Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 3 056,67 грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 квітня 2012року між [PERSON] та ПАТ «ПРОСТО-страхування» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6549030 (надалі - Поліс), за яким позивач застрахував цивільну відповідальність власника транспортного засобу марки «ГАЗ 2410» д.н.з. [NUMBER]. 15 липня 2012 року в м. Севастополь, на перехресті пр. Г.Остякова та вул. О.Кошового сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля [NUMBER] що належить [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON] В результаті зазначеного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Потерпілій стороні в ДТП, було виплачено страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу. Постановою Гагарінського районного суду м. Севастополь відповідач [PERSON] був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а тому на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1188 ЦК України, ст. 38 Закону № 1961, зважаючи на невиконання відповідачем вимог ст. 33.1.4 Закону № 1961, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу кошти страхового відшкодування в розмірі - 3 056,67 грн., а також сплачену суму судового збору. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи за відсутності свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 квітня 2012 року між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу №АВ/6549030, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність власника перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки «ГАЗ 2410» д.н.з. [NUMBER]. (а.с. 5). 15 липня 2012 року в м. Севастополь, на перехресті пр. Г.Остякова та вул. О.Кошового сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON], що підтверджується довідкою СН № 025101 Державтоінспекції МВС, відомостями № 9037563 про дорожньо-транспортну пригоду, актом огляду транспортного засобу № 679-07/12, та страховим актам (а.с.11-12, 24-26, 30). Як вбачається з матеріалів справи, постановою Гагарінського районного суду м. Севастополь від 03 серпня 2012 року відповідач [PERSON] був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення ним вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с.13). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобіль марки «ЗАЗ 11024» отримав пошкодження, в зв'язку з чим звернуся до позивача із відповідно заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування, які були виплачені йому у відповідності вимог ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в сумі - 3 056,67 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням за № 2560 від 09 жовтня 2012 року (а.с. 32). Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно положень ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. При настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди, на протязі трьох днів письмово повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] не звертався до ПАТ «ПРОСТО-страхування» із будь-якими заявами (письмовими повідомленнями) щодо повідомлення у триденний строк про настання даної ДТП, та відповідно виникнення страхового випадку за Полісом № АВ/6549030 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 12.02.2014 року за №6-1цс14, щодо перегляду судових рішень з підстав неоднакового застосування судами підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 та пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «ПРОСТО-страхування» загальну суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі - 3 056,67 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved