Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 06 жовтня 2003 року, є [PERSON] Павловича, [INFO]. Крім того, просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 2,7831 га (рілля) та площею 0,3016 га (кормові угіддя), розташовані на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, призначенням яких є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державних актів на право приватної власності на землю Р3 №713176 та Р2 №644917, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 06 жовтня 2003 року, та визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 2,7833 га (рілля) та площею 0,2597 га (кормові угіддя), розташовані на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, призначенням яких є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державних актів на право приватної власності на землю Р3 №713166 та Р2 №644907, виданих на ім`я батька [PERSON], в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 06 жовтня 2003 року. Вказаний позов обґрунтований тим, що позивачі вчасно прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном після смерті спадкодавця, у відповідності до вимог статті 549 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття та прийняття спадщини, але не можуть вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування землі через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки державні акти на право приватної власності на земельні ділянки були втрачені, крім того, в паспорті позивача [PERSON] невірно вказано його прізвище, як «Лопатко», що відмінне від прізвища спадкодавця «Лопатка», і не доведено факту родинних відносин, а нотаріусом фактично було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину шляхом надання роз`яснень щодо неможливості видачі вказаних свідоцтв. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, останній подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи провести без його участі (а.с. 43). Представник Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області (відповідача по справі) у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі (а.с. 44). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачами у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 01 січня 1958 року в селищі Терни Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорту серії СН № 161206, виданого 15 березня 1996 року Білоцерківським РВ ГУМВС України в Київській області (а.с.8). У свідоцтві про народження позивача серії ГД № 659925 його батьками зазначені: в графі «батько» [PERSON], в графі «мати» - [PERSON] (а.с.13). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованого 13.12.2016р. Недригайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що 01 січня 1958 року народився [PERSON]. У графі «відомості про батька» вказано - [PERSON], у графі «відомості про матір» - [PERSON] (а.с.14). Позивач [PERSON] народився 25 грудня 1961 року в селищі Терни Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорту серії МА № 372579, виданого 19 листопада 1997 року Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області (а.с.10). У свідоцтві про народження позивача серії І-БП № 451067 його батьками зазначені: в графі «батько» [PERSON], в графі «мати» - [PERSON] (а.с.12). З [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого 13.12.2016р. Недригайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що 21 вересня 1956 року складено актовий запис № 59 про шлюб 21 вересня 1956 року [PERSON] та [PERSON]. Відомості про чоловіка: прізвище до державної реєстрації шлюбу - [PERSON], прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відомості про дружину: прізвище до державної реєстрації шлюбу - [PERSON], прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.17). 21 вересня 2003 року батько позивачів [PERSON] помер в смт. Терни Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 276308 (а.с.16). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок площею 2,7833 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка знаходиться на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р3№713166, та площею 0,2597 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кормові угіддя), яка знаходиться на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р2№ 644907, яку позивач [PERSON] на час розгляду справи бажає оформити за собою (а.с.19-20). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області № 1172/02-27 від 15 листопада 2016 року, [PERSON], що народився 06 березня 1931 року, на день смерті 21 вересня 2003 року постійно проживав в [INFO]. На момент смерті [PERSON] за адресою: смт. Терни Недригайлівського району Сумської області вул. Сільська, буд. 21, разом з ним була зареєстрована і проживала: дружина [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Тернівської селищної ради не посвідчувався (а.с.25). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу [PERSON] від 20.01.2017р. вбачаться, що спадкова справа після смерті 21.09.2003 року [PERSON] не заводилась (а.с. 40). Таким чином, враховуючи, що мати позивачів, [PERSON], на момент смерті батька позивачів, [PERSON] була з ним за однією адресою зареєстрована та проживала, тобто фактично вступила в управління та володіння майном останнього та розпорядилась його особистими речами, а тому є такою, що прийняла спадщину після [PERSON] у встановленому ст. 549 ЦК УРСР порядку, редакція якого діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] Тому, земельні ділянки, право власності на які посвідчені Державними актами № 644907 та № 713166, виданих на ім`я померлого [PERSON], вважаються такими, що належать на праві власності матері позивачів [PERSON] в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] 06 жовтня 2003 року мати позивачів [PERSON] померла в смт. Терни Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 173282 (а.с.15). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок площею 2,7831 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка знаходиться на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р3№713176, та площею 0,3016 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кормові угіддя), яка знаходиться на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р2№ 644917, яку позивач [PERSON] на час розгляду справи бажає оформити за собою (а.с.21-22). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, наданої приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу [PERSON] 20.01.2017р. спадкова справа після смерті 06.10.2003р. [PERSON] не заводилась (а.с. 41). Враховуючи наявність Державних актів на право власності на земельні ділянки, а також прийняття [PERSON] спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд вважає обставини приналежності спірних земельних ділянок спадкодавцю ([PERSON]Г.) встановленими. При цьому, оригінали державних актів на право приватної власності на землю втрачені. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області № 1313/02-27 від 20 грудня 2016 року, [PERSON], до дня смерті 06 жовтня 2003 року постійно проживала в [INFO]. Спадкоємцями на все майно після смерті [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON], які своєчасно вступили в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилися особистими речами померлої - в жовтні 2003 року. На момент смерті [PERSON] за адресою смт. Терни Недригайлівського району Сумської області, вул. Сільська, буд. 21, разом з нею ніхто зареєстрований не був і не проживав. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Тернівської селищної ради не посвідчувався (а.с.26). Таким чином, позивачі належним чином, в порядку ст. 549 ЦК УРСР, своєчасно прийняли спадщину після смерті їх матері шляхом розпорядження особистими речами померлої у жовтні 2003 року. При зверненні позивачів до нотаріуса щодо питання оформлення спадщини, їм фактично було відмовлено в цьому шляхом надання письмових роз`яснень за вих. №№ 12/01-16, 13/01-16 від 11.01.2017 (а.с.23-24) про те, що можливості видати свідоцтва про право власності на спадщину немає, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки, крім того, не доведено факту родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], а також рекомендовано звернутись до суду для захисту свого права власності на земельні ділянки, як за спадкоємцями, чим представник позивачів і скористався. На підставі вищевикладеного, судом встановлено та повністю підтверджено матеріалами справи, що [PERSON], яка померла 06 жовтня 2003 року в смт. Терни Недригайлівського району Сумської області, є матір`ю позивача [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також і факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснино, що суди вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] була матір`ю [PERSON], а встановлення факту родинних відносин між [PERSON], яка померла 06.10.2003р. та [PERSON] має юридичне значення щодо можливості останнього оформлення спадкових прав, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Крім того, суд зазначає наступне. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом (п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). За приписами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. Отже, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], як сини померлої. За змістом ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тобто, якщо спадкоємець вчинив певні дії, які б свідчили про управління та володіння майном спадкодавця до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Окрім того, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що була затверджена наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, зокрема у п. 113, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] своєчасно, протягом шести місяців з дня смерті [PERSON], вступили у фактичне володіння та управління її майном шляхом розпорядження особистими речами померлої, що не заперечується та повністю визнається відповідачем, а також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що позивачами дотримані всі вимоги законодавства, які діяли на час відкриття спадщини щодо її прийняття, а тому у [PERSON] та [PERSON] є всі підстави для визнання за ними права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування після смерті їх матері [PERSON] Оскільки на даний час державні акти на право приватної власності на землю втрачені, що позбавляє позивачів можливості належним чином оформити спадщину та отримати свідоцтва про право на спадщину, а одержати їх дублікати в компетентних органах немає можливості, що підтверджується також листом відділу Держгеокадастру у Недригайлівському районі Сумської області від 12 січня 2017 року № 99-28-99.1-19/2-17 (а.с.18), то представник позивачів і звернувся до суду за захистом прав позивачів. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON], які є синами померлої [PERSON], вступили у фактичне володіння та управління спадковим майном, а відповідач Тернівська селищна рада Недригайлівського району Сумської області, повністю це визнає та не заперечує, а також беручи до уваги відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позову та визнає за позивачем [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 2,7831 га (рілля) та площею 0,3016 га (кормові угіддя), розташовані на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, призначенням яких є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державних актів на право приватної власності на землю Р3 №713176 та Р2 №644917, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 06 жовтня 2003 року, та визнає за позивачем [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 2,7833 га (рілля) та площею 0,2597 га (кормові угіддя), розташовані на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, призначенням яких є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державних актів на право приватної власності на землю Р3 №713166 та Р2 №644907, виданих на ім`я [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 06 жовтня 2003 року.

Outcome: approved