Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач у липні місяці 2018 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її [PERSON] користь борг за борговою розпискою у сумі 182 658,86 грн. Вказувала, що 18 грудня 2016 року вона передала [PERSON] в борг 1500 дол. США та 500 Євро, а відповідач зобовязалась повернути борг до 18.12.2017 року. [PERSON] свої зобов"язання за договором позики не виконала, тому [PERSON] звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача суму позики 1500 дол. США та 500 Євро, проценти за користування позикою в сумі 124 875 грн., індекс інфляції в розмірі 1887 грн. та 3% річних за порушення умов договору в сумі 396,86 грн., а всього стягнути 182 658 грн. 86 коп. та понесені судові у розмірі 11826,59 грн. Позивач у судове засідання не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву в якій позов підтримала. Справу просила розглянути у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , [INFO] , яказареєстрований на постійне місце поживання за адресою: [ADDRESS] ( до [ADDRESS] , у судове засідання повторно не з`явилась. Повідомлялась про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч. 7 ст.128 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст. 275 ЦПК України строків розгляду цієї справи та за згоди позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. [INFO] грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, за умовами якого [PERSON] позичила, а [PERSON] передала їй 1500 дол. США та 500 Євро. [PERSON] зобов"язалась у термін до 18 грудня 2017 року повернути зазначену грошову суму [PERSON] В супереч вказаним вимогам на даний час договори позики не виконані. Згідно вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013 р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що у зв`язку з не виконанням зобов`язань за договорами позики від 18.12.2016 року відповідач [PERSON] перед позивачем має заборгованість на наступну суму: 182 658 грн.86 коп. Всебічно, повно та об`єктивно оцінивши всі надані докази, суд вважає, що позивач правомірно вимагає повернення основної суми позики, процентів, 3-х відсотків річних та індексу інфляції, посилаючись на боргову розписку та норми чинного законодавства, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати (судовий збір та витрати ина правову допомогу) у розмірі - 11826 грн. 59 коп.

Outcome: approved