Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач прохає визнати за ним право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі Зерносховища, площею 252,8 кв.м., від загальної площі будівлі 505,60 кв.м. по [ADDRESS], інвентаризаційний №2. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, третя особа в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що Фермерське господарство «Писаренка В.І.» (надалі - Позивач) зареєстроване та здійснює свою господарську діяльність в с. Стовбина Долина Новосанжарського району Полтавської області. Раніше, у 80-х - 90х роках минулого століття, на території с. Стовбина Долина існувало сільськогосподарське підприємство колгосп «Шлях Ілліча», пізніше його правонаступником став сільськогосподарський кооператив «Світанок». Зазначені підприємства в процесі своєї господарської діяльності створили матеріально-технічну базу, яка складалася із рухомого та нерухомого майна, що знаходилося у спільному використанні співвласників цих підприємств. Згідно зі статтею 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Відповідно до Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджений Наказом Міністерства аграрної політики України за № 62 від 14.03.2001 р., який був чинним на момент проведення зборів від 26.10.2012 року (далі - Порядок), визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснене за рішенням зборів співвласників зокрема за структурою пайового фонду. Пунктом 8 Порядку передбачено, що кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку. Для визначення частки кожного із співвласників у спільному майні, кожному із співвласників було видано відповідні сертифікати, які було викуплене окрім інших осіб Позивачем. 26 жовтня 2012 року відбулися загальні збори колективу співвласників майнового комплексу, отриманого в результаті паювання майна сільськогосподарського кооперативу «Світанок», рішення яких оформлено Протоколом № 1 від 26.10.2012року (надалі - Протокол зборів). Зборами одноголосно було вирішено: майно, яке було виділене для пайового фонду та використовувалося співвласниками спільно, виділити та передати співвласникам у власність в натурі. Також загальними зборами співвласники погодили, що право власності у них на майно виникає після підписання ними актів приймання-передачі, що є підставою для оформлення його у відповідних органах реєстрації. Відповідно до рішення зборів майно було виділено співвласникам майнових сертифікатів у власність в натурі. Після виділення майна в натурі співвласникам майна майнові сертифікати було погашено. Таким чином, Позивачу було виділено в натурі у власність майно, яке оформлено Актом передання майна у власність від 26.10.2012року (надалі - Акт передачі). Згідно зазначеного Акту передачі, окрім іншого майна, Позивачем отримано у власність 1/2 частини складу (біля Току № 2) по [ADDRESS]. Зазначений об'єкт нерухомості колишніми забудовниками та користувачами використовувались без належного його оформлення у органах реєстрації, так як він входив до колгоспного двору, а тому первісної їх реєстрації в органах БТІ здійснено не було. Однак, на теперішній час у зв'язку із зміною певних норм чинного законодавства, зокрема, щодо необхідності проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, Позивач не може належним чином зареєструвати відповідне право, так як повноваження щодо реєстрації було передано від БТІ до новоствореної реєстраційної служби. Відповідно у переліку правовстановлюючих документів, які є підставою для внесення даних до реєстру прав, відсутнє посилання на відповідний Акт приймання-передачі майна у власність. Позивачем ,при проведенні консультації із спеціалістом реєстраційної служби щодо проведення реєстрації права власності було отримано відповідь, що державна реєстраційна служба не приймає документи, які не передбаченні чинним законодавством, а тому відповідно й не дає будь-яку письмову відмову у їх прийнятті. У той же час чинне законодавство не містить часових обмежень щодо звернення суб'єкту для проведення державної реєстрації правомірно набутого ним майна в залежності від давності такого набуття. З огляду на вищевказане, Позивач у зв'язку зі зміною законодавства позбавлений можливості привести Акт передачі, як правовстановлюючий документ, який підтверджує факт набуття ним права власності на нерухоме майно, у відповідність нині існуючим вимогам. Спірна будівля знаходиться біля с. Стовбина Долина Новосанжарського району Полтавської області, в межах її території, до того ж Стовбино-Долинська сільська рада присвоювала поштову адресу спірній будівлі Зерносховища та відповідно радою буде вирішувати питання щодо надання земельної ділянки під цим нерухомим майном в оренду, а отже, в такому випадку вкрай необхідною буде умова щодо належності прав власності на зазначену нерухомість. Рішенням Новосанжарського районного суду від 31 березня 2015року у справі № 542/109/15-ц, за позовом гр. [PERSON] про визнання права власності на іншу 1/2 частини будівлі складу, за ним визнано право власності на його частину. На теперішній час Позивач та відповідач [PERSON] безперешкодно, відкрито та по- добросусідськи користуються кожний своєю 1/2 частинами складу. Згідно із нормою ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За умовами ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів судом, серед яких, зокрема, є і такий спосіб захисту, як визнання права. Пунктом 1 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 передбачено що, відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Outcome: approved