.с. 20), яка в порядку регресу виплатила позивачу 100 000,00 грн. у межах ліміту страхового відшкодування страховика, що підтверджується плітжним дорученням №2228 від 02.10.2018 року (а.с. 21). Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ПрАТ «СК «Українська страхова група» підлягає задоволенню, а отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у сумі 97 123,97 грн. (197 123,97 грн. - 100 000,00 грн.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved