Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про вселення, встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS], в якій на час звернення до суду зареєстрований та проживає відповідач. Позивач зазначає, що відповідач змінив замки вхідної двері квартири, перешкоджає позивачу у користуванні житловим приміщенням, у позасудовому порядку сторони не можуть визначити порядок користування спірною квартирою. За таких обставин, позивач просить вселити його у квартиру [ADDRESS], встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши позивачу кімнату площею 17,1 кв.м., відповідачу - кімнату площею 10,4 кв.м., інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов. Позивач зазначив, що відповідач змінив вхідні замки у листопаді 2011 року, позивача до квартири не допускає, двері не відчиняє. З цього приводу позивач неодноразово звертався до органів міліції із заявами, що останньому чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечував проти позову. Відповідач вказав, що спірна квартира за ордером була отримана його матір'ю, відповідач має власне житло, а саме приватний будинок у Вишгородському районі Київської області, який придатний для проживання. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, показав, що він разом з позивачем у червні 2013 року та у лютому 2014 року приходив до квартири [ADDRESS], двері ним ніхто не відчинив. У червні 2013 року [PERSON] відмовився відчиняти двері та пускати позивача до квартири. Зі слів позивача свідку відомо, що [PERSON] змінив замки, до квартири його не пускають. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, показав, що він постійно проживає у [ADDRESS]. У листопаді 2013 року та у квітні 2014 року був присутній, коли позивачу ніхто не відчинив двері у квартирі [ADDRESS]. Зі слів позивача свідку відомо, що [PERSON] не може потрапити до квартири, оскільки відповідач його туди не пускає. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] (5/8 частин) та [PERSON] (3/8 частини), що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12 лютого 2002 року, свідоцтвами про право на спадщину за законом від 13 січня 2012 року. (а.с. 6, 13, 16) Відповідно до технічного паспорту вказана квартира складається з двох кімнат, розташована на 9 поверсі, житловою площею 27,5 кв.м., перша кімната - 10,4 кв.м., друга кімната - 17,1 кв.м., кухня - 5,9 кв.м., вбиральня - 1,1 кв.м., ванна кімната - 2,2 кв.м., коридор - 5,8 кв.м., кладова - 1,1 кв.м. Також квартира обладнана лоджією площею 1,5 кв.м. (а.с. 7-8) За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згоди про порядок володіння та користування квартирою [ADDRESS] між її співвласниками не досягнуто. За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, житлова площа спірної квартири складає 27,5 кв.м., що становить 17,1 кв.м. на позивача та 10,4 кв.м. на відповідача пропорційно до розміру їхніх часток у спільній власності. Позивач просить виділити йому у користування кімнату площею 17,1 кв.м., та у користування відповідачу другу кімнату площею 10,4 кв.м. Кімнати, порядок користування якими просить встановити позивач, мають окремі входи та не є суміжними. Житлове приміщення, яке просить виділити позивач у користування, відповідає його ідеальній частці у спільній власності. При цьому, не порушуються інтереси відповідача, оскільки кімната площею 10,4 кв.м. також відповідає за своїм розміром ідеальній частці [PERSON] у спільній власності. У спірній квартирі зареєстрована місце проживання відповідача [PERSON], інші особи не зареєстровані, такі обставини не заперечувалися сторонами. Як підтверджено матеріалами справи та встановлено судом під час розгляду справи, сторони перебувають між собою у неприязних стосунках, що пов'язано із загибеллю їхніх близьких родичів та подальшим поділом спадкового майна. Відповідач чинить перешкоди позивачу у праві користування спірною квартирою. Такі обставини підтверджені показаннями свідків та зверненнями [PERSON] до правоохоронних органів. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 229,41 грн.

Outcome: approved