Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

У грудні 2017 року до Печерського районного суду м. Києва звернувся позивач із позовом до відповідача, уточнивши який, просить визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірними та стягнути незаконно утримані кошти із заробітної плати в сумі 14 190,06 грн. та зарахувати їх на картку/рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) в ПАТ КБ «ПриватБанк». Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неправомірно та незаконно здійснено списання грошових коштів із зарплатної картки позивача на зарахування заборгованості за кредтним договором № K2XRFB02540103 від 06.02.2007 року у розмірі 35939,64 грн., оскільки розпорядження про списання грошових коштів позивач не надавав та відсутнє рішення суду про примусове стягнення заборгованості, окірм цього, сплив строк позовної давності, з якого породжується право вимоги відповідача. Ухвалою суду від 13.02.2018 р. відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 03.04.2018 року ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони ПАТ КБ «Приватбанк» здійснювати будь-які стягнення із зарплатної карти/рахунку № [NUMBER]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги означені у позовній заяві підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача Аніщенко Б.С. у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між 06.02.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № K2XRFB02540103, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти у сумі 779,00 грн. на строк з 06.02.2007 по 06.08.2007 включно. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що у заяві позичальника № K2XRFB02540103 від 06.02.2007 року сторони узгодили, що заборгованість за договором сплачується щомісячно з 11 по 15 число кожного місяця в сумі 155 грн. 15 коп. Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору. За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його прушила (частина перша статті 261 ЦК України). Отже, початок перебігу позовної давності співпадає із моментом виникнення у зацікавленої сторони права на вимогу у реалізації свого права в судовому порядку. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно з пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) сторонами визначено позовну давність тривалістю 5 років. Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі № 191/2478/15-ц суд дійшов висновку, що самостійне списання банком з рахунку відповідача грошових коштів після спливу строку дії кредитного договору з метою погашення заборгованості за кредитним договором не є дією відповідача про визнання нею свого боргу і відповідно не може бути підставою для переривання позовної давності. Разом з тим, представником позивача наголошувалось на тому, що позивачем було сплачено кредит у строки та в порядку визначеному кредитним договором. Вказує, що кредитор жодного разу до 26.06.2017 року до позивача із вимогами щодо погашення заборгованості не звертався та зворотнього у судовому засіданні з боку сторони відповідача не доведено, а відтак строк перебігу позовної давності перервано не було та доводи представника банку з даного приводу відхиляються. Пунктом 3.2.5 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» передбачено, що позичальник доручає банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за заявою та цими умовами, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Проте, строк платежів за гарфіком (умов договору) закінчився 06.08.2007року, а тому банк не мав права списувати грошові кошти з 01.04.2017 року по 16.03.2018 року після спливу строку кредитного договору, тобто вчинено поза межами кредитного договору. Відповідно до ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається із вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. За наведених обставин, суд приходить до переконання про обгрунтованість заявлених вимог, такими, що підтвердженні наявними в матеріалах справи доказами, а відтак позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, а вимоги підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розміру встановленому Законом України "Про судовий збір". На підставі викладеного та

Outcome: approved