Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності, на будинковолодіння в [ADDRESS], Радехівського району, Львівської області, та земельні ділянки площею 0,7759 га та площею 0,9268 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Сморжівської сільської ради Радехівського районну Львівської області, в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач до суду не з'явилася, хоча була повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності, на задоволенні позову настоює. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надав суду письмову заяву в якій просить розгляд справи здійснювати без його участі. Відносно задоволення позову не заперечує. За викладених умов, відповідно до ст. 169, ч.4 ст.174,ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши обставини матеріалів справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.01.2015 року Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області, вбачається, що [INFO] року у віці 85 років помер чоловік позивачки [PERSON], з приводу чого в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за №04. Після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] Радехівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлі, виданого 12.06.1990 року Червоноградським МБТІ, а також земельна ділянка площею 0,7759 га та земельна ділянка площею 0,9268 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Сморжівської сільської ради Радехівського районну Львівської області, і належали на праві приватної власності померлому [PERSON], що стверджується відповідним Державним актом серія [NUMBER], виданому 26.02.2001 року та зареєстрованому в книзі записів державних актів на право власності на землю за №13694. Після смерті спадкодавця позивачем було здійснено звернення до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак видати свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно нотаріальна контора не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, та рекомендовано звернутися з позовом в суд. У звязку з тим, що із набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», яким відмінені державні акти, з 01.01.2013 року, видача дублікатів їх унеможливлюється. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-ІV (у редакції Закону України від 11.02.2010 № 1878-VI із змінами, внесеними згідно із Законом України від 04.07.2012 № 5037-VI; далі - Закон) державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703. До передбачених ст.19 Закону підстав для державної реєстрації прав та їх обтяжень віднесено в тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно, якщо таке рішення набрало чинності, є правовстановлюючим документом, на підставі якого має проводитися реєстрація права власності на нерухоме майно. Станом на сьогоднішній день позивач розпорядитися будинком (тобто оформити спадщину) не може, оскільки будинок та господарські будівлі належать на праві власності колгоспному двору, голова якого помер. Перевести двір до іншої категорії з визнанням за позивачем права приватної власності на будинок як за громадянином України немає можливості. До кінця 2012 року питання переведення колгоспного двору до категорії двору, що належить громадянину, з видачею свідоцтва про право власності на будинок, вирішувалося органами місцевого самоврядування, а Бюро технічної інвентаризації виготовляло документи про право власності і реєструвало будинок за громадянином. Одержати документи на житловий будинок, як на об'єкт права приватної власності позивач не може через зміну порядку державної реєстрації нерухомого майна. Таким чином позивач не має іншого способу захистити своє право на спадщину після смерті [PERSON], а тому змушена звертатися в суд. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПКУ звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Згідно ст.1222 ЦКУ спадкоємцями за законом є фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно вимог ст.1223 ЦКУ у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦКУ. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову та визнання за позивачем одноосібного права власності на будинковолодіння та земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON]

Outcome: approved