Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою 25.02.2016 року та просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 13136-201/05Р від 26.09.2005 року, яка станом на 17.06.2015 року становить 9493,12 доларів США та включає: заборгованість за кредитом 6\~627 доларів США, заборгованість по процентам 2\~866,12 доларів США; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3153,77 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 26.09.2005 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір № 13136-201/05Р, за умовами якого банк надав позичальникові кредит в іноземній валюті в розмірі 15\~500 доларів США для споживчих цілей зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % річних з кінцево визначеним строком повернення - 26.09.2024 року згідно додаткової угоди від 25.02.2009 року. Свої зобовязання банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач свої зобовязання не виконує належним чином, в результаті чого станом на 17.06.2015 року має заборгованість в розмірі 9493,12 доларів США, яку представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно письмової заяви просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи в контексті ст.74 ЦПК України повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в силу ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2005 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (а.с.42), та [PERSON] укладено кредитний договір № 13136-201/05Р (а.с.8-11), за умовами п.п.1.1, 1.2 якого банк надав позичальникові кредит на споживчі цілі в іноземній валюті в сумі 15\~500 доларів США строком з 26.09.2005 року по 26.09.2011 року зі сплатою 12% річних, за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця, що нараховуються щомісячно з розрахунку факт/360 (п.4.2, п.10.1 договору). Сторонами погоджено, що відповідно до п.4.1 договору (а.с.8-зворот), позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом рівними (ануїтетними) частинами по 250 доларів США щомісячно, до 10 числа наступного місяця. Додатковою угодою від 20.01.2006 року (а.с.12-14) кредитний договір викладено в новій редакції, зокрема, п.1.1 визначено, що кредит надано [PERSON] для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів за договором страхування нерухомого майна. Договором про внесення змін і доповнень від 25.02.2009 року до кредитного договору № 13136-201/05Р від 26.09.2005 року (а.с.14-зворот) збільшено строк надання кредиту до 26.09.2024 року зі сплатою 12 % річних, та п.4.1 викладено в наступній редакції: «позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом щомісячно, до 10 числа наступного місяця включно, з 01.12.2008 року відповідно до графіку погашення кредиту: з 11.12.2008 року по 10.02.2009 року 0 доларів США, з 11.02.2009 по 10.08.2024 року 38 доларів США щомісячно, з 11.08.2024 року по 26.08.2024 року 47 доларів США. Визначаючи обсяг відповідальності позичальника, сторонами погоджено, що відповідно до п.1.3 договору (а.с.8), у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань за кредитним договором (відносно строку сплати процентів і повернення кредиту та/або сплати процентів та/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір відсоткової ставки збільшується на 1 % річних, починаючи з розміру, встановленого п.1.2 договору, тобто 12%. Крім того, відповідно до п.9.1 договору (а.с.10), за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує банку пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки, визначеної в п.1.2 договору, діючої в період прострочки, від суми заборгованості та за весь період прострочки. Правомірність надання банком кредиту [PERSON] в іноземній валюті підтверджується наявними у АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» генеральною ліцензією НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями №7 від 03.12.2001 року, та у ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій №7 від 10.10.2011 року з відповідним дозволом (а.с.15-17). У рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №13136-201/05Р від 26.09.2005 рокуміж АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] укладено договір іпотеки належної їй на праві приватної власності квартири (п.3.1. договору, а.с.12-зворот). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході судового розгляду, що не спростовано жодними доказами з боку відповідача, банк свої зобовязання перед [PERSON] виконав належним чином, надавши їй кредит шляхом видачі готівки через касу банку в розмірі 15\~500 доларів США, що підтверджується заявою позичальника на видачу коштів від 26.09.2005 року (а.с.11-зворот). Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України), що також визначено умовами п.7.1.1-7.1.7 кредитного договору (а.с.13). Натомість позичальник [PERSON] взятих на себе зобовязань належним чином не виконувала, своєчасне погашення кредиту не здійснювала, в результаті чого станом на 17.06.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 9493,12 доларів США та включає: заборгованість за кредитом 6\~627 доларів США, заборгованість по процентам 2\~866,12 доларів США, що слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.3-7), який суд вважає належним та допустимим доказом, у зв'язку з чим приходить до переконання щодо доведеності розміру заявлених позивачем грошових вимог. Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України). Відповідно до розяснень, викладених у п.14постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б у однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.02.2016 року у справі № 6-1680цс15. Враховуючи наявність як у АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», так і його правонаступника ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», генеральної ліцензії НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями та правомірність надання позичальнику [PERSON] кредиту в іноземній валюті в розмірі 15\~500 доларів США, обумовленість п.4.1 договору виконання нею своїх зобовязань шляхом здійснення плати за кредитом в доларах США, суд приходить до висновку про законність предявлення позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором саме в іноземній валюті, в якій його надано, в частині стягнення боргу по тілу кредиту та відсоткам, що також узгоджується з вимогами ч.2 ст.533 ЦК України, правовими висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15. Враховуючи викладене, доведеність в ході судового розгляду предявлених позивачем майнових вимог та розміру заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення в повному обсязі із стягненням з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості за кредитним договором № 13136-201/05Р від 26.09.2005 року, яка станом на 17.06.2015 року становить 9493,12 доларів США, що відповідно до курсу долару США (1 долар США = 22,1477 грн.) складає 210\~250,77 грн. та включає: заборгованість за кредитом 6\~627 доларів США, заборгованість по процентам 2\~866,12 доларів США. Враховуючи ухвалення судом рішення на користь позивача, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» 3153,77 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.2).

Outcome: approved