Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №003-01046-241007 у сумі 1 136,30 гривень, мотивуючи позовні вимоги тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №003-01046-241007 укладеним 24.10.2007 року другою стороною якого є ПАТ КБ «Дельта Банк», [PERSON] має заборгованість перед Банком у сумі 1 136,30 гривень, яка складається з: 899,94 грн. заборгованості за кредитом, 31,61 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 204,75 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, яку у добровільному порядку боржник не погашає, тому представник позивача просив суд присудити заборгованість із відповідача на користь банку у примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак у позові зазначив про підтримання позовних вимог у заявленому обсязі, просив суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника банку, у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений шляхом його виклику в суд через оголошення у пресі (газета "Урядовий кур'єр" від 30 липня 2015 року №137(5511)). Прийнявши до уваги те, що представник позивача використав надане йому ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи у його відсутності, а з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, зі згоди представника позивача при заочному розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про наступне. 24.10.2007 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «[PERSON]» та фізичною особою - резидентом України [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-01046-241007, згідно умов якого (пункт 1.1. вищевказаного Договору) позивач - Кредитор зобовязується надати Відповідачеві кредит у сумі 849,00 грн., на умовах визначених Договором. Відповідно до п.2.3. Договору, за користування Кредитом відповідач зобовязався сплачувати Кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% в рік. Сторони Договору узгодили, що процентна ставка може змінюватись відповідно до умов Договору. Відповідно до п.2.5. Договору, за обслуговування кредитної заборгованості Відповідач зобовязався сплачувати Кредитору плату в розмірі 3.25 % в місяць, при цьому сторони також узгодили, що розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості, може змінюватись відповідно до умов Договору. Як убачається із меморіального ордера № 38084039 від 25.10.2007 року, позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 849,00 грн. Згідно умов Договору, сторони узгодили, що моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі, зокрема: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених Договором. Однак як свідчать матеріали справи станом на 17.03.2015 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання в частині своєчасної сплати щомісячних внесків за Договором в результаті чого виникла прострочена по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта Банк» договору № 003-01046-241007 від 24.10.2007 року на загальну суму 1 136, 30 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 899,94 грн.; заборгованість за відсотками: 31,61 грн.; заборгованість за комісіями: 204,75 грн. Положеннями Договору передбачено, що Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» у випаді порушення Позичальником строків сплати передбачених Договором платежів більше ніж на 1 (один) місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті Позичальником платежів в строки, передбачені Договором, Кредитор має право вимагати від Позичальника оплати боргового зобов'язання примусовому порядку згідно чинного законодавства України. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) йог виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частини 1, 2 ст. 612 ЦК України визначають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 4 ст.. 631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Аналізуючи зібрані у справі докази суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому відповідач має нести юридичну відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобовязань шляхом присудження з нього на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором № 003-01046-241007 від 24.10.2007 року на загальну суму 1136, 30 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 899,94 грн.; заборгованість за відсотками: 31,61 грн.; заборгованість за комісіями: 204,75 грн., що підтверджено розрахунком, з яким суд повністю погоджується. За встановлених обставин, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, оскільки позивач при пред'явленні позову був звільнений від їх сплати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved