Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що дитина перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти задоволення позову та надав суду копію паспорта, копію ідентифікаційного коду та копію довідки до акту огляду МСЕК від 09.06.2011 року. Суд ухвалив провести розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд вважає, що даний позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2014 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу від 26.05.2014 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого в актовому записі про народження [NUMBER] від 11.11.2009 року, зробленому відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області записаний відповідач (а.с.4). На даний час син сторін [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Звенигородської міської Ради Черкаської області 28.05.2014 року №3465 (а.с.5). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що домовленості між батьками щодо участі в утриманні неповнолітньої дитини не досягнуто, а позивачка наполягає на стягненні аліментів в примусовому порядку. Таким чином, з врахування викладеного, суд прийшов до висновку, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у примусовому порядку. Так, відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд у силу вимог ст.182 Сімейного Кодексу України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів. Позивачка по справі на даний час утримує свою неповнолітню дитину, забезпечує її матеріально, купує одяг, продукти харчування. Відповідач позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], на час розгляду справи судом не працює, є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №358095, виданої 09.06.2011 року. При цьому, суд виходить із принципу розумності та враховує загальноприйняту практику визначення розміру аліментів, а також потреби дитини, майовий стан відповідача і позивача. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про утримання неповнолітньої дитини, то суд приходить до висновку, що відповідач, який є працездатний зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини сторін [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду - з 18.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивачку звільнити на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ „Про судовий збір". Від сплати судового збору відповідача звільнити на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ „Про судовий збір". На підставі ст. ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved