Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся з позовом до до суду про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.04.2019 провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03.07.2019 справу призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 22.10.2019 до суду надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, які прийняті судом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.10.2007 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної карки №1684695-05/VЕ/1684. 20 червня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору №1684695-05/VЕ/1684, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 12 000,00грн. Відповідач належним чином не виконував умови Договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених вищевказаним Договором, станом на 26.01.2016 виникла заборгованість в розмірі 12 351,83грн. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням позичальниками кредитів, несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, були застраховані у Приватним акціонерним товариством?«Українська пожежно-страхова компанія», відповідно до договору добровільного страхування кредитів №055/12 від 01.08.2014 року. ПрАТ «УПСК» виконуючи свої зобов`язання по договору №055/12 від 01.08.2014, визнали факт неповного погашення позичальником грошового зобов`язання, згідно умов Договору перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 12 351,83грн, що підтверджується страховим актом та випискою по рахунку ПрАТ «УПСК». 05.02.2019 між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданої первісному кредитору по договорам страхування. У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 12 351,83грн та витрати на правову допомогу. Представник позивача Самойленко П.М. в судових засіданнях підтримав позовні вимоги, посилаючись на докази, які містяться в матеріалах справи. 28.11.2019 до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. В матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, і виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 29.10.2007 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної карки №1684695-05/VЕ/1684. 11.04.2009 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі заступника начальника Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору № 05/VE/1684 від 29.10.2007 про відкриття фізичній особі карткового рахунку здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до пункту 7.1 додаткової угоди до Договору № 05/VE/1684 від 29.10.2007 Банк відкриває Клієнту відновлювальну відкличну кредитну лінію за картрахунком №2625 2514 7627 з лімітом кредиту у сумі 24 600,00грн на умовах договору, укладеного між Банком та Організацією. 03.11.2009 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі заступника начальника Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору № 05/VE/1684 від 29.10.2007. Відповідно до пункту 1.1. додаткової угоди до Договору № 05/VE/1684 від 29.10.2007 Банк відкриває клієнту картковий рахунок № [NUMBER] в гривні для обліку по ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги Банку. 20 червня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору №1684695-05/VЕ/1684, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 12 000,00грн. Банком зобов`язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, станом на 26.01.2016 виникла заборгованість перед АТ «Ощадбанк» в розмірі 12 351,83грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Частина 1 ст. 626 ЦК України, передбачає, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням позичальниками кредитів, несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, були застраховані у Приватному акціонернерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», відповідно до договору добровільного страхування кредитів №055/12 від 01.08.2014. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. 26.01.2016 Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулися до Публічного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» заявою про настання страхового випадку. ПрАТ «УПСК» виконуючи свої зобов`язання по договору №055/12 від 01.08.2014, визнали факт неповного погашення [PERSON] грошового зобов`язання згідно умов Договору №1684695-05/VЕ/1684 перед АТ «Ощадбанк» провили виплату страхового відшкодування в розмірі 12 351,83грн, що підтверджується страховим актом та випискою по рахунку ПрАТ «УПСК». З вищевикладеного вбачається, що з моменту виплати страхового відшкодування у ПрАТ «УПСК» виникло право регресної вимоги до [PERSON] . 05.02.2019 між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданої первісному кредитору по договорам страхування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставами і обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому підляє стягненню з відповідача на користь позивача суму завданих збитків в порядку регресу в розмірі 12 351,83грн. Водночас, з 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України було викладено в новій редакції. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зокрема, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору № 30.01.19 про надання правової допомоги Самойленко Петро Миколайович , діючий на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю КВ№ 6314 від 24.01.2019, виданий Радою адвокатів Київської та Фізична особа - підприємець [PERSON] уклали договір про надання правової допомоги. 19.02.2019 Самойленко Петро Миколайович , діючий на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю КВ№ 6314 від 24.01.2019, виданий Радою адвокатів Київської області та Фізична особа - підприємець [PERSON] уклали додаткову угоду № 52 до Договору про надання правової допомоги №30.01.2019, відповідно до якої вартість послуг (гонорар) адвоката становить 1500,00грн. 03.10.2019 Самойленко Петро Миколайович та Фізична особа - підприємець [PERSON] уклали додаткову угоду №206 до Договору про надання правової допомоги №30.01.2019, відповідно до якої вартість послуг (гонорар) адвоката становить 2000,00грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги від 30.01.2019, відповідно до якого загальна вартість робіт становить 1500грн, квитанція до прибуткового касового ордеру №052 від 19.02.2019 в розмірі 1500,00грн, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги від 30.01.2019, відповідно до якого загальна вартість робіт становить 2000,00грн, платіжне доручення №Р24А676096887А70225 від 04.10.2019 в розмірі 2000,00грн. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи викладене, відповідно до статей 133, 141 ЦПК України, беручі до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та задоволення позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] слід стягнути 3500грн понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді та судовий збір в розмірі 768,40грн.

Outcome: approved