Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 14.10.2011 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитка печатки. На підставі вказаної заяви відповідачу було відкрито поточний рахунок №26009060751287. Підписавши заяву, [PERSON] приєдналася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування № Б/Н від 14.10.2011 року. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 26009060751287 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет sms повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Свої зобовязання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 62500 гривень. Своїх зобов'язань за кредитним договором з повернення кредиту [PERSON] не виконала, а тому станом на 23.08.2016 року утворилась заборгованість в сумі 205891,88 гривень, яка складається з наступного: 62500 гривень - заборгованість за кредитом; 52930,56 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 77524,66 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 12936,66 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом. Встановлено факт державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем 16.07.2014 року, про що внесено запис\~№25880060003028644. Враховуючи, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності, її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати, даний позов пред'явлений до [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що діюче законодавство не зобовязує кредитора вимагати від боржника обовязково всієї суми заборгованості, а лише надає йому таке право, просив стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за договором № Б/Н від 14.10.2011 року в сумі 90000 гривень, яка складається з: 62500 гривень заборгованість за кредитом, 27500 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити повністю. Пояснив, що [PERSON] підписала заяву, просила про відкриття поточного рахунку; позивач надав їй ліміт в сумі 62500 гривень, який згідно договору може змінюватись; вона користувалася цими коштами, брала борг і сплачувала періодично його; автоматичне списання боргу в сумі 10,96 гривень відбулося у межах 5-річного строку, який встановлений договором, відповідач згідно договору надала банку можливість автоматично списувати борг, а тому не підлягає застосуванню строк позовної давності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні вимог. Пояснила, що вона дозволу на кредит не давала, грошей не брала, хто ними користувався вона не знає; коли вона була ФОП, то підписала заяву про відкриття рахунку, оскільки це було умовою фірми ПП «Торговий дім «Моринський»; працювала в 2011 році кілька місяців і звільнилася, але рахунок не закрила; вона не давала згоди на користування своїм рахунком; картку «голд» не отримувала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що в даному випадку був укладений господарський договір; також вважає, що це нікчемний договір, бо відповідач [PERSON] та [PERSON] не підписувала; позивач пропустив трирічний строк позовної давності, оскільки автоматичне списання 10,96 гривень 17.12.2013 року не перевиває цього строку давності; банк сам повинен був закрити рахунок після закриття ФОП. Заслухавши представника позивача, відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. На підставі ст.ст.\~11,\~60,\~61 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 2 частини 1\~статті 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.10.2011 року СПД [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитка печатки (а.с. 11). Підписавши заяву, [PERSON] приєдналася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті банку, тарифами банку, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування від 14.10.2011 року. 04.02.2013 року на поточний рахунок №26009060751287 відповідачу було встановлено кредитний ліміт 62500 гривень. Згідно п.3.2.1.1.1. [PERSON] та правил надання банківських послуг кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта , в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебатування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Відповідно до п. 3.2.1.1.3. [PERSON] та правил надання банківських послуг, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Згідно з п. п. 3.2.1.1.12, 3.2.1.1.13 [PERSON] та правил, для розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом встановлюється фіксована процентна ставка. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань, клієнт сплачує банку проценти і пеню за користування кредитом від суми залишку непогашеної заборгованості в розмірі, передбаченому цим розділом [PERSON] та правил (а.с.12-23 витяг із «[PERSON] та правил надання банківських послуг», а.с.24-25 витяг із «Тарифів Банку»). Відповідач свої грошові зобов'язання перед банком не виконує. Згідно з розрахунком ПАТ КБ «ПриватБанк», який відповідачем не спростований, заборгованість за договором станом на 23.08.2016 року становить 205891,88 гривень, яка складається з наступного: 62500 гривень - заборгованість за кредитом; 52930,56 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 77524,66 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 12936,66 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с.27-29 розрахунок заборгованості). З матеріалів справи також вбачається, що згідно даних державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем 16.07.2014 року внесено запис\~№ 25880060003028644 (а.с.31-32). Правова позиція щодо відповідальності фізичної особи-підприємця у випадку припинення підприємницької діяльності, викладена Верховним Судом України в постанові від 4 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13, яка в силу\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при зхастосуванні таких норм права. Зокрема, Верховний Суд України звернув увагу на те, що відповідно до ст. ст.\~51,\~52,\~598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. \~Таким чином, матеріалами справи встановлено та доведено, що банк надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 62500 гривень, яким [PERSON] користувалася. Факт користування кредитними грошима, підтверджується даними виписки по рахунку №26009060751287 [PERSON], яка у розумінні\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»\~є належним доказом у справі (а.с.108-137). Разом з тим, будь-яких належних, у розумінні статей\~58,\~179 ЦПК України\~доказів відсутності боргу перед ПАТ КБ "Приватбанк", відповідач суду не надала, про існування таких доказів не зазначила. Твердження відповідача про те, що вона не ініціювала заяв на отримання кредитного ліміту, про відсутність претензій банку на час припинення відповідачем підприємницької діяльності, є бездоказовими і такими, що не спростовують обставин неналежного виконання з боку [PERSON] взятих на себе договірних обов'язків. Позивач, посилаючись на те, що діюче законодавство не зобовязує кредитора вимагати від боржника обовязково всієї суми заборгованості, а лише надає йому таке право, просив стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за договором № Б/Н від 14.10.2011 року в сумі 90000 гривень, яка складається з: 62500 гривень заборгованість за кредитом, 27500 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом. Таким чином, беручи до уваги, що у відповідача створилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. З відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредиту у сумі 90000 гривень. Відповідно до вимог ст. ст.10,\~60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується тверджень сторони відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно зі ст. ст.\~256,\~257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. ч. 1, 5\~ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК, України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). До вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік (п.1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України). Згідно з п. 3.2.1.5.7. [PERSON] та правил надання банківських послуг, терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років (а.с.22). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 259 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм та ураховуючи те, що відповідач, відповідно до вимог ч. 1\~ст. 634 ЦК України, приєдналася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті банку, тарифами банку, про що зазначено в підписаній нею заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування № Б/Н від 14.10.2011 року, суд вважає, що сторони з дотриманням приписів ч. 1 ст.\~259, ч. ч. 1, 2 ст.\~207 ЦК України\~домовились у письмовій формі про збільшення позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів до п'яти років. У зв'язку із цим, доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, не ознайомлення її з Умовами та правилами надання банківських послуг не можна визнати обґрунтованими. За встановлених обставин, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 90000 гривень, та повернення судового збору у розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved