Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач[PERSON] ,\~звернулася до\~суду із\~позовом до[PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 11 вересня 2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 250, стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сина повноліття, а саме до [INFO] , стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн., стягнути з відповідача на користь позивача кошти за надання правової допомоги у сумі 3000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем 11 вересня 2009 року уклали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 250. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, через різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сумісне життя і збереження сім`ї неможливі. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх з відповідачем інтересам, та інтересам їх дитини. Тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе. Спору щодо майна, що є спільною сумісною власністю не мають. Син проживає разом з нею, потребує дієти за станом здоров`я, що підтверджується медичною довідкою від 12.02.2021 року. Всі обов`язки щодо утримання дитини, несе самостійно, оскільки відповідач утримується від виконання батьківських обов`язків. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дитину. Інших утриманців не має. На підставі вищевикладеного вона просить її позовні вимоги задовольнити. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~19 квітня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін та вона призначена до судового розгляду по сутті. Матеріали справи містять заяву позивача, відповідно до якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Суд розглядає справу за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв, за наявними у справі доказами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач та відповідач 11 вересня 2009 року уклали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 250. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення між нею та чоловіком вважає неможливим, стверджує, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Частиною 2 ст.\~115\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Стосовно вимог про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд приходить до наступного. Так, дійсно від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Як вказує позивач у своєму позові, відповідач є працездатною людиною та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до довідки КП "ЖЕО-1" від 26 лютого 2021 року, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входить: [PERSON] , 2015 року народження. Нормативне обґрунтування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного\~кодексу\~України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно частини другої\~статті 51 Конституції України,\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що\~ ст. 180 СК України\~ покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, прийнявши до уваги матеріальне становище стягувача та платника аліментів, вікову категорію дитини та їх потреби, та враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, про що надав заяву, що у сенсі розуміння ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з [PERSON] на\~користь[PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 15 квітня 2021 року і до досягнення сина повноліття, а саме до [INFO] включно, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат У відповідності\~до ч.1\~ст.\~133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На підтвердження вказаних витрат позивачем надано до суду оригінал квитанції № 15 від 15 квітня 2021 року щодо сплати нею адвокату за надання правничої допомоги коштів у розмірі 3000 грн та ордер адвоката. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача, вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved