Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Представник заявника, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтування якої зазначив, що [INFO] померла бабуся заявника - [PERSON] , [INFO] , після смерті якої було отримано відповідні медичні документи та свідоцтво про смерть, яке було видано на тимчасово непідконтрольній уряду території України. Представник заявника звертався до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка, де отримав відмову у видачі вказаного свідоцтва, оскільки наявне у заявника свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій території. На підставі викладеного представник заявника просив встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, яка померла [INFO] в м. Харцизьк, Україна. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. В той же час, в матеріалах справи містяться заяви заявника та його представника з проханням розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, дослідивши письмові докази, представлені в обґрунтування заяви, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] є онуком померлої [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 1957 року Харцизьким рай бюро РАЦС Сталінської області (а.с. 9), та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 1980 року відділом РАЦС м. Харцизька Донецької області (а.с. 8). Згідно копій лікарського свідоцтва про смерть № 308 та довідки про причину смерті, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] внаслідок набряку мозку, наслідок інфаркту мозку на фоні церебрального атеросклерозу з гіпертензією (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Харцизьк (а.с. 13). Факт смерті та поховання бабусі заявника підтверджується також копією свідоцтва про поховання (а.с. 14). Як вбачається із наданих представником заявника фотознімків, дійсно [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] та похована на кладовищі (а.с. 15). Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на непідконтрольній Україні території. Тому суд вважає за необхідне прийняти як докази у справі копії свідоцтва про смерть, лікарського свідоцтва про смерть, довідки про причину смерті , оскільки інформація, яка міститься в них, підтверджується іншими доказами по справі, які були досліджені в судовому засіданні, зокрема, фотознімками з місця поховання [PERSON] та копією свідоцтва про поховання. Судом встановлено, що представник заявника раніше звертався до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який своїм листом від 11.09.2019 р. відмовив йому у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки ним для підтвердження факту смерті було пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 16). Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема, ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Судом встановлено, що заявник є онуком померлої [PERSON] , тому він має право звернутися до суду із вищезазначеними вимогами. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті бабусі та отримання відповідного свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, з урахуванням того, що задоволення заяви [PERSON] не суперечить вимогам Закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved