Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] в якому просила розірвати шлюб нею та відповідачем, зареєстрований 06 травня 1996 року Погребищенським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 19. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона та відповідач [PERSON] із 06 травня 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, з січня 2013 року вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки. Подальше збереження шлюбу є недоцільним, терміну на примирення просила не надавати. Діти проживатимуть з нею. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київській області від 01 серпня 2018 року провадження у вказаній справі відкрито за загальними правилами позовного провадження, призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в підготовче засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 травня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] зареєструвано шлюб Погребищенським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного подружнього життя у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 7;8). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства,продовжувати подальше спільне життя не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved