Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Ковальов Д.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 листопада 2020 року № 1784, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 28847,91 гривень; вирішити питання про судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на початку лютого 2021 року, на адресу проживання [PERSON] надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. про звернення стягнення на його пенсію. Дана постанова винесена 17.12.2020 року. Підставою винесення постанови є виконавчий напис № 1784 від 27.11.2020 року, що був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. В постанові приватного виконавця зазначено, що [PERSON] є боржником за кредитним договором від 13.03.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Так, позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки був вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірним є провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на грошові кошти позивача. На сьогодні нотаріус позивачу копію виконавчого напису та матеріали, на підставі яких було видано виконавчий лист, не надав. За таких підстав неможливо встановити документи, на підставі яких був виданий виконавчий напис та неможливо встановити, чи при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, що свідчили про безспірність заборгованості. Крім того, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не пройшло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача. Крім того, у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності. Оскільки згідно постанови приватного виконавця, виконавчий напис виданий виключно «про стягнення заборгованості». Отже, на думку позивача, виконавчий напис приватним нотаріусом був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та при його вчиненні не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Ухвалою судді від 18.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 17.03.2021 року; зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д. Г. та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» надати суду в термін до 12 березня 2021 року належним чином засвідчені копії виконавчого напису № 1784, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 27 листопада 2020 року, та всіх наявних документів, на підставі яких цей виконавчий напис був вчинений нотаріусом. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивач в судове засідання не прибув, його представник адвокат Ковальов Д.В. надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. Відповідач ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка отримана 01.03.2021, заяв про відкладення справи не подавав, відзив на позов не надіслав. Третя особа - приватний нотаріус Григорян Д.Г. в судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 16.03.2021 року, на виконання ухвали суду від 18.02.2021 року, надіслала засвідчені копії документів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості, зареєстрованого в реєстрі 27.11.2020 року за реєстровим № 1784. Третя особа - приватний виконавець Табінський О.В., про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не прибув. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи ненадання відповідачем відзиву та за згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами і за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 13.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом оформлення і підписання позичальником Заяви № 004-07515-130313, відповідно до умов якої позичальнику було відкрито кредитну лінію і видано платіжну картку з кредитним лімітом 15000,00 грн. на строк 364 календарних дні. При цьому, така заява не містить умов про розмір процентної ставки за користування кредитом та положень про штрафні санкції. На підставі договору про відступлення права вимоги № 142/К від 26.01.2018 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги за кредитними договорами ПАТ «Дельта Банк» згідно з реєстром у Додатку № 1 до договору. При цьому, надані матеріали нотаріальної справи вказаного Додатку № 1 не містять. 27 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною було вчинено виконавчий напис (зареєстрований за № 1784), яким було стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», який є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», заборгованість за кредитним договором 004-07515-130313 за період з 27.01.2018 року по 06.11.2020 року в сумі 28\~347,91 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 14\~658,02 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 13 689,89 грн. У виконавчому написі\~зазначено, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 27 листопада 2020 року, та має бути пред`явлений до виконання до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, протягом встановленого законом строку. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначив наявність спору щодо його заборгованості, відсутності переліку документів на підставі яких він вчинений, вчинення виконавчого напису після спливу трьох років позовної давності. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1\~ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого\~самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від\~іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат»\~у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Як свідчать матеріали нотаріальної справи, з метою видачі виконавчого напису відповідачем було подано такі документи: заяву про вчинення виконавчого напису; Заяву позичальника № 004-07515-130313 від 13.03.2013 року; виписку з рахунка; довідку про відсутність судових спорів з позичальником; повідомлення про вчинення виконавчого напису; договір № 142/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами; статут підприємства та інші реєстраційні документи. Проте, Заява позичальника не містить жодних умов про розмір і порядок нарахування процентів та штрафних санкцій. Надана виписка по рахунку лише констатує наявність заборгованості у заявленому розмірі і не містить жодних відомостей про витрачання позичальником коштів і хронологію нарахування заборгованості. Крім того,\~доДоговору № 142/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами не надано Додаток № 1, внаслідок чого взагалі неможливо дійти висновку про набуття права вимоги у відповідача саме за даним кредитним договором. Будь-яких інших документів, розрахунків заборгованості, з яких можливо було би дійти висновку про безспірність заборгованості, матеріали нотаріальної справи не містять. Таким чином, дослідивши матеріали нотаріальної справи і оскаржуваний виконавчий напис\~приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. № 1784 від 27 листопада 2020 року, судом встановлено, що вимоги до його оформлення, передбачені чинним законодавством України, приватним нотаріусом не виконані, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми\~ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Згідно\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Згідно висновків, зроблених Верховним Судом України у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 у справі № 754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Як зазначено у\~ст. 90 Закону «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому\~Законом України «Про виконавче провадження». Зі змісту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року по справі № 564/2199/15-ц вбачається, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припиняє свою дію, а позивач втрачає можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором. Зазначені висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Крім того, у виконавчому написі і в поданих заявником нотаріусу документах відсутня інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності, оскільки заява підписана позичальником 13.03.2013 року на строк 364 дні, і будь-яких умов про збільшення строку позовної давності заява не містить. У виконавчому написі нотаріусом не зазначено, коли настав строк платежу за кредитним договором. За таких обставин, суд вважає, що нотаріусом не дотримано також вимоги\~закону\~щодо можливості вчинення виконавчого напису лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання\~виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 908,00 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн., на підтвердження чого надано такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 14.02.2021 року у пункті 5.2. якого визначено гонорар в розмірі 12000,00 грн.; розрахунок судових витрат, у якому зазначено, що сума правової допомоги складається з вартості складання позовної заяви і підготовки документів, заяви про витребування доказів 9000,00 грн. та участі у трьох судових засіданнях 3000 грн. (по 1000 грн. за одне засідання); копію квитанції від 14.02.2021 р. до прибуткового касового ордера на суму 12000,00 грн. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30\~Закону України "Про адвокатуру", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінюючи заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в контексті обсягу наданих адвокатом послуг, суд враховує, що справа розглянута за відсутності учасників справи, а тому сума гонорару за участь у трьох судових засідання в розмірі 3000,00 грн. є явно необґрунтованою. Водночас,\~як роз`яснено\~у постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 19.02.2020\~року (справа\~№ 755/9215/15-ц),\~обов`язок\~доведення неспівмірності\~витрат покладається\~на сторону,\~яка заявляє\~клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами.… ЦПК України\~передбачено такі\~критерії визначення\~та розподілу\~судових витрат:\~1)\~їх дійсність;\~2)\~необхідність;\~3)\~розумність їх\~розміру,\~з урахуванням\~складності справи\~та фінансового\~стану учасників\~справи.… саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає\~ініціативу суду\~з приводу\~відшкодування витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~одній із\~сторін без\~відповідних дій\~з боку\~такої сторони. (пункти 36, 39, 44 постанови). Тому, враховуючи що послуги з підготовки матеріалів, складання позову і заяви про витребування доказів були фактично надані і пов`язані з розглядом справи, а відповідач не надав жодних заперечень про їх розмір, суд присуджує до стягнення суму правової допомоги у заявленому в цій частині розмірі - 9000,00 грн.

Outcome: approved