Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, згодом його уточнила та просить ухвалити рішення яким: - Визнати автомобіль марки NISSAN РRІМЕRА 1,6, 1993 року випуску, [NUMBER], об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], на підставі ст. 60 СК України. - Визнати недійсним договір - купівлі продажу від 17.08.2013 року автомобілю марки NISSAN РRІМЕRА 1,6, 1993 року випуску, [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], зеленого кольору, укладений на підставі довідки - рахунок № 587948 від 17.08.2013 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON]. - Визнати за [PERSON], право власності на ? частку автомобіля NISSAN РRІМЕRА 1,6, 1993 року випуску, [NUMBER] - Витребувати від [PERSON], автомобіль марки NISSAN РRІМЕRА 1,6, 1993 року випуску, [NUMBER], на користь [PERSON] шляхом фактичної передачі останній вказаного автомобілю, свідоцтва про реєстрацію ТЗ і ключі від нього. · Скасувати попередню реєстрацію за [PERSON] автомобілю марки NISSAN РRІМЕRА 1,6, 1993 року випуску, [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], зеленого кольору. · Стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] всі судові витрати, які понесе позивачка. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність на своїй уточненій позовній заяві наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про те що вона хворіє, просила розгляд справи відкласти до ії одужання. Однак суд дійшов висновку, про розгляд справи за відсутності [PERSON], оскільки вважає її неявку не поважною з огляду на таки обставини. З заяви вбачається, що [PERSON] подала заяву до канцелярії суд особисто за день до слухання справи, ії особа була встановлена охороною суду та працівниками канцелярії. За таких обставин, колі сторона особисто з'явилась до суду, за день до судового засідання, а в судове засідання не появилась вважає неявку неповажною. Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін які надвалсиь в минулих судових засіданнях, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 08.11.1996 року Нерубайською сільською ради Біляївського району, Одеської області, актовий запис № 38, між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.4) За період шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] був придбаний автомобіль марки NISSAN РRІМЕRА 1,6, 1993 року випуску, [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], зеленого кольору, який належав [PERSON] з 24.03.2007 року по 14.08.2013 року. Автомобіль NISSAN РRІМЕRА 1,6, 1993 року випуску, [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], зеленого кольору, знятий з обліку для реалізації 14.08.2013 року. 22.08.2013 року вищевказаний автомобіль зареєстровано за гр. [PERSON], [INFO], на підставі довідки - рахунок, серії ААВ №587948 від 17.08.2013 року виданої ПП «МПП Вибір», що підтверджується листом від Управління Державтоінспекції, Центр № 2 надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Одеса від 31.01.2015 року (а.с.62). Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 61 Сімейного кодексу України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Наявному спору притаманні наступні норми матеріального права: Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; Частиною 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1 та 2 статті 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз'яснено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Таким чином, вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведені а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved