Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 06 червня 2003 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено і на примирення позивачка не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розлученні, на примирення не згодна, з відповідачем спільно не проживає більше року та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі, категорично наполягає на розлученні так як не проживає з позивачкою разом більше року, на примирення не згоден та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про одруження вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції Чернігівської області 06 червня 2003 року, про що складено відповідний актовий запис за №140 (а. с.4). Згідно копії свідоцтва про народження від 16 червня 2005 року серії [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO] року та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Судом достовірно встановлено, що сторони проживають окремо вже більше року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін сторони наполягають на розлучення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити "[PERSON]". На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved