Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Предстанвик позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та неодноразово уточнюючи позовні вимоги просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з квітня 2010 року по червень 2013 року у розмірі 2 857,84 (дві тисячі вісімсот п*ятдесят сім) гривень 84 копійки. Також просить стягнути витрати, пов*язані з наданням правової допомоги у розмірі 1700,00 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 229,4 гривень. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Обслуговування та утримання мешканців у вказаному будинку здійснює ЖБК «Київський-2» на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг, Статуту ЖБК. На підставі Виписки з протоколу №11 загальних зборів від 26.07.2007 року, [PERSON] була виключена з членів ЖБК. Свої обов'язки, визначені нормативно-правовими актами, позивач виконує належним чином, своєчасно та якісно. Проте відповідач від належного виконання у повному обсязі своїх зобов'язань перед позивачем ухиляється, тому має заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у сумі 2857,84 грн. З метою відновлення свого порушеного права, позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг за період з квітня 2010 року по червень 2013 року у розмірі 2 857,84 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1700,00 грн. та суму сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 229,4 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, з викладених підстав. Відповідач та її представник в судове засідання з'явились, проти позовних вимог заперечували з огляду на їх необґрунтованість, посилаючись зокрема на неврахування права на пільги, а також на невідповідність ставок тарифів на житлово-комунальні послуги. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін за суттю спору, суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, проаналізувавши представлені письмові докази, доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовілносини. Судом встановлено, що відповідно довідки Ф1, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Обслуговування та утримання мешканців у вказаному будинку здійснює ЖБК «Київський-2» на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг, Статуту ЖБК. На підставі Виписки з протоколу №11 загальних зборів від 26.07.2007 року, [PERSON] була виключена з членів ЖБК. Відповідно до п. 4.6 Статуту ЖБК «Київський-2», якщо власник квартири чи нежилого приміщення не є членом ЖБК, з ним укладається договір на відшкодування витрат по утриманню будинку та прибудинкової території й оплату комунальних послуг. Ухилення власника від укладання договору не звільняє його від витрат по утриманню будинку і прибудинкової території і оплати комунальних послуг. Позивач свої обов'язки виконує належним чином, надає відповідачу житлово-комунальні послуги, що підтверджується відповідними: Договором №3296 на постачання теплової енергії, Договором про вивезення ТПВ, Договором на послуги водопостачання та водовідведення. Разом з тим відповідач відповідні послуги не оплачує. Розрахунок за вивезення ТПВ, водопостачання та водовідведення здійснюється згідно із міськими тарифами на зазначені послуги. Розрахунок тарифів за теплопостачання здійснений на підставі наданих рахунків-фактур, представлених КП «Теплопостачання м. Одеси». На підставі рішення загальних зборів від 07.10.2012 року мешканцями дома було вирішено сплачувати за тепло фіксовану ставку, яка становить за 1 кв.м - 6,05 грн., оскільки це відповідає середній вартості зазначених послуг у м. Одесі. Суд критично ставиться до тверджень відповідача, відносно того, що бухгалтер умисно зменшує житлову площу будинку та не враховує площу добудов, оскільки ніяких доказів у підтвердження відповідачем надано не було. Твердження відповідача щодо обов'язкового погодження тарифів на утримання будинків і прибудинкових територій в органах місцевого самоврядування також не відповідають дійсності, оскільки відповідно до Постанови КМУ від 13 листопада 2013 року №860 зазначено, що вищезазначені тарифи затверджуються на загальних зборах членів кооперативу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм. Стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно ст. 20 п.5 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зокрема, обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком-оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що ЖБК був зобов'язаний укласти із ним договір про надання послуг, оскільки п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача укласти договір із виконавцем послуг, але як встановлено в судовому засіданні [PERSON], жодного разу не звертався до ЖБК із заявою про укладання такого договору. Згідно ст.ст. 156,162 ЖК України, власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Обов'язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і при будинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст.322 ЦК України, ст.ст.12,13,20,29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». З наданого позивачем розрахунку заборгованості по комунальним платежам вбачається, що відповідач має заборгованість за сплату житлово-комунальних послуг за період з квітня 2010 року по червень 2013 року у розмірі 2857,84 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідач та його представник жодним чином не спростували наявність заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, тому суд критично ставиться до заперечень на позовну заяву, які були надані відповідачем. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлового комунальні послуги у розмірі 2857,84 грн. є правомірними та обґрунтованими. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 2857,84 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 229,40грн. сплата якого підтверджується документально (квитанція №5049.712.1 від 19.06.2013р.). Також, ст. 79 ЦПК України, передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Дослідивши вимоги позивача в частині присудження судових витрат на правову допомогу, суд встановив наступне. Представництво інтересів ЖБК «Київський-2» в суді здійснював [PERSON] на підставі Довіреності від 14.02.2014 року та Договору №1/13 від 05.06.2013року про надання юридичних послуг у цивільній справі, яким обґрунтовано витрати, пов*язані з наданням правової допомоги. Відповідно акту приймання-передачі наданих послуг за Договором №1/13, одна година роботи оплачується у сумі 425 грн. Згідно платіжного доручення №93 від 30.09.2013 року, ЖБК «Київський-2» перерахував на рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти за юридичні послуги у розмірі 1 700,00 грн. Аналізуючи положення ст.. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у відповідності до ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2013, 2014 р.р.» , суд

Outcome: approved