Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] на захист інтересів держави в особі комунального закладу «Томаківська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради» про стягнення з останнього шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3456 гривень 75 копійок, мотивуючи наступним. Вказана медична установа є бюджетною організацією, фінансування якої здійснюється з обласного бюджету. Витрати, здійснені вищевказаною медичною установою на лікування громадян потерпілих від злочину призводить до значних витрат бюджету, що створює значне навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують за рахунок держави, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначе\-них законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних або інших державних інтересів внаслідок протиправних дій чи бездіяльності фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 р. № 3-рп / 99 визначено, що оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Згідно зі ст. 45 ЦПК України прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав і просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що проти позову не заперечує. КЗ «Томаківська ЦРЛ» ДОР» надано суду клопотання про слухання справи без присутності їхнього представника. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши прокурора, вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, визначених законом. Згідно вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2013 року по кримінальному провадженню № 12013040590000291 [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 (п'ять) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки та покладено обов'язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України. Як встановлено в судовому засіданні, 26.03.2013 року близько 21.00 години [PERSON] разом зі своєю співмешканкою [PERSON] знаходилися в дворі домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] де в ході розмови між останніми виникла сварка, в ході якої у [PERSON] виник злочинний умисел на завдання [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, [PERSON] 26.03.2013 року близько 21 години 03 хвилини, будучи в стані алкогольного сп'яніння, продовжуючи виниклу на подвір'ї сварку, знаходячись в приміщенні будинку [ADDRESS] на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків, умисно наніс потерпілій [PERSON] декілька (не менше двох) ударів кулаками обох рук по голові та тулубу, завдавши останній згідно висновку експерта № 153-Е від 22.05.2013 року тілесних ушкоджень у вигляді: тупої травми живота, 1-го підкапсульного розриву правої частки печінки по передній поверхні, який ускладнився утворенням масивної підкапсульної гематоми. Виявлене у [PERSON] тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла від злочину [PERSON] лікувалась протягом 11 ліжко-днів (з 28.03.2013 року по 07.04.2013 року) на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні комунального закладу «Томаківська центральна районна лікарняДніпропетровської обласної ради», яка є бюджетною установою і утримується за бюджетні кошти. На лікування [PERSON] витрачено 3456 гривень 75 копійок, що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою комунального закладу «Томаківська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради» від 26.01.2015 року №62. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь держави в особі Комунального закладу «Томаківська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3456,75 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved