Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що вона згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 19 липня 2000 року, виданого управлінням житлово - комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровані вона та відповідачі. У 2013 році відповідачі виїхали з указаного житла в невідомому напрямку та вже понад 2 роки не повертаються для того, щоб жити однією сім'єю. Позивачу невідомо за якою адресою мешкають відповідачі, по телефону та Інтернету вони не спілкуються, листи один одному не пишуть. З моменту виїзду з квартири відповідачі не сплачують за комунальні послуги, їх особисті речі відсутні. Тобто фактично квартира утримується лише нею, вона сплачує за комунальні послуги та проводить поточні ремонти. Комунальні служби, які надають послуги з утримання квартири, у своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 4 особи та нараховують за своїми тарифами розміри грошових коштів, які вона має сплачувати. Однак вона не бажає сплачувати комунальні платежі, нараховані на відповідачів, оскільки вони в квартирі не мешкають. Вона знаходиться в скрутному матеріальному стані, тому звернулася до суду з даним позовом з метою зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомили. У зв'язку з цим, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 19 липня 2000 року, виданого управлінням житлово - комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. Згідно із довідкою ТОВ "Нова-Ком" від 10.07.2015 № 109 року у цій квартирі зареєстровані позивач, [PERSON], та відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не проживають в квартирі з квітня 2013 року. Відповідно до акта від 20.07.2015 року, підписаного трьома сусідами позивача та затвердженого директором ТОВ «Дивобуд», відповідачі не мешкають в спірній квартирі з 2013 року до цього часу. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачі не мешкають в жилому приміщенні, а саме в квартирі [ADDRESS] понад 2 роки. Позивачу невідомо за якою адресою мешкають відповідачі, по телефону та Інтернету вони не спілкуються, листи один одному не пишуть. З моменту виїзду з квартири відповідачі не сплачують комунальні платежі, нараховані на них, їх особисті речі в квартирі відсутні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є достатньо обґрунтованим, тому його слід задовольнити. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved