Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «ВУСО») звернувся до суду з позовом про стягнення коштів в порядку регресу з [PERSON]. Свої вимоги представник позивача обґрунтував наступним. 19.01.2012 року, близько 13:00 години, на вулиці Фонтанська дорога у м. Одесі, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле», д/н [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), про яку, у встановлений законом строк, останній Страховика не повідомив. Вина відповідача підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2012 року. 12.12.2011 року між Відповідачем та ПрАТ «ВУСО» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Daewoo Sens», д/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Розмір завданих збитків вищевказаному автомобілю згідно Звіту № 01-010 від 02.02.2012 року склав 5.669,35 грн. Зазначена вище шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивач 20.07.2012 року здійснив виплату відшкодування потерпілому в розмірі 4.669,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Представник позивача, до суду, до судового засідання надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, викладене в позовній заяві підтримує в повному обсязі, відповідач у письмовій заяві просив справу розглянути за його відсутністю, проти задоволення позову заперечує, письмових заперечень на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, судом встановлено наступне. За ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.01.2012 року, близько 13:00 години на вулиці Фонтанська дорога у м. Одесі, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле», д/н [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, про яку, відповідно до п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), останній Страховика не повідомив. Вина відповідача у скоєнні вказаного вище ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2012 року, яка набрала чинності 27.02.2012 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП у вигляд стягнення штрафу у розмірі 340,00 грн.. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Також, судом встановлено, що 12.12.2011 року між [PERSON] та ПрАТ «ВУСО» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (Поліс №АВ/0975402) строком дії з 13.12.2011 року до 12.12.2012 року. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Daewoo Sens», д/н [NUMBER], що належав на час ДТП [PERSON] Розмір завданих збитків вищевказаному автомобілю згідно Звіту № 01-010 від 02.02.2012 року склав 5.669,35 грн. Зазначена вище шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. 22.1 ст. 22 Закону, Позивач 20.07.2012 року здійснив виплату відшкодування потерпілому власнику автомобіля у розмірі 4.669,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8960. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно п. "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Доказів протилежного, відповідачем суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 58 та ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 28.08.2012 року ПрАТ «ВУСО» звернулося до відповідача з претензією про компенсацію в добровільному порядку вищевказаних витрат, однак до тепер вимоги виконані не були. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» про стягнення коштів в порядку регресу є законними та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 58, 60-61, 79, 88, 109, 208-209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved