Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У жовтні 2021 року лікар - психіатр відділення інтенсивної терапії Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Фесенко Д.Г. звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. Заява мотивована тим, що [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи безтерміново з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, психомоторне збудження», лікування якої можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. В судовому засіданні представник психіатричного закладу заяву підтримала просить ухвалити рішення про госпіталізацію хворої до психіатричного закладу у примусовому порядку. Особа стосовно якої розглядається відповідна заява [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 293 ч.2 п.9 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно зі ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі галюцинаторно-параноїдного синдрому з симптомами шизофренії, за психічним станом є небезпечною для себе, лікування якої можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. Приймаючи до уваги, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та суспільства, а її лікування можливе лише в стаціонарних умовах, суд вважає за необхідне госпіталізувати останню в примусовому порядку до психіатричного закладу, задовольнивши заяву лікаря - психіатра відділення інтенсивної терапії Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».

Outcome: approved