Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування по закону. В позові посилається на те, що відповідно до довідки сільської ради [ADDRESS] розташоване дворогосподарство яке станом на 1990-1991 роки відносилось до типу колгоспного двору та в ньому на той період часу були зареєстровані та проживали шестеро осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Отже відповідно до ст.ст. 120-123 ЦК УРСР всім членам вказаного двору належало по 1/6 частці. [ADDRESS] року по місцю свого проживання померла [PERSON]. Спадкоємицями першої черги по закону які відповідно до ст.. 549 ЦК УСРС прийняли спадщину в рівних частках по 1/12 були її чоловік [PERSON] та донька [PERSON]. [INFO] року у віці 37 років помирає [PERSON], спадщина якої складалося із ? частини домоволодіння по вищевказаній адресі. На момент смерті спадкодавці з нею були прописані та проживали четверо осіб: батько [PERSON], чоловік [PERSON], та доньки [PERSON], [PERSON], які фактично прийняли спадщину як спадкоємці за законом першої черги, проживаючи за однією адресою, тобто по 1/16 частин. Голова двору [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті спадщина відкрилась на земельний пай у розмірі 2,42 га яка перебуває у колективній власності об'єднання селянських господарств ім. «Ленінський шлях», що знаходиться в [ADDRESS] При житті, а саме 23.07.2001 року спадкодавець склав заповіт на користь своїх внучок, яким заповів частку спадкового майна що складалось із земельного паю у розмірі 2,42 в с. Ванчиківці Новоселицького району. Іншу частину спадкового майна, що складалося із 5/16 частин домогосподарства у відповідності до ст.. 1266 ЦК України успадкували за законом позивачі [PERSON] та [PERSON], тобто по 5/32 частин. В загальному позивачі [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті матері та діда 7/32 частин домогосподарства, а [PERSON] після смерті дружини успадкував 1/6 частину. Звернувши із відповідними заявами до Новоселицької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини де була відкрита спадкова справа державний нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння. Таким чином визнання права власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] можливе тільки в судовому порядку, у зв'язку з чим представник позивача просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] будучи належними чином повідомлений про день, місце та час розгляду справи в судовому засіданні не з'явився по невідомим для суду причинам. Представник Ванчиківецькій сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився по невідомим для суду причинам, однак направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вислухавши думку представника позивача та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову та враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідачів та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Наданими позивачем доказами судом встановлено, що відповідно до довідки № 296 видана Ванчиківецькою сільською радою Новоселицького району від 16.02.2017 року домогосподарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були шестеро осіб: голова двору [PERSON], дружина [PERSON], донька [PERSON], зять [PERSON], онучки [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 120-123 ЦК УРСР на час виникнення правовідносин вказане господарство належало всім членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності у рівних частках. Враховуючи наведене слід вважати, що кожному з співвласників колгоспного двору належало по 1/6 частин. У віці 63 років [ADDRESS] року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 13.03.2015 року за актовим записом № 39. Після її смерті спадщина відкрилася на 1/6 частину домогосподарства. Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являлися: чоловік [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження та народження дітей. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] успадкували в рівних частках по 1/12 частин домогосподарства спадкоємці за законом першої черги: [PERSON] її чоловік та донька [PERSON] так як на день смерті спадкодавці були зареєстровані та постійно проживали а одному господарстві, а отже вступили в управління та володіння спадковим майном померлої з дня її смерті, що підтверджується довідкою № 298 від 16.02.2017 року видана Ванчиківецькою сільською радою Новоселицького району. Відповідно до свідоцтва про смерті серії [NUMBER] видане 10.02.2001 року співвласниця колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] року у віці 37 років, про складений відповідний актовий запис про смерті № 6. Спадщина померлої складалася із 1/6 частини будинковолодіння яке розташоване по [ADDRESS] як за колишнім членом колгоспного двору та на 1/12 частку дворогосподарства, яку вона успадкувала після смерті матері [PERSON]. Тобто загальна частка спадкового майна померлої складалася із ?, яку успадкували в рівних частках по 1/16 спадкоємці першої черги за законом, а саме: батько [PERSON], чоловік [PERSON] та доньки [PERSON], [PERSON], відповідно до довідки Ванчиківецької сільської ради Новоселицького району № 297 від 16.02.2017 року, будучи зареєстровані та постійно проживаючи по одному адресу в с. Ванчиківці Новоселицького району. Голова двору [PERSON] помер [INFO] року у віці 72 років, про складений відповідний актовий запис про смерть № 25, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 13.03.2015 року. Після його смерті спадщина відкрилась на земельний пай у розмірі 2,42 яка перебуває у колективній власності об'єднання селянських господарств ім. «Ленінський шлях», що знаходиться в с. Ванчиківці Новоселицького району та на 5/16 частин будинковолодіння, що розташований по [ADDRESS], а саме на 1/6 частину яке належало померлому як член колгоспного двору, 1/12 частину яку він успадкував після смерті дружини [PERSON] та на 1/16 частину яку він успадкував після смерті доньки [PERSON]. Як вбачається із заповіту наявний в матеріалах справи від 23.07.2001 року складений секретарем виконкому Ванчиківецької сільської ради Новоселицького району та зареєстрованого в реєстрі за № 56 спадкодавець [PERSON] заповів частку свого майна, що складається із земельний пай у розмірі 2,42 в с. Ванчиківці Новоселицького району внучкам: [PERSON] та [PERSON]. Вказаний заповіт не був змінений чи скасований. Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 13.03.2011 року [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті діда за заповітом право по ? частин на земельний пай у розмірі 2,42 га яка перебуває у колективній власності об'єднання селянських господарств ім. «Ленінський шлях», що знаходиться в с. Ванчиківці Новоселицького району, яке належало померлому на підставі сертифікат на земельну частку пай серії [NUMBER] виданого Новоселицькою РДА 08.05.1997 року. Згідно довідки № 295 від 16.02.2017 року померлий [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою [ADDRESS] по день своє смерті. Відповідно до ч. 1 ст.. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1268 ЦК України зазначає що, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із довідки № 294 від 16.02.2017 року видана Ванчиківецькою сільською радою Новоселицького району на день смерті [PERSON], в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та постійно проживали: зять [PERSON] та онучки [PERSON] та [PERSON]. Отже слід вважати на підставі вищевикладеного, що внучки спадкодавця успадкували після смерті діда в рівних частках спадкове майно, що складалось із 5/16 частин будинковолодіння по вищевказаній адресі, яке могло би належати їхній матері, якби вона була жива на час відкриття спадщини, тобто 5/16:2=10/32:2=5/32. Таким чином підсумовуючи слід визначити, що [PERSON] успадкувала після смерті матері та діда 7/32 частин домогосподарства, позивач [PERSON] також успадкувала після смерті матері та діда 7/32 частин домогосподарства, а [PERSON] після смерті своєї дружини фактично успадкував 1/6 частину домогосподарства. Крім цього судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавців, проте спадщину останній не прийняв, оскільки не проживав в одному господарстві разом із померлими та не подавав у відповідності до ст.. 1270 ЦК України заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщину. Зі заяв № 207 від 17.02.2017 року та №423 від 15.03.2011 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори із заявами, про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], який мешкав в с. Ванчиківці Новоселицького району. З листа начальника Новоселицького КБТІ № 49 від 03 лютого 2017 року вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року за [PERSON] право приватної власності на нерухоме майно в [ADDRESS] не зареєстроване. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний житловий будинок державний нотаріус Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області 17.02.2017 року винесла постанову № 369/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 03.02.2017, виданого Новоселицьким КБТІ господарство по [ADDRESS] Чернівецької області складається з житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, В, сарая літери Г, вбиральні літер Д, погрібу Пг, огорожі №2-4, колодязя №1. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що спірний житловий будинок є обєктом спадщини і позивачі мають право на його спадкування за законом, але позбавлені права реалізувати своє право на спадщину в нотаріальному порядку у зв'язку з відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, а також ту обставину, що відповідач по справі не заперечує проти задоволення даного позову, і при його задоволенні не будуть порушені права, свободи та інтереси третіх осіб, а тому у суду є всі правові підстави для задоволення пред'явленого позову в повному обсязі.

Outcome: approved