Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у червні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що у травні 2021 року [PERSON] дізнався про те, що за виконавчим написом від 19.02.2021 № 8690, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, з позивача як з боржника стягується на користь відповідача заборгованість в розмірі 19666,55 грн. У виконавчому провадженні № 65311717 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області звернено стягнення заборгованості на заробітну плату позивача, яку він отримує у ПрАТ «Монделіс Україна». Заборгованість за виконавчим написом є спірною, позивач не визнає існування заборгованості такого розміру, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу та підстави для його стягнення від відповідача позивачу не надходило. Позивач орієнтовно до 2012 року мав кредитні зобов`язання у ПАТ «ВТБ Банк», однак йому не відомо чи він має заборгованість перед вказаним кредитором. [PERSON] невідомі підстави примусового стягнення боргу в сумі 19666,55 грн. та з чого складається указана сума заборгованості. Представник позивача [PERSON] посилався на те, що чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, який з позивачем не укладався. Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався, а отже це є безумовною підставою для визнання судом оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, приватний нотаріус Хара Н.С. при вчиненні виконавчого напису від 19.02.2021 №8690 не встановила чи була заборгованість позивача перед стягувачем саме такого розміру та чи існувала вона взагалі, не враховано строків позовної давності. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, вчинений 19.02.2021 та зареєстрований у реєстрі за №8690, про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованість у розмірі 19666,55 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача в судове засідання не з`явився, Товариством подано відзив на позов, за змістом якого відповідач просив відмовити в задоволенні позову та стягненні витрат на правничу допомогу. Відповідач у відзиві посилався на те, що 25.10.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №R53113345038B у відповідності до якого останньому надано кошти у сумі 25 600 грн. з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 31 % річних. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору утворилася кредитна заборгованість. 27.08.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №270815нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до Позивача за Кредитним договором №R53113345038B від 25.10.2012 року. В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Позивача за Кредитним договором №R53113345038B від 25.10.2012 року. На підставі зазначеного договору, 04.03.2019 року позивачу було направлено цінним листом з описом вкладення повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач вважає, що набув право грошової вимоги до [PERSON] , а заборгованість, яка указана у виконавчому написі, є безспірною і обґрунтованою. Після відступлення прав грошової вимоги до позивача відповідач не нараховував відсотки та комісії за Кредитним договором. Відповідач у відзиві також посилався на те, що оскільки позивач не спростував належними доказами того, що сума заборгованості на дату вчинення виконавчого напису була іншою та не надав доказів погашення заборгованості, на думку відповідача можна вважати, що заборгованість є безспірною та обґрунтованою. Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. у судове засідання не з`явились, письмових пояснень не надали. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 03.06.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03.06.2021 за заявою представника позивача судом вжито заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 05.07.2021 року за клопотанням представника позивача у приватного виконавця витребувано письмові докази, а підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. Приватним виконавцем Мукорез О.Л. 13.07.2021 на виконання ухвали суду 05.07.2021 надано витребуваний за клопотанням представника позивача письмовий доказ. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 25.10.2012 між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» укладено кредитний договір №R53113345038В (далі Кредитний договір), підписанням якого погодився з тим, що отримав кредит у сумі 25600 грн. з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 31 % річних (а.с.31-34). Між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ ФК «Довіра та гарантія» 27.08.2015 було укладено Договір про відступлення права вимоги за фінансовими кредитами № 270815нв, за умовами якого первісний кредитор передав, а новому кредитору права вимоги за Кредитними договорами та Договорами забезпечення. У Реєстрі прав вимоги № 1, який є Додатком 1 до указаного договору указано кредитний договір №R53113345038В укладений [PERSON] із загальною сумою заборгованості 19215,55 грн. На виконання пункту 5.2 Договору про відступлення права вимоги за фінансовими кредитами № 270815нв між сторонами був складений 27.08.2015 Акт прийому-передачі Документації (а.с.35-39). 29 січня 2019 року між ТОВ ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ ФК «Прайм Альянс» був укладений Договір факторингу № 29/01/19-1, за умовами якого відповідач у цій справі як фактор сприйняв право грошової вимоги і став кредитором за Кредитними договорами, права вимоги за якими належать ТОВ ФК «Довіра та гарантія» на підставі у тому числі Договору про відступлення права вимоги за фінансовими кредитами № 270815нв від 27.08.2015. Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є Додатком 1 до Договору факторингу № 29/01/19-1 та Витягу з Акту приймання-передачі Документації Боржників до відповідача перейшло право вимоги в сумі 19215,55 грн. за Кредитним договором №R53113345038В від 25.10.2012, укладеним [PERSON] (а.с.40-44). Відповідачем надсилалось [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги та вимога про погашення заборгованості не пізніше 18.03.2019 року (а.с.45-47). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 19.02.2021 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі № 8690, за яким нотаріусом звернено стягнення із [PERSON] , як боржника за кредитним договором за №R53113345038В від 25.10.2012 року за період із 09.03.2018 по 18.02.2019, у сумі 19216,55 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14075,89 грн.; простроченою заборгованістю по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 5140,66 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом 450,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 19666,55 грн. (а.с.62). На підставі оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі № 8690 від 19.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. постановою від 11.05.2021 року у виконавчому провадженні № 65311717 було звернено стягнення на доходи позивача, які він отримує у ПрАТ «Монделіс Україна» (а.с.7). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік № 1172), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже чинна редакція Переліку № 1172 передбачає право нотаріусів вчиняти виконавчі написи лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору відповідно до пункту 1 Переліку. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Наданий відповідачем кредитний договір №R53113345038В не є нотаріально посвідченим договором, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Приватний нотаріус Хара Н.С. за змістом оспорюваного виконавчого напису керувалася пунктом 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений до Переліку постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний нечинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Хара Н.С. 19.02.2021 не мала права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, відповідачем в обґрунтування розміру заборгованості та її безспірності надано лише витяг з Реєстру прав вимоги № 1, який є Додатком 1 до Договору про відступлення права вимоги за фінансовими кредитами № 270815нв від 27.08.2015. Проте, ураховуючи доводи позивача указаний Реєстр не є достатнім доказом розміру заборгованості у сумі 19216,55 грн., яка має бути підтверджена випискою про рух коштів по рахунку позивача яка має відображати всі операції із використання коштів та зарахування коштів на картку, деталізованим розрахунком суми боргу з відсотків із зазначенням застосованої відсоткової ставки та періоду, за який їх нараховано. Також у спірному виконавчому написі указано, що заборгованість підлягає стягненню з позивача за період із 09.03.2018 по 18.02.2019, проте відповідно до наданих відповідачем до відзиву письмових доказів заборгованість за кредитним договором за №R53113345038В від 25.10.2012 року, яка була предметом відступлення права вимоги за фінансовими кредитами за Договором № 270815нв визначена станом на дату його укладення 27.08.2015 року. Як зазначено у відзиві відповідача після відступлення прав грошової вимоги до позивача відповідач не нараховував відсотки та комісії за Кредитним договором. Отже, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений стосовно заборгованості за кредитним договором за №R53113345038В від 25.10.2012 року, строк дії якого закінчився 25.10.2015 року і з цієї дати виникло право вимоги у кредитора. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» у редакції Закону, чинній на час вчинення виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинено поза межами строку давності з дня виникнення права вимоги, що свідчить про неправомірність вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а отже, про неправомірність й самого виконавчого напису нотаріуса. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу(стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 908 грн. 80 коп. за подання позову немайнового характеру та в сумі 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав договір про надання правничої допомоги від 01.06.2021 року з Додатком № 1 (послуги оплачуються з розрахунку 500 грн. за 1 годину, загальна сума гонорару 4000 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг № 01 від 30.07.2021, квитанції від 30.07.2021 про перерахування позивачем адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 4000 грн. В Акті приймання-передачі наданих послуг № 01 від 30.07.2021 представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, які узгоджуються з матеріалами справи. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 4000 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). Ураховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін суд дійшов висновку, що витрати, заявлені позивачем, пов`язані з розглядом справи, розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Аналіз витраченого адвокатом часу, ураховуючи спірні обставини у загальній кількості є достатнім, об`єктивним і співмірним зі складністю справи. Звернення стягнення на заробітну плату позивача на підставі оспорюваного виконавчого напису також вимагало часу на підготовку заяви про забезпечення позову. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, понесені позивачем у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 4000 грн. і підстави зменшення розміру указаних витрат відповідачем не доведено. На підставі викладеного та

Outcome: approved