Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

У березні 2021 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» (далі - ОСББ «Затишна оселя 17/31А») звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 23 499,70 грн з оплати внесків за надані комунальні послуги, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 лютого 2015 року проведено державну реєстрацію ОСББ «Затишна оселя 17/31А» у житловому комплексі за адресою: [ADDRESS] . 25 березня 2015 року рішенням загальних зборів членів позивача, оформленим протоколом № 7, у п. 4 затверджено щомісячну плату на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4,50 грн за кожен метр квадратний загальної площі квартири/приміщення. Цим же рішенням визначено, що всім власникам квартир та нежитлових приміщень необхідно укласти договори з ОСББ «Затишна оселя 17/31А». 14 березня 2016 року рішенням загальних зборів ОСББ «Затишна оселя 17/31А» затверджені розміри внесків на охорону будинку та контролю доступу вхідної групи у розмірі 1 грн за 1 кв. м. квартири/приміщення та внеску на обслуговування підземного паркінгу у розмірі 25 грн за 1 кв. м. паркомісця. 11 листопада 2018 року рішенням загальних зборів позивача, внесок за житлові приміщення становить 5,92 грн за 1 кв.м. загальної площі приміщення, внесок на охорону будинку та контролю доступу вхідної групи, у розмірі 1,00 грн з 1 кв.м. квартири, 25,00 грн з 1 кв.м. паркомісця. Позивачем фактично надаються послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, проте вони не оплачуються безпідставно відповідачем. Відповідач був власником квартири [ADDRESS] . З 24 січня 2014 року по 28 листопада 2019 року відповідно користувався житлово-комунальними послугами в будинку та безпосередньо в квартирі. Відповідно до довідки-розрахунку позивача заборгованість за період з січня 2017 по листопад 2019 року зі сплати внесків складає 23 499,70 грн, які позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за зареєстрованою його адресою, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] з 24 січня 2014 року по 28 листопада 2019 року, що підтверджується договором дарування квартири від 28 листопада 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю. П., зареєстрованого в реєстрі за № 2004 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 190739580 від 28.11.2019. 26 лютого 2015 року проведено державну реєстрацію ОСББ «Затишна оселя 17/31А» у житловому комплексі за адресою: [ADDRESS] . 14 березня 2016 року рішенням загальних зборів ОСББ «Затишна оселя 17/31А», затверджено Статут ОСББ «Затишна оселя 17/31А», що оформлено протоколом № 14 від 14 березня 2016 року. Відповідно до частини першої, третьої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно Статуту ОСББ «Квітень» об`єднання створено власниками квартир для забезпечення і захисту прав співвласників, дотримання ними своїх обовязків, належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Відповідно до частин другої-четвертої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. 11 листопада 2018 року рішенням загальних зборів позивача, внесок за житлові приміщення становить 5,92 грн за 1 кв. м. загальної площі приміщення, внесок на охорону будинку та контролю доступу вхідної групи, у розмірі 1,00 грн з 1 кв.м. квартири, 25,00 грн з 1 кв. м. паркомісця. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по внесках за надані комунальні послуги ОСББ «Затишна Оселя 17/31А», за адресою [ADDRESS] , яка додається до позову, станом на 01 січня 2017 року у відповідача була наявна заборгованість перед позивачем з оплати внесків за надані комунальні послуги в сумі 4964,49 грн. За період з 01 січня 2017 року по 28 листопада 2019 року позивач надав відповідачу комунальні послуги на суму 21 237,46 грн, із яких: сума внесків за послуги з утримання будинку та прибудинкової території складає 16 475,95 грн, а сума внеску зі сплати компенсації витрат на опалення МЗК та втрат теплової енергії в мережі опалення будинку - 4761,51 грн. В період з травня по листопад 2019 року відповідач частково оплатив заборгованість з оплати внесків, в сумі 2702,25 грн, тому станом на 28 листопада 2019 року сума заборгованості відповідача з оплати внесків за надані комунальні послуги складає 23499,70 грн = (4964,49 грн. + 21237,46 грн. - 2702,25 грн.) Відповідно до положення статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Згідно частини п`ятої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників баготоквартирного будинку», рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Пунктом 1 частиною першою статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону, визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. 25 березня 2015 року рішенням загальних зборів членів позивача, оформленим протоколом № 7, у п. 4 затверджено щомісячну плату на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4,50 грн за кожен метр квадратний загальної площі квартири/приміщення. Цим же рішенням визначено, що всім власникам квартир та нежитлових приміщень необхідно укласти договори з ОСББ «Затишна оселя 17/31А». 14 березня 2016 року рішенням загальних зборів ОСББ «Затишна оселя 17/31А» затверджені розміри внесків на охорону будинку та контролю доступу вхідної групи у розмірі 1 грн за 1 кв. м. квартири/приміщення та внеску на обслуговування підземного паркінгу у розмірі 25 грн за 1 кв. м. паркомісця. Відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В силу положень статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний: 1) забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; 2) від імені співвласників багатоквартирного будинку вживати заходів для забезпечення захисту спільного майна багатоквартирного будинку від протиправних посягань та стягнення з осіб, винних у знищенні, пошкодженні або викраденні спільного майна, відшкодування завданих збитків; 3) вести і зберігати технічну та іншу встановлену законом та/або договором документацію багатоквартирного будинку; 4) інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку; 5) у разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку відповідного рішення від імені, в інтересах та за рахунок співвласників укладати з виконавцями комунальних послуг договори про надання таких послуг, забезпечувати виконання умов договорів та контроль якості цих послуг; 6) укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цих послуг; 7) за рішенням співвласників багатоквартирного будинку та в межах виділених ними коштів організовувати виконання та виступати замовником робіт з капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку; 8) у разі прийняття відповідного рішення співвласниками багатоквартирного будинку приймати на банківський рахунок, відкритий для розрахунків за окремим багатоквартирним будинком для цієї мети, внески на проведення капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, орендну плату і плату за сервітути та забезпечувати проведення відповідних розрахунків, а також на запит будь-якого співвласника багатоквартирного будинку, який перебуває в його управлінні, надавати інформацію про рух коштів на відповідному рахунку; 9) вести окремий облік доходів і витрат за кожним багатоквартирним будинком, що перебуває в його управлінні, та забезпечувати співвласникам багатоквартирного будинку вільний доступ до такої інформації щодо їхнього будинку у порядку, визначеному договором; 10) щороку звітувати перед споживачами про виконання кошторису витрат та подавати кошторис витрат на поточний рік споживачам на погодження. За згодою сторін договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком також може бути передбачено інші права та обов`язки управителя багатоквартирного будинку. Слід звернути увагу, що у травні 2020 року ОСББ «Затишна оселя 17/31А» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , яка стала власником квартири [ADDRESS] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, разом з тим, рішенням суду від 15 грудня 2020 року було відмовлено в задоволенні позову та встановлено що заборгованість за [PERSON] за житлово-комунальні послуги за період з дня укладення договору дарування від 28 листопада 2019 року в сумі 540,45 грн щомісяця відсутня, а борг виник у попереднього власника квартири - [PERSON] . Проаналізувавши вказані норми законодавства, положення статуту позивача, а також надавши оцінку рішенням загальних зборів ОСББ, рахункам на оплату внесків за утримання будинку та прибудинкової території і охорони, рахункам на оплату внесків на опалення, врахувавши всі матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність обов`язку відповідача як власника (в період з 24 січня 2014 року по 28 листопада 2019 року) квартири у багатоповерховому будинку сплачувати платежі (внески), встановлені рішеннями загальних зборів ОСББ, на утримання будинку та прибудинкової території, охорону, обслуговування паркомісць. Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласника багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. При цьому з матеріалів справи не встановлено даних про оскарження та визнання недійсними рішень позивача про встановлення розміру внесків, оформлених вищевказаними протоколами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по внесках за надані комунальні послуги є законними та обґрунтованими. Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступного. Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А тому договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. Разом з тим, в обґрунтування вимоги щодо відшкодування витрат понесених на правничу допомогу позивачем надано виключно договір про надання правничої допомоги № 06-09/2020, ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, що позбавляє суд можливості встановити обсяг виконаних робіт. Більше того, що стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а тому суд вважає, що підстав для задоволення вимоги про відшкодування витрат понесених на правничу допомогу немає. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved