Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Представник позивачки звернувся до Скадовського районного суду Херсонської області із позовом до Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] .\~ Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка загальною площею 2,00 га, яка розташована на території Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області. Вказана ділянка належить померлій на підставі затвердженого проекту землеустрою, розпорядження Скадовської РДА від 10.11.2005 року №527, а також, державним актом на право власності на земельну ділянку\~ виписаного згідно паспортних даних покійної\~ [PERSON] , проте покійна не встигла отримати його при житті. Третя особа [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась. 23.01.2020 позивачка звернулася до Скадовської держнотконтори Херсонської області з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, на що отримала відмову оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане майно. Просив визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 13.05.2020 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.07.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивачки в судове засідання з`явився, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Радгоспненською сільською радою Скадовського району Херсонської області 27 серпня 2008 року, актовий запис № 30 (а.с. 5). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »)\~ відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , є донькою померлої [PERSON] , де в графі батьки вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,00 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№885887 (а.с. 19). Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно листа державного нотаріуса Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області від 23.01.2020 №16/02-14 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,00 га видано бути не може, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Пунктами 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до пункту а), частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 3.1. листа). Позивачем надано до суду копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №885887 виданого Скадовською районною державною адміністрацією 12.12.2008 року на підставі розпорядження голови Скадовської районної державної адміністрації від 10.11.2005 року № 527 який був виготовлений на ім`я [PERSON] та який остання не встигла отримати через смерть, а тому [PERSON] поза судовим шляхом поновити свої права не має можливості, виходячи з зазначеного вище, позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, підлягає до повного задоволення. У відповідності до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved