Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач по первісному позову 13 жовтня 2015 року звертається до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] 29272 грн матеріальної та 10000 грн моральної шкоди, а також судові витрати, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка мала місце 14 квітня 2015 року по вул. Комарова у м. Жмеринці (т.1 а.с.2-4). Він же 20 листопада 2015 року подає до суду позовну заяву, в якій відповідачем вказав Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Векта-Він», [PERSON] - третьою особою, в якій просить стягнути матеріальну та моральну шкоду з ТОВ (т.1 а.с.46-48). Ухвалою суду від 20 листопада 2015 року замінюється неналежний відповідач [PERSON] на належного ТОВ «Векта-Він» (т.1 а.с.51). У судовому засіданні 17 грудня 2015 року представник відповідача по первісному позову подає зустрічний позов до [PERSON], вказавши третьою особою [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] 14200 грн на користь ТОВ за заподіяну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 квітня 2015 року по вул. Комарова у м. Жмеринці (т.1 а.с.57-61). Ухвалою суду від 17 грудня 2015 року приймається зустрічний позов і об'єднується з первісним у одному провадженні (т.1 а.с.70). Ухвалою суду від 19 січня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучається ТОВ «Селищанське» с.Селище Тиврівського району Вінницької області - власник автомобіля учасника ДТП (т.1 а.с.94). Ухвалою суду від 9 лютого 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучається [PERSON] - юридичний власник автомобіля учасника ДТП, який куплений [PERSON] «по довіреності» (т.1 а.с.128). За клопотанням представника позивача по первісному позову ухвалою суду від 18 березня 2016 року призначається судова авто технічна експертиза, провадження у справі зупиняється (т.1 а.с.164-165). Ухвалою суду від 29 липня 2016 року провадження у справі відновлюється для вирішення клопотання експерта (т.1 а.с.183). Ухвалою суду від 8 серпня 2016 року клопотання експерта вирішується, провадження у справі зупиняється (т.1 а.с.185). Ухвалою суду від 28 жовтня 2016 року провадження у справі відновлюється у зв'язку з надходженням висновку експерта (т.1 а.с.200). Позивач по первісному позову 30 січня 2017 року подає до суду заяву про призначення повторної судової авто технічної експертизи (т.1 а.с.219-220). Ухвалою суду від 30 січня 2017 року призначається повторна судова авто технічна експертиза, провадження у справі зупиняється (т.1 а.с.222-223). Ухвалою суду від 21 березня 2017 року провадження у справі відновлюється для вирішення клопотання експерта (т.1 а.с.230). Ухвалою суду від 23 березня 2017 року клопотання експерта вирішується, провадження у справі зупиняється (т.1 а.с.233). Ухвалою суду від 8 листопада 2017 року провадження у справі відновлюється у зв'язку з надходженням висновку експерта (т.1 а.с.246). В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. 14 квітня 2015 року в 11 год у м. Жмеринці на перехресті вулиць Шекінської (головна) та Комарова (другорядна) сталась ДТП за участю позивача по первісному позову [PERSON] та третьої особи [PERSON] Водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2107, держномер [NUMBER], придбаним ним у [PERSON], виїжджаючи з вулиці Комарова на вул. Шекінську, не надав перевагу у русі автомобілю «МАН», держномер [NUMBER] з причепом, держномер [NUMBER], який належить ТОВ «Селищанське», і рухався по вул. Шекінській під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Факт юридичної належності автомобіля ВАЗ-2107 під керуванням [PERSON] [PERSON] підтверджується розпискою останнього про продаж цього автомобіля [PERSON], копією довіреності [PERSON] [PERSON] на право розпорядження цим автомобілем до 27 січня 2025 року, ксерокопією технічного паспорта цього автомобіля на ім'я [PERSON] (т.1 а.с.7-9). Факт належності автомобіля МАН з причепом під керуванням [PERSON] ТОВ «Селищанське» підтверджується копіями договорів оренди вантажного автомобіля від 24 квітня 2013 року та 30 листопада 2015 року, укладеними між власником автопоїзда МАН ТОВ «Селищанське» як орендодавцем та ТОВ «Векта-Він» як орендарем (т.1 а.с.62-63, 105-108). Факт ДТП визнається сторонами. При цьому позивач по первісному позову [PERSON] зазначає, що він уже виїхав на вул. Шекінську і спинився вздовж неї, коли автомобіль «МАН» вчинив з його автомобілем зіткнення, винуватим у ДТП себе на вважає. Третя особа [PERSON] зазначає, що його автомобіль «МАН» рухався по вул. Шекінській, об'їжджаючи перешкоду для руху, і в цей час з другорядної вул. Комарова виїхав автомобіль під керуванням [PERSON], який в'їхав у колесо причепа. Винуватим себе також не визнає. Треті особи без самостійних вимог по первісному та зустрічному позовах - ТОВ «Селищанське» та [PERSON] належним чином були повідомлені про їх залучення до участі у справі, однак про свою участь у справі вони не заявили (т.1 а.с.94, 97, 103, 128, 130, 151). Суд за згодою з учасниками справи розглянув її у відсутність третіх осіб. Факт ДТП підтверджується копією постанови судді Апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2015 року (т.1 а.с.5-6), копією схеми ДТП та протоколу від 14 квітня 2015 року, складеного інспектором [PERSON] відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП (т.1 а.с.20, 131), повідомленням Жмеринського ВП про відповідну реєстрацію ДТП (т.1 а.с.156). Винуватість [PERSON] у ДТП 14 квітня 2015 року підтверджується, крім вищевказаних доказів : висновком № 931/932/16-21 автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 19 жовтня 2016 року, проведеної Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно з яким в даній дорожній ситуації технічна можливість попередження зіткнення визначалась шляхом виконання водієм автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] вимог пунктів 10.1, 10.5, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, а від дій водія автопоїзда МАН [PERSON] не залежала. В даній дорожній ситуації в діях водія [PERSON] вбачається невідповідність технічним нормам вимог пунктів 10.1, 10.5, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору знаходяться у причинному зв'язку з даним ДТП, а в діях водія автопоїзда МАН [PERSON] невідповідностей технічним нормам Правил дорожнього руху України не вбачається. Проведені вище дослідження параметрів руху автопоїзда МАН та аналіз розташування пошкоджень на транспортному засобі свідчать про технічну обґрунтованість свідчень водія [PERSON] в частині руху перед ДТП автомобіля ВАЗ-2107 та технічну необґрунтованість свідчень водія [PERSON] в частині знаходження його автомобіля перед ДТП у нерухомому стані на вул. Шекінській перед зіткненням. Розташування пошкоджень на транспортних засобах та інших слідів, вказаних в схемі огляду місця пригоди, свідчить про розташування автопоїзда МАН на час зіткнення в положенні, близькому до паралельного до повздовжньої вісі вул. Шекінська та проїзду перехрестя, а автомобіль ВАЗ-2107 виїжджав з другорядної дороги, розташованої ліворуч, і при виїзді контактував лівою передньою частиною кузова з лівим переднім колесом причепа автопоїзда МАН, після чого автомобіль ВАЗ-2107 відкинуло назад з незначним розворотом проти руху годинникової стрілки (т.1 а.с.195 на звороті - 196); висновком № 110а повторної судової автотехнічної експертизи від 6 червня 2017 року, проведеної Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, згідно з яким у дорожній ситуації, що склалася, технічна можливість попередження даної дорожньо-транспортної пригоди у водія [PERSON] полягала у виконанні ним вимог пунктів 10.1, 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, від водія [PERSON] технічна можливість попередження ДТП не залежала. У дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] вбачається невідповідність вимог пунктів 10.1, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв'язку з виникненням події даної ДТП; а в діях водія автомобіля МАН з причепом [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв'язку з виникненням події даної ДТП, не вбачається. Свідчення водія автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] стосовно знаходження його автомобіля перед даною ДТП у нерухомому стані на вул. Шекінській перед зіткненням технічно недостовірні. Свідчення водія [PERSON] стосовно знаходження автомобіля ВАЗ-2107 під керуванням [PERSON] перед даною ДТП у рухомому стані технічно достовірні. Враховуючи розташування пошкоджень на транспортних засобах та інших слідів, вказаних в схемі огляду місця пригоди, свідчить про розташування автопоїзда МАН з причепом на час зіткнення в положенні, близькому до паралельного до повздовжньої вісі вул. Шекінська та проїзду перехрестя, а автомобіль ВАЗ-2107 виїжджав з другорядної дороги, розташованої ліворуч, і при виїзді контактував лівою передньою частиною кузова з лівим переднім колесом причепа автопоїзда, після чого автомобіль ВАЗ-2107 відкинуло назад з незначним розворотом проти руху годинникової стрілки (т.1 а.с.244 на звороті - 245); показаннями свідка [PERSON] - працівника на той час ДАІ Жмеринського РВУМВС - який у судовому засіданні 18 лютого 2016 року показав, що виїжджав на місце ДТП 14 квітня 2015 року на вул. Шекінську в м. Жмеринка. Ним було установлено, що водій [PERSON], виїжджаючи з другорядної дороги на головну, порушив Правила дорожнього руху України, не пропустивши автомобіль МАН, який рухався по головній дорозі. Внаслідок чого сталася ДТП з механічними пошкодженнями транспортних засобів, у якій він встановив винуватість [PERSON], склавши на нього протокол за статтею 124 КУпАП; показаннями свідка [PERSON], який у судовому засіданні 18 березня 2016 року показав, що він працює водієм автовишки Жмеринських електричних мереж. 14 квітня 2015 року вони по вул. Шекінській перетягували дроти живлення на стовпах, його автомобіль стояв трохи нижче від виїзду з вул. Комарова. Автопоїзд об'їжджав автовишку, і в цей момент він почув удар, самої ДТП він не бачив; показаннями свідка [PERSON], який у судовому засіданні 18 березня 2016 року показав, що їхав позаду [PERSON] на такому ж автопоїзді, хвилин через 20-25 під'їхав до місця пригоди, був понятим при складанні працівником міліції схеми ДТП 14 квітня 2015 року по вул. Шекінській. Учасники ДТП підписали схему, заперечень не висказували; показаннями експерта-автотехніка Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON], який у судовому засіданні 18 січня 2017 року показав, що він проводив авто технічну експертизу відповідно до ували суду. Категорично заявив про винуватість у ДТП саме водія [PERSON], підтвердив свій висновок. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної ТОВ «Векта-Він» на суму 14200 грн, підтверджується копією акту від 15 квітня 2015 року, складеного комісією ТОВ «Векта-Він» про пошкодження, яке не підлягає відновленню, шини автопричепа (т.1 а.с.65), копією рахунку-фактури № ТС-0000495 від 21 квітня 2015 року та видаткової накладної № ТС-004454 від 30 квітня 2015 року, згідно з якими ТОВ «Векта-Він» сплатило ПП «Трейдсервіс» 28400 грн за дві автошини до причепа (т.1 а.с.64, 66). У судовому засіданні позивачем по первісному позову та його представником факт заподіяння такої шкоди ТОВ «Векта-Він» не оспорювався, доказів протилежного суду не надано. Тому судом взяті до уваги ці документи як підтверджуючі розмір шкоди докази. Судові витрати, сплачені ТОВ «Векта-Він» при подачі зустрічного позову до суду, складають відповідно до квитанції 1378 грн (т.1 а.с.56). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом відхилені такі докази, представлені позивачем по первісному позову та його представником : лист паперу з друкованою інформацією про запчастини автомобіля ВАЗ-2107 та їх вартість, а також друковані на аркушах паперу фотографії пошкоджень легкового автомобіля зеленого кольору - оскільки позивач пояснив, що це він сам склав такий список і сфотографував пошкодження свого автомобіля ВАЗ-2107 (т.1 а.с.10-19); копії скарг [PERSON] до Жмеринської міжрайонної прокуратури та начальника ВДАІ УМВС України у Вінницькій області на неправомірність дій працівників Жмеринського відділу ДАІ (т.1 а.с.21-23), оскільки при перевірці ці факти не знайшли свого об'єктивного підтвердження, що видно з копії листа заступника начальника Управління ДАІ МВС України у Вінницькій області (т.1 а.с.157); додані до заперечень на позов друковані на аркушах паперу фотографії з міста ДТП, оскільки вони зроблені після події, і не підтверджують пояснень [PERSON] та не спростовують пояснень [PERSON] (т.1 а.с.111-123); показання свідків [PERSON] та [PERSON] - відповідно брата та дружини позивача по первісному позову [PERSON] - в частині перебування автомобіля ВАЗ-2107 під керуванням [PERSON]. перед ДТП у нерухомому стані на вул. Шекінській, оскільки такі показання спростовуються висновками двох судових автотехнічних експертиз, і суд вважає їх упередженими, направленими на уникнення [PERSON] матеріальної відповідальності. Даючи ретельну оцінку висновкам експертів, суд враховує, що вони призначені і проведені за клопотаннями позивача по первісному позову [PERSON] з урахуванням поставлених ним та його представником питань, а також узгодженими зі всіма учасниками справи вихідними даними, з дотриманням вимог закону, компетентними у своїй галузі експертами, які наявні у Реєстрі атестованих судових експертів, висновки експертів ґрунтуються на правильно зібраних при розгляді справи даних та доказах, відповіді експертів на поставлені питання логічні, обґрунтовані, повні та переконливі, а також узгоджуються з іншими, дослідженими і перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема, поясненнями третьої особи [PERSON] та показаннями свідка [PERSON] Таким чином, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному учасниками справи, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог первісного позову в заявлених межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення, і вважає, що задоволенню підлягає позов зустрічний. Вирішуючи справу по суті, суд застосовує норми права, на які посилались сторони, і які регламентують порядок відшкодування шкоди. Насамперед, суд враховує, що відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду (стаття 1166 ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частиною першою статті 1167 цього ж Кодексу, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 1188 цього ж Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Системний аналіз цих положень закону дає підстави констатувати, що цивільно-правова відповідальність настає при наявності таких умов (підстав): протиправність, шкода, вина, причинний зв'язок. У судовому засіданні встановлено, що дії водія [PERSON], який, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, в порушення вимог Правил дорожнього руху України не пропустив рухаючий по головній дорозі транспортний засіб, є неправомірними; внаслідок таких дій заподіяна матеріальна шкода ТОВ «Векта-Він»; вина водія [PERSON] доведена у судовому засіданні; між його неправомірними діями та заподіянням шкоди є причинний об'єктивно існуючий зв'язок. Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покаладється на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покаладються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому сплачений ТОВ "Векта-Він" судовий збір в сумі 1378 грн підлягає стягненню на їх користь з відповідача по зустрічному позову [PERSON]

Outcome: approved