Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки в обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що 11 січня 2009 року між ним та [PERSON] був укладений усний договір займу, згідно якого позивач надав відповідачці грошові кошти у розмірі 3 000,00 (три тисячі) євро та 10500,00 (десять тисяч п'ятсот) доларів США, про що була складена розписка. Відповідачка, одержавши займ, повинна була повернути гроші по першому повідомленню. 25.11.2013 року позивачем було направлено відповідачці повідомлення щодо повернення грошей не пізніше 24.12.2013 року включно. Однак у вказаний строк відповідачка грошові кошті не повернула. Таким чином позивач змушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки борг, який складає 116 669,83 грн. з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на 23.12.2013 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляду справи у його відсутність, зазначивши, що позивні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка повідомлялась про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 січня 2009 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 3 000,00 (три тисячі) євро та 10500,00 (десять тисяч п'ятсот) доларів США, та зобов'язалась повернути зазначені грошові кошти по вимозі, про що в матеріалах справи мається розписка. 25.11.2013 року позивачем на адресу відповідачки була спрямована вимога про повернення вищевказаних грошових коштів строком до 24.12.2013 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є різні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для розгляду справи. Відповідачкою не було надано суду доказів того, що сума боргу за договором позики була повернута позивачу. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів - учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб - суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 1046 - 1048 ЦК України. Відповідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Згідно наданого позивачем розрахунку відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на 23.12.2013 року долар США складає 799.3000 та євро - 1091,4442. З цих підстав відповідачка зобов'язана сплатити на корить позивача 3000,00 Євро, що складає 32743,33 грн. та 10500,00 доларів США, що складає 83926,50 грн., а усього 116 669, 83 грн. З урахуванням того, що відповідачка взяті на себе обов'язки по договору позики (розписці) не виконала, грошові кошти за договором не повертає, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивачки суму боргу за договором позики від 11.01.2009 року в розмірі 116 669, 83 грн. Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1166,71 грн.

Outcome: approved