Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ТОВ сільськогосподарське підприємство «Тітан», Мангушська районна державна адміністрація в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації Джеренова Євгена Сергійовича про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації права, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Між ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» та [PERSON] 15.01.2007 р. укладено договір оренди землі № 163, за яким орендодавець передав позивачу у користування земельну ділянку, площею 10,75 га, розташовану на території Бердянської сільської ради Першотравневого району, кадастровий номер 1423981100:06:000:0350, строком на 15 років з дати державної реєстрації. Договір оренди зареєстровано у Першотравневому РВ Донецької РФ ДП «ЦДЗК» 11.01.2008 р. за № 040816600061. Земельну ділянку передано позивачу за актом приймання-передачі. Згодом, 02.11.2009 р., між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору, яку зареєстровано у Першотравневому РВ Донецької РФ ДП «ЦДЗК 23.12.2010 р. за № 041016600284. [INFO] [PERSON] помер, право власності на земельну ділянку було успадковане [PERSON] . На теперішній час договір оренди не припинив свою дію (виходячи з положень п. 8.1 строк дії договору становить до 11.01.2023 р.), сторони виконують його умови, зокрема, позивач використовує земельну ділянку у своїй господарській діяльності та сплачує відповідачу орендну плату. На підставі наказу № 166/1 від 25.06.2018 р. позивачем протягом липня-серпня 2018 року проведено інвентаризацію земельних ділянок, орендованих у фізичних осіб. За результатами проведеної інвентаризації позивачу стало відомо, що між [PERSON] та ТОВ СП «ТІТАН» 30.10.2013 р. укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача за первісним договором оренди. Право користування земельною ділянкою за договором зареєстровано 05.07.2014 р. державним реєстратором Першотравневого районного управління юстиції Донецької області Джереновим Євгеном Сергійовичем. Вважає, що такі дії відповідачів порушують переважне право позивача на використання спірної земельної ділянки та є протиправними та за таких обставин, позивач просить на підставі ст. 215 ЦК України визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 10,75 га, розташовану на території Бердянської сільської ради Першотравневого району, кадастровий номер 1423981100:06:000:0350 укладений 30.10.2013 року між [PERSON] та ТОВ СП «ТІТАН», скасувати державну реєстрацію, проведену на підставі рішення про державну реєстрацію індексний номер 14236010 від 05.07.2014 року, прийнятого державним реєстратором Першотравневого районного управління юстиції Донецької області Джереновим Євгеном Сергійовичем, запис 6233151 від 05.07.2014 року, права оренди земельної ділянки, площею 10,75 га, кадастровий номер 1423981100:06:000:0350, на підставі договору оренди землі від 30.10.2013 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ СП «ТІТАН» та стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 3524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причину своєї неявки не повідомила. Представник відповідача ТОВ СП «ТІТАН» адвокат Япрах Д.Г. в судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, та підтверджує, що дійсно між [PERSON] та ТОВ СП «ТІТАН» 30.10.2013 року було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), який зареєстровано у встановленому законом порядку на законних підставах. На сьогоднішній день цей договір вважається зареєстрованим та таким, що є дійсним та враховуючи норми чинного законодавства, відсутні будь-які підстави для визнання договору недійсним. А, оскільки державна реєстрація договору виникла з дійсного правочину, була проведена з дотриманням вимог чинного на той час законодавства, тому скасуванню не підлягає. Представник Мангушської районної державної адміністрація в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно матеріалів справи, між ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» та [PERSON] 15.01.2007 р. укладено договір оренди землі № 163, за яким орендодавець [PERSON] передав позивачу у користування земельну ділянку, площею 10,75 га, розташовану на території Бердянської сільської ради Першотравневого району, кадастровий номер 1423981100:06:000:0350. Договір оренди зареєстровано у Першотравневому РВ Донецької РФ ДП «ЦДЗК» 11 січня 2008 р. за № 040816600061. Земельну ділянку передано позивачу за актом приймання-передачі(а.с.5-8). Відповідно до п. 8.1 даного договору, цей договір укладається строком на 15 років, та починає діяти з дати його державної реєстрації (а.с.6). 02.11.2009 р., між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яку зареєстровано у Першотравневому РВ Донецької РФ ДП «ЦДЗК за № 041016600284 (а.с.9), якою внесено зміни до деяких пунктів вказаного договору, зокрема щодо розміру та розрахунків орендної плати. Згідно свідоцтва про спадщину за законом, право власності на земельну ділянку було успадковане [PERSON] (а.с 10). Згідно довідки про нараховану та виплачену орендну плату позивач регулярно сплачує відповідачу орендну плату з 2007 року і до 2018 року(а.с.14). Отже, позивачем виконуються обов`язки передбачені умовами договору оренди від та додаткової угоди щодо використання земельної ділянки, нарахування та сплати орендної плати, яку відповідач отримувала протягом 2007-2018 років. На підставі наказу № 166/1 від 25.06.2018 р. позивачем у 2018 року проведено інвентаризацію земельних ділянок, орендованих у фізичних осіб. За результатами проведеної інвентаризації 20.08.2018 року позивачу стало відомо, що між [PERSON] та ТОВ СП «ТІТАН» 30.10.2013 р. укладено договір про встановлення емфітевзису щодо земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача за договором оренди (а.с.11-13). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Пунктами 4.1 та 4.2 договору оренди землі №112 від 15.01.2007 року також передбачено, що орендарю забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні з захистом права власності на земельну ділянку, передбаченим законами України. Орендар має право вимагати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування збитків, нанесених земельній ділянці громадянами та юридичними, особами, включаючи Орендодавця. Згідно із частиною 2 ст. 95 ЗК України, ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. В силу ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до частин 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною. Аналогічні положення містить і частина 2 ст. 16 ЦК України, згідно якої одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На момент укладення договору емфітевзису 30.10.2013 року у відповідача [PERSON] було відсутнє право на укладення зазначеного договору, оскільки земельна ділянка ще перебувала в оренді попереднього орендаря ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС». Заборона щодо укладення таких договорів, прямо визначена законом. Укладення нового договору користування земельної ділянки, яка вже є об`єктом (предметом) оренди за іншим чинним договором оренди землі, що не припинився та не розірваний у встановленому законом порядку, прямо суперечить вимогам ст. 792 ЦК України, а також ст.ст. 6, 13, 17, 25 Закону України «Про оренду землі», оскільки це унеможливлює реалізацію права користування земельною ділянкою первинним орендарем. Тобто один об`єкт оренди - земельна ділянка, у період дії відповідного договору не може бути об`єктом оренди за іншим договором, укладеним пізніше, оскільки це унеможливлює реалізацію права користування цим об`єктом. Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, можна дійти висновку, що внаслідок укладення договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 30.10.2013 між відповідачами [PERSON] та ТОВ СП «ТІТАН» було порушено права ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС», як орендаря цієї ж земельної ділянки, за договором оренди, строк дії якого ще не закінчився, а тому зазначений договір оренди має бути визнаний судом недійсним. У зв`язку із визнанням недійсним вказаного договору підлягає скасуванню і державна реєстрація, проведена на його підставі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1, ч. 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених судових витрат. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3524 гривні, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved