Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що позивачка з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі в період з 23.11.2014 до 31.10.2019. За час спільного проживання, [INFO] у них народився син [PERSON] . Під час судового розгляду справи про розірвання шлюбу, вирішено питання про визначення місця проживання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] з матір`ю та з травня 2018 року вони з сином живуть в с. Вільхівці Городенківського району. За час фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач перестав приймати участь в матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини. Саме ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із вимогою встановлення стягнення аліментів на утримання дитини. 04.09.2018 Городенківським районним судом ухвалено судове рішення, яким встановлено стягнення аліментів на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно з 29 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Ігноруючи виконання судового рішення та батьківських прав, відповідач не платить аліменти зовсім. Станом на 01.08.2020 заборгованість по несплачених аліментах становить 39 145,16 грн. Також, згідно інформації державного виконавці Старовижівського РВ ДВС відповідач офіційно не працює. Однак, позивачці відомо, що саме цього року відповідач офіційно працевлаштувався на Любохинському лісництві Старовижівського району, де отримує щомісячний хороший заробіток, точний розмір якого позивачці не відомий. Тобто, отримання сталого заробітку покращило його матеріальний стан. З часу народження сина й по сьогодні , піклуванням про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини займається позивачка. Жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, він не бере будь-якої участі у житті [PERSON] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним взагалі, що негативно впливає на психоемоційний стан хлопчика. Подарунків від тата дитина теж не отримує. Аналізуючи вказане, відповідач не бажає будувати хороших стосунків з дитиною. Всупереч зазначеним нормам Закону, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. А це в свою чергу свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Натомість у позивачки з сином хороші, довірливі стосунки, позивачка забезпечує належні умови його проживання та догляд. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 26 жовтня 2020 року по даній справі вирішено клопотання позивачки, а саме залучення до участі в справі третьої особи на стороні позивача - орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився. Від представника позивача-адвоката Бундзяк У.М. до суду поступила заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого згідно повідомлення Любохинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, - с. Любохини вул. Хані,45, - в судові засідання призначені по справі на 17.12.2020, 28.01.2021 та 11.02.2021 не з`явився повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Крім того, про розгляд справи призначений на 28.01.2021 та 11.02.2021. відповідач повідомлявся через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення розгляду справи 11.02.2021 від [PERSON] не надходило. Від представника третьої особи без самостійних вимог на троні позивача, начальника служби у справах дітей районної державної адміністрації Андрія Цюмпала до суду поступила заява про розгляд даної справи без їх участі. Висноок органу опіки а піклування підтримують в повному обсязі. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 травня 2015 року виконкомом Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2019 року по справі № 342/537/19 (провадження 2/342/488/2019) шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 листопада 2014 року виконкомом Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 - розірвано. Неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , залишено на проживанні з матірю [PERSON] . Після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище " [PERSON] ". Рішення набрало законної сили 02.12.2019. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов`язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 15, п.16 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначений виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, а саме: мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Копією довідки № 292/02-25 виданою 19.08.2020 виконкомом Вільхівської сільської ради Городенківського району підтверджується, що позивачка [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS] разом із нею проживають і зареєстровані: син [PERSON] , [INFO].. мати [PERSON] , [INFO], батько [PERSON] , [INFO]., племінниця [PERSON] , [INFO]. Із копії довідки № 291/02-25 виданої 19.08.2020 виконкомом Вільхівської сільської ради слідує, що [PERSON] з 2018 року не проживає на території сільської ради і не приймає участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO]. Копіями довідок № 182/01-09 та № 181/01-09 виданих 17.08.2020 Вільхівським навчально-виховним комплексом підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зарахований в число вихованців дошкільної групи Вільхівського НВК і відвідує дошкільну групу. Батько [PERSON] , вихованця дошкільної групи Вільхівського навчально-виховного комплексу протягом 2018-2019 та 2019-2020 навчального року не брав участі у батьківських конференціях, виховних заходах, не оплачував батьківську плату за перебування дитини у дошкільному закладі. Вихованням та фінансовим утриманням [PERSON] займається виключно мама та її рідні. Із копії характеристики виданої Вільхівською сільською радою № 290/02-25 від 19.08.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Вільхівці, українка, освіта вища, розлучена, позапартійна. Часто виїжджає на сезонні роботи за межі України, одна виховує і утримує сина [PERSON] , в громадських місцях поводить себе добре. До виконкому сільської ради скарг не поступало. . Копією довідки № 764 виданою сільським головою с. Любохини Старовижівського району Волинської області підтверджується, що [PERSON] , [INFO]., зареєстрований і проживає на території сільської ради і в склад його сім`ї входить - батько [PERSON] , [INFO]. Із копії пояснення [PERSON] , батька відповідача [PERSON] , від 15.09.2020 вбачається, що з невісткою він бачився три роки тому. Втелефонному режимі не спілкується. Внука останній раз бачив теж три роки тому. Синові своєму неодноразово наголошував, щоб змінив відношення до свого сина. Проте, [PERSON] на зауваження не реагує. Повідомив, що [PERSON] живе своїм житя, не працює, вживає алкогольні напої. Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації № 01-29/333 від 07.10.20 стверджено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалось питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та вирішено доцільним позбавити його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підстав не приймати до уваги згаданий висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина: він не спілкується з ним, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування дитини, без поважних причин не виявляє до нього інтересу та щонайменшої батьківської турботи про сина. Тому позов в частині позбавлення батьківськиї прав підлягає до задоволення. Що стосується позовновї вимоги про зміну способу стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2018 року по справі № 342/555/18 (провадження 2/342/466/2018) присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2018 по справі № 342/555/18 було видано 04.09.2018 виконавчий лист. Із копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 11.08.2020 № 4767 виданої Старовижівським районним відділом ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) вбачається, що згідно виконавчого листа № 342/555/18 від 04.09.2018 Городенківського районного суду про стягнення аліментів з [PERSON] станом на 01.08.2020 заборгованість [PERSON] становить - 39 145,16 грн. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що відповідає вимогам частини 3 статті 181 СК України. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовної вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів, обставини, визначені ст.182 СК України, суд вважає, що позов про зміну способу стягнення аліментів слід задовольнити. Виконавчий лист, виданий за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04.09.2018 року по справі № 342/555/18 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід визнати таким, що не підлягає виконанню, якщо відсутня заборгованість зі сплати аліментів за цим виконавчим листом. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 150, 164-166, 171, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved