overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 2011 року. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що одруження виявилося невдалим, оскільки відповідач не проявляв до неї належної уваги, не цікавився інтересами сімї, до того ж вони мають різні погляди на життя та втратили взаємне почуття любові, через що у сімї постійно виникали конфліктні ситуації, які переходили в сварки, що відповідач в присутності малолітньої дочки вчиняв відносно неї фізичне насильство, а його мати постійно втручалася в їхні стосунки, що мало негативний вплив на сімейні відносини, у звязку з чим сімя розпалася в березні 2016 року, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між ними, до того ж відповідач, не маючи постійного місця праці, не може забезпечити сімю матеріально, застосовує до неї фізичну силу. Вони давно вже не проживають разом, примирення між ними не досягнуто, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що він згідний на розірвання шлюбу, оскільки дружина допустила подружню зраду і декілька місяців вони проживають окремо, за наданий судом строк не помирилися, у зв`язку з чим він не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 127551, між сторонами було укладено шлюб 2 вересня 2011 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривалого часу не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, що випливає з їхніх показів, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим повернути позивачці прізвище, яке вона мала до реєстрації даного шлюбу, тобто "Думан", за її проханням. Щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, то суд на прохання позивачки, враховуючи виниклий між сторонами спір з приводу цього, вважає можливим за наявної ситуації не визначати місце проживання їх дочки [PERSON], оскільки це питання буде вирішуватися шляхом подачі нового позову. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2 жовтня 2003 року. Від даного шлюбу вони мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на життя та сімейні обовязки, через що часто виникали сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми і сімю зберегти вже немає можливості, до того ж спільне господарство між ними не ведеться, шлюбні відносини припинені з вересня 2015 року, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що причиною розпаду сім`ї стало те, що відповідач зловживав спиртними напоями, принижував її, застосовував до неї фізичну силу, у зв`язку з чим вони вже більше двох років не проживають разом. На даний час вона має іншу сім`ю, а тому на примирення не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину своєї неявки. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 135461, між сторонами було укладено шлюб 2 жовтня 2003 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривалого часу не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, оскільки відповідач ніяким чином не відреагував на вказану заяву та не вжив заходів для збереження сім`ї, до того ж позивачка створила нову сім`ю. За наявних обставин подальше спільне проживання сторін є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Швиденко", за її проханням. Також суд вважає необхідним судові витрати, понесені позивачкою, розподілити порівну між сторонами, стягнувши з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 320 грн., оскільки в даному випадку розірвання шлюбу можливе лише в судовому порядку і це не залежало б від бажання чи небажання відповідача розірвати шлюб. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2 листопада 2015 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що сімейне життя не склалося по причині того, що відповідач не цікавився життям сім'ї, що вони не змогли утвердити в сім'ї повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, створити один одному умови для праці та відпочинку, в зв'язку з чим подружні відносини між ними припинилися в січні 2017 року, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки останній не цікавився проблемами сім'ї, не займався вихованням дитини, його цікавили лише друзі та гулянки, а також були випадки застосування до неї фізичної сили, через що з січня цього року вони припинили подружні відносини. А тому на примирення вона не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не з`явився. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № [NUMBER], між сторонами було укладено шлюб 2 листопада 2015 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, оскільки відповідач ніяким чином не відреагував на вказаний позов та не вжив заходів для збереження сім`ї, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим повернути позивачці прізвище, яке вона мала до реєстрації даного шлюбу, тобто "[PERSON]", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2000 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на життя та сімейні обов'язки, відповідач не приділяв їй належної уваги, не цікавився інтересами сім`ї, через що вони втратили почуття любові та поваги один до одного і сім'ю зберегти вже немає можливості, у зв`язку з чим подружні відносини між ними були припинені близько шести місяців тому, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що вони практично стали чужими людьми, з любого приводу у них постійно виникають скандали і вона більше не бажає так проживати, до того ж не хоче, щоб діти були свідками цих сварок. А тому на примирення не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що він постійно їздить по заробіткам, а коли приїздить додому, то виникають проблеми, особисте життя відсутнє і з позивачкою вони давно не проживають разом. В зв`язку з цим на примирення він теж не згідний і не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про одруження № 051418, між сторонами було укладено шлюб 30 вересня 2000 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі шести місяців не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між подружжям склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, при цьому постійні сварки можуть негативно вплинути на стан здоров`я та виховання дітей, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 2012 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що на грунті неприязних відносин в сімї часто виникали конфліктні ситуації, які переходили в сварки, що відповідач безвідповідально ставився до своєї поведінки в сімї, не поважав її, як дружину, та дитину, не надавав допомоги на утримання сина, у звязку з чим подружні відносини були припинені в жовтні 2014 року і відповідач став проживати з іншою жінкою, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що чоловік перебував на роботі в м.Києві, де знайшов собі іншу жінку, з якою і проживає на даний час. А тому на примирення вона не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши заяву від 27.10.2015 року про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 093357, між сторонами було укладено шлюб 30 листопада 2012 року. Відповідно до ч.2 ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони тривалий час проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, до того ж відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з чого слідує, що збереження сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Левицька". На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем виявилося невдалим, оскільки він не цікавився життям сім'ї, не брав участі у вихованні та утриманні дитини, а також вони не змогли утвердити в сім'ї повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, створити один одному умови для праці і відпочинку, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними подружніх відносин, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що відповідач не цікавився життям сім`ї, не займався вихованням та забезпеченням дитини, у зв`язку з чим близько двох років вони не проживають разом. А тому на примирення вона не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що він підтримує сказане дружиною, оскільки дійсно не забезпечував сім`ю через відсутність роботи. Проти примирення він теж заперечує і згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 043984, між сторонами було укладено шлюб 30 серпня 2008 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривалого часу не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, до того ж між ними склалися такі відносини, за яких спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим повернути позивачці дошлюбне прізвище "[PERSON]", за її проханням. Також суд вважає необхідним судові витрати, понесені позивачкою, розподілити порівну між сторонами, стягнувши з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 352,40грн., оскільки в даному випадку розірвання шлюбу можливе лише в судовому порядку і це не залежало б від бажання чи небажання відповідача розірвати шлюб. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1999 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки на протязі останніх двох років через протилежні погляди на життя та сімейні обовязки між ними склалися неприязні відносини, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у зв`язку з чим подружні відносини припинені і сімю зберегти вже немає можливості, позивачка прохала розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб. Відповідач також в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що згідний на розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про одруження № 023614, між сторонами було укладено шлюб 30 січня 1999 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на даний час подружніх відносин не підтримують та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між ними склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. \~ \~ \~ \~Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Прудіус", за її проханням. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2010 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що на грунті неприязних відносин в сім'ї часто виникали конфлікті ситуації, які переходили в сварки, а також безвідповідальне ставлення відповідача до своєї поведінки та небажання поважати її як дружину, у зв'язку з чим подружні відносини були припинені з жовтня 2013 року, після чого вона змушена була з дитиною переїхати до своїх батьків, з якими і на даний час проживає, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що спільне життя з відповідачем не склалося через його неодноразові подружні зради, які вона не в змозі йому пробачити, до того ж він не помічав її та не приділяв належної уваги як дружині, через що продовжувати таке подружнє життя вона не хоче. А тому на примирення не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причину своєї неявки. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про одруження № [NUMBER], між сторонами було укладено шлюб 31 серпня 2010 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони тривалий час проживають окремо і відновлювати подружні відносини позивачка не бажає, з чого слідує, що збереження сім`ї буде суперечити її інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]". На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 3 вересня 2010 року. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем виявилося невдалим, оскільки останній не проявляв належної уваги та поваги до неї, не цікавився інтересами сімї, зловживав алкогольними напоями, вчиняв постійні сварки та бійки, ніде не працював та не забезпечував сімю матеріально, що вони мають різня погляди на життя, втратили взаємне почуття любові один до одного та поваги, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними подружніх відносин з вересня 2016 року, позивачка прохала розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, також в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причину своєї неявки. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 067932, між сторонами було укладено шлюб 3 вересня 2010 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривалого часу проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, оскільки відповідач ніяким чином не відреагував на вказаний позов та не вжив заходів для збереження сім`ї, з чого слідує, що збереження сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим повернути позивачці прізвище, яке вона мала до реєстрації даного шлюбу, тобто "Кузьменко", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 3 листопада 2007 року. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки відповідач не проявляв до неї належної уваги, не цікавився інтересами сімї, допустив подружню зраду, через що сімя розпалася в березні 2016 року, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що причиною розпаду сім`ї стало те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами і мають різні погляди на життя, до того ж відповідач допустив подружню зраду та має іншу сімю. Вони давно вже не проживають разом, а тому на примирення вона не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Представник позивача [PERSON] також підтримав позов та прохав його задовольнити. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що він згідний на розірвання шлюбу, оскільки їхня сімя розпалася остаточно, шлюбні відносини між ними давно припинилися і дійсно мала місце подружня зрада з його сторони, але іншої сім`ї він не має. В зв`язку з тим, що він постійно працює за кордоном і майже не буває вдома, то на примирення не згідний. Вислухавши сторін та представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 033304, між сторонами було укладено шлюб 3 листопада 2007 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривалого часу не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, на примирення не згідні, що випливає з їхніх показів, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим повернути позивачці прізвище, яке вона мала до реєстрації даного шлюбу, тобто "Тараненко", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved