Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача кошти допомоги одинокої матері в сумі 19476,48 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебувала в управлінні соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту як отримувач державної допомоги одиноким матерям. В результаті обміну даними з Державною податковою інспекцією було виявлено, що [PERSON] не задекларувала дохід, який вона отримувала в період, за який обчислювались середньомісячні сукупні доходи для визначення розмірів вищезазначеної допомоги. У зв`язку з чим виникла переплата державних коштів по допомозі одиноким матерям за період з 01.01.2016 по 30.06.2018 у сумі 19476,48 грн. Ухвалою суду від 11.12.18 після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 25.09.2019 13:00 годину, сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив стягнути з [PERSON] кошти державної допомоги одинокої матері в сумі 18316,12 грн., розмір яких зменшив з урахуванням утримання з останньої суми переплати в розмірі 20 % від призначеної допомоги. Відповідач надала суду письмову заяву, в якій також просила розглянути справу без її участі, проти заявлених позовних вимог не заперечувала. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулась до органу праці та соціального захисту населення із заявами від 17.02.2016, 05.07.2016, 20.01.2017, 14.07.2017, 22.01.2018 про призначення державної допомоги одинокої матері. Рішеннями від 18.02.2016, 07.07.2016, 23.01.2017, 18.07.2017 відповідачу призначено державну допомогу одинокої матері з 01.01.2016 по 30.06.2016 у розмірі 1455,00 грн., з 01.07.2016 по 31.12.2016 у розмірі 1531,00 грн., з 01.01.2017 по 30.06.2017 у розмірі 1689,00 грн., з 01.07.2017 по 31.12.2017 у розмірі 1777,00 грн. та рішенням від 24.01.2018 з 01.01.2018 по 30.06.2018 у розмірі 1860,00 грн. Відповідно до наданої позивачем довідки від 07.06.2018 переплата по виплаті [PERSON] допомоги одиноким матерям за січень 2016 року по червень 2018 року становить 19476,48 грн. 15.06.2018 відповідачу було направлено повідомлення про переплату державної соціальної допомоги у розмірі 19476,48 грн. Відповідно до пункту 33 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 року № 1751, Відповідно до статті 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Згідно з пункту 34 вище вказаного Порядку допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Згідно статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми. У відповідності до пункту 46 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 1751 від 27.12.2001 року особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов`язані у десятиденний термін повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. Виплата вищевказаної допомоги припиняється за рішенням органу, що призначає та виплачує цю допомогу з місяця, що настає після місяця, у якому виникли такі обставини. Згідно частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, відповідно до статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Враховуючи, що підстави для застосування положень статті 1215 ЦК України відсутні, оскільки як встановлено з матеріалів справи відповідач подала декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги з недостовірними даними, внаслідок чого безпідставно їй нараховано та виплачено кошти державної допомоги в розмірі 19476,48 грн., суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та їх задоволення із зменшеною сумою в розмірі 18316,12 грн. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з даним позовом. Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved