Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що у спільному шлюбі з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON]. Їхні подружні стосунки з відповідачем погіршились, останній зловживає спиртними напоями та грошей на утримання сім'ї не надає, не має постійного місця праці. Син постійно хворіє і на його лікування потрібні немалі кошти. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 1000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття та стягнути кошти затрачені нею на правову допомогу. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, та додатково пояснила, що син хворіє, потреебує коштів на лікування, перебування у дитячому садку, одяг. Чоловік матеріальних коштів не надає, син повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги частково зазнчивши, що не в змозі виплачувати по 1000 грн. аліментів, оскільки безробітний не не має роботи. Згідний на мінімальний розмір аліментів. Фізично здоровий інших осіб, яких зобов'язаний утримувати не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Нормами статті 48 Основного Закону України встановлено, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що за час перебування сторін в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4). В даний час сторони проживають окремо, неповнолітній син проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.5). Дитина [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в Болехівській ЦМЛ з діагнозом: гіперметропічний астигматизм обох очей, амбліопія слабого ступеня обох очей. (а.с.14). Позивачка проживає у квартирі з дитиною і згідно акту обстеження зарплата становить 2304 грн. (а.с.7). Відповідач фізично здоровий у нього не має інших осіб, яких він відповідно до закону зобов'язаний утримувати, про що він особисто ствердив у судовому засіданні. Суд визнав, що в даний час відносини між сторонами ускладнилися; сторони проживаю окремо, відповідач припинив надання матеріальної допомоги, син хворіє, знаходиться на диспансерному обліку і перебуває на утриманні позивачки (а.с.5,14). Суд вважає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. За ст. 184 ч.1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 48 Конституції України передбачено, що кожний має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відтак, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і роз'яснення, що містяться у п.17 у Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановивши, що доходи відповідача мають мінливий та нерегулярний характер суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Підставою для такого висновку є те, що в судовому засіданні здобуто докази того, що відповідач не має постійного місця праці, суд вважає, що інтересам неповнолітньої дитини відповідатиме присудження з [PERSON] коштів на її утримання у твердій грошовій сумі, що не порушить конституційних прав відповідача достатній життєвий рівень. Виходячи із зазначеного принципу рівності обов'язків обох батьків щодо дитини, кожен із них зобов'язаний забезпечувати утримання дитини не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів. Виходячи із віку дитини, сторін, такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць з 1 липня 2014 р. повинен бути не меншим як 1059 грн. Суд не визнає, як обгрунтовану підставу неможливості сплачувати аліменти, посилання відповідача на те, що він не має постійного місця роботи і не може заробляти кошти на їх сплату. При визначенні розміру аліментів суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоров'я, загальний матеріальний стан дитини та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобов'язаний утримувати і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на утримання сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. Така сума відповідатиме інтересам дитини і зможе частково забезпечити потреби дитини у належному догляді. Позивачка звернулася до суду з вимогами - 26.06.2014 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.), ст.ст.48,51 Конституції України, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved