Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У жовтні 2018 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради (надалі - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), [PERSON] (надалі - відповідач), треті особи: [PERSON], Центр соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді виконавчого комітету Фастівської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, в якому просив суд відібрати без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], від батьків - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів їх заробітку , щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивує тим, що 19 вересня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Органу опіки та піклування ВК ФМР було рекомендовано негайне відібрання малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], від батьків гр. [PERSON], та гр. [PERSON]. У зв'язку з чим, 26 вересня 2018 року Органом опіки та піклування ВК ФМР було прийнято рішення № 459 про негайне відібрання малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], від батьків гр. [PERSON], та гр. [PERSON], без позбавлення батьківських прав. Діти були відібрані від батьків та передані на тимчасове влаштування в родину сестри гр. [PERSON]. Оскільки, батьки не виконують своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей, тому, орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача Небрат Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених в позові, просила суд позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Згідно приписів ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Між тим, відповідачі були присутні в підготовчому судовому засіданні 11 грудня 2018 року, в якому позов не визнали, заперечували проти нього. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Суду пояснила, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є її сестрами, які проживали разом з її матір»ю та їх рідним батьком. Відповідачі по справі батьківських обов'язків не виконують, не піклуються про дівчат, не цікавляться їх справами, станом здоров'я. Разом з тим, зазначила, що всі продукти харчування сестрам купувала вона, турбувалася про них, забезпечувала всім необхідним. На даний час сестри проживають разом з нею, вона турбується про них, забезпечує всім необхідним, у них гармонійні стосунки. Представника третьої особи Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді виконавчого комітету Фастівської міської ради - Кущик Ю.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, заслухавши думку малолітніх дітей, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], та малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про їх народження Серія [NUMBER] від 23 травня 2003 року, Серія [NUMBER] від 15 червня 2005 року, Серія [NUMBER] від 26 липня 2006 року та Серія [NUMBER] від 08 квітня 2008 року (а.с. 7-10). 19 вересня 2018 року до Органу опіки та піклування надійшла заява від гр. [PERSON] про здійснення негайного відібрання дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], від батьків [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з тим, що в будинку де вони проживають відсутнє газопостачання, існує заборгованість за електропостачання, що загрожує відключенню, відсутні продукти харчування. Батьки постійно вживають алкогольні напої і ухиляється від обов'язків у вихованні дітей (а.с.6). Наказом Начальника служби у справах дітей та сім»ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області за № 49 від 25 вересня 2018 року, неповнолітню [PERSON], [INFO], та малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тимчасово влаштовано в сім»ю їх старшої сестри гр. [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст. 164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідачі будучи батьками неповнолітньої [PERSON], малолітніх: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечують дітям нормального та раціонального харчування, гідних умов проживання, не цікавляться життям дітей, не турбуються про їх фізичний та духовний розвиток, зловживають алкогольними напоями. Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи Актами обстеження умов проживання сі»ї за адресою: [ADDRESS] від 31 січня 2018 року та 18 вересня 2018 року (а.с.16, 17). Більш того, в судовому засіданні було заслухано думку неповнолітньої [PERSON] та малолітньої [PERSON], які суду пояснили, що вони на даний час проживають разом із сестрою [PERSON], де і хочуть проживати надалі, оскільки їх життя разом з батьками було поганим та неможливим. Мати та батько зловживають алкогольними напоями, а потім в стані алкогольного сп'яніння їх ображають та б'ють. Зазначили, що під час розпивання алкогольних напоїв між батьками виникали сварки та бійки. Окрім того, діти зазначили, що проживаючи з батьками часто дома не було що їсти. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачі ухилилися від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не цікавляться їх життям та станом здоров'я, фізичним та духовним розвитком, не забезпечують дітям нормального та раціонального харчування, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо відібрання дітей від батьків, без позбавлення їх батьківських прав ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підлягають до задоволення. Згідно ч. 4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньок не надають, хоча зобов'язані та мають таку можливість, оскільки як є особами працездатного віку, а тому суд вважає за можливе та за необхідне стягнути з кожного з них аліменти на утримання доньок, у розмірі 1/2 частини від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду, а саме з 04 жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд вважає за доцільне роз'яснити відповідачам, що у разі, коли відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, суд за їх заявою може постановити рішення про повернення їм дітей. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 150, 152, 155, 164, 170, 180, 182 СК України, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved