Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач КС «СуперКредит» в особі голови правління Дорошенко Б.П. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії №СК12/199/19/95/08СЗ, яка станом на 10 червня 2021 року складає 28058 грн. 24 коп. та складається із: 10598 грн. 12 коп. - заборгованості по тілу кредиту, 14743 грн. 88 коп. заборгованості по сплаті процентів за період з 30.08.2019 року по 10.06.2021 року, 1330 грн. 65 коп. інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період з 27.07.2019 року по 31.05.2021 року, 596 грн. 69 коп. 3% річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 27.07.2019 року по 10.06.2021 року, 788 грн. 90 коп. - 3% річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 30.08.2019 року по 10.06.2021 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог КС «СуперКредит» посилається на те, що [PERSON] 26 червня 2019 року отримав позику на умовах фінансового кредиту в розмірі 12000 грн. під 78% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк до 26.06.2020 року, шляхом перерахування коштів на добровільний пайовий внесок в кредитну спілку. Свої зобов`язання, щодо своєчасного повернення коштів та сплати відсотків за їх користування належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 10.06.2021 року утворилась заборгованість, розмір якої становить 28058 грн. 24 коп., які просить стягнути на свою користь та вирішити питання судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки; відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 26 червня 2019 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] м було укладено кредитний договір №СК12/199/19/95/08СЗ. Відповідно до п.3.1 кредитного договору сторони погодили, що кредит надається позичальнику у національній валюті України після підписання даного договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника або шляхом спрямування суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок позичальника в кредитну спілку за його заявою. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 78 % річних (п.п. 3.2, 3.3Договору). Згідно з п.3.7 договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його укладення і діє 12 місяців до 26 червня 2020 року. На підставі заяви [PERSON] . КС «СуперКредит» виконало умови договору та надало відповідачу кредит у сумі 12000 грн., згідно його заяви на перерахування коштів у сумі 12000 грн. на рахунок в АТ «ПриватБанк», що підтверджується платіжним дорученням №18969 від 26.06.2019 року. Відповідно до п.п. 10 п. 2.4 Договору відповідач мав щомісячно вносити кошти для погашення кредиту та відсотків за його користування згідно графіку узгодженого сторонами. Разом з тим, [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого, станом на 10 червня 2021 року утворилась заборгованість, з якої 10598 грн. 12 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 14743 грн. 88 коп. заборгованість по процентах за період з 30.08.2019 року по 10.06.2021 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається із п.3.7 кредитного договору сторони досягли домовленості, що прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що в силу пункту 3.7 кредитного договору [PERSON] повинен виконати перед позивачем зобов`язання по сплаті відсотків в розмірі 14743 грн. 88 коп. за період з 30.08.2019 року по 10.06.2021 року. Оскільки заборгованість відповідача по тілу кредиту та відсотках підтверджується наданим позивачем розрахунком, який суд визнає належним та допустимим доказом, тому вимоги позивача про стягнення 10598 грн. 12 коп. заборгованості по тілу кредиту та 14743 грн. 88 коп. заборгованості по процентах за період з 30.08.2019 року по 10.06.2021 року є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3% річних, передбачені частиною другою ст. 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором. Викладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року справа № 6-2129цс16. Оскільки вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, ураховуючи, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання, тому з нього на користь позивача слід стягнути також 1330 грн. 65 коп. інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період з 27.07.2019 року по 31.05.2021 року, 596 грн. 69 коп. 3% річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 27.07.2019 року по 10.06.2021 року, 788 грн. 90 коп. - 3% річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 30.08.2019 року по 10.06.2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2270 грн. судових витрат.

Outcome: approved