Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач у серпні 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 16.09.2008 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач є спадкоємицею майна померлого за заповітом та прийняла спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про отримання спадщини. До складу спадщини, у тому числі, входить комплектна трансформаторна підстанція, напругою 10/0,4 кВ. Належність майна спадкодавцю підтверджується, зокрема, договором про постачання електричної енергії з додатками. Зазначає, що відповідно до договору дарування від 15.08.2007 [PERSON] отримав в дар від [PERSON] незакінчений будівництвом торгівельний комплекс А-1 (готовність 28%) та земельну ділянку з цільовим призначенням для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності площею 0,150 га, на якій розміщено вказаний комплекс. В подальшому торгівельний комплекс було здано а експлуатацію та 12.01.2010 зареєстровано право власності. До складу комплексу, який розташовано по [ADDRESS] входить нежитлова будівля торгівельного комплексу «А-1», сарай «В», замощення «І», огорожа № «1-3». Відповідно до договору купівлі-продажу торгівельного комплексу від 21.10.2016 право власності на об`єкт, розташований по [ADDRESS] та складається з нежитлової будівлі торгівельного комплексу «А-1», сараю «В», замощення «І», огорожі № «1-3», перейшло до [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.10.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,15400 га, право власності а землю під торгівельним комплексом та прилеглу територію перейшло до [PERSON] . Згідно до інформації з ДРРП на нерухоме майно від 30.05.2019, до складу об`єкту нерухомого майна входили нежитлова будівля «А-1», сарай «В», замощення «І», огорожа № «1-3». Згідно інформації з ДРРП на нерухоме майно від 28.07.2019 до складу об`єкту нерухомого майна входили нежитлова будівля «А-1», трансформатор № 1272397, замощення «І», огорожа № «1-3». Як з`ясувалося, 13.06.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Пирятинської міської ради Міхєєвим Дмитром Сергійовичем з невідомих підстав було змінено складову частину торгівельного комплексу сарай «В» на трансформатор № 1272397. Вказаний номер не ідентифікує існуючий об`єкт в цілому, а є дише заводським номером його складової (силового трансформатора), зазначеним на шильнику (бирці) виробу. При цьому трансформатор (як і комплектна трансформаторна підстанція напругою 10/0,4 кВ) не були ні предметом договору купівлі-продажу торгівельного комплексу від 21.10.2016, ні будь-яких інших правочинів, за якими цей пристрій міг перейти у власність [PERSON] . Крім того, трансформатор не є нерухомим майном та відомості про нього не підлягають внесенню до державного реєстру нерухомого майна. Також вказані зміни були внесенні до державного реєстру щодо об`єкту, який перебуває під арештом. На підставі викладеного просить суд скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Пирятинської міської ради Міхєєва Д.С., яким внесено зміни до складу об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 1824383453238, скасувати даний запис та поновити відомості у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису. 02 вересня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого відповідач державний реєстратор виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області Міхєєв Д.С. зазначає, що 13.06.2019 ним було розглянуто заяву [PERSON] та прийнято рішення № 47342549 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданих документів (Інформаційна довідка, технічний паспорт, заява № 34545720, документ, що підтверджує сплату адміністративного збору). В поданому технічному паспорті значилася інформація про склад об`єкта нерухомого майна: нежитлова будівля «А-1», трансформатор № 1272397 «В», замощення «І», огорожа № «1-3», в поданій інформаційній довідці приміткою зазначалось, що при попередній інвентаризації помилково внесено сарай «В», сарай «В» - це трансформатор № 1272397 «В». Після здійснення відповідних пошуків було виявлено, що [PERSON] є власником об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 1824383453238 торгівельний комплекс, розташованого по [ADDRESS] . Після здійснених пошуків і встановлення факту зареєстрованого права власності за [PERSON] та за наявності необхідних документів державним реєстратором було прийняте рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданих документів, а саме було замінено сарай «В» на трансформатор № 1272397 «В». Зазначає, що торгівельний комплекс, як об`єкт нерухомого майна та його складові частини створені шляхом поділу. Оскільки право власності на об`єкт, який існував до поділу, було зареєстроване в Державному реєстрі прав державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області Репях Т.І., то державний реєстратор міг не переглядати інформацію, яка відображена в договорі купівлі-продажу торгівельного комплексу від 21.10.2016, тому як перенесення права власності на об`єкт, що утворився в результаті поділу здійснюється автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав. Вказує, що відповідно до п. 4 ч.1 розділу 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, до об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать: господарські (допоміжні) будівлі (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, сміттєзбірники тощо) та споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо) підлягають технічній інвентаризації в складі основної будівлі. Посилається до Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, пунктом 2 якого передбачено, що господарські (присадибні) споруди земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій, до яких належать колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо, та прибудови до них. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. Відокремлення трансформатора унеможливить використання електричної енергії в торгівельному комплексі і призведе до істотного знецінення нерухомості. Вважає, що при накладенні арешту на нерухоме майно власник обмежується у праві відчужувати його будь-яким способом. Нормативно-правовими актами України не заборонено вчиняти реєстраційні дії, які пов`язані з внесенням змін до запису про об`єкт нерухомого майна. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову. 13 вересня 2019 року до Пирятинського районного суду Полтавської області від представника третьої особи (на момент розгляду справи по суті представника співвідповідача) [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що 21.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу торгівельного комплексу по [ADDRESS] та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1500 га за цією ж адресою. При підготовці відповідних документів для укладення договору виявилося, що сарай «В» фактично відсутній а для забезпечення електропостачання торгівельного комплексу та інших господарських будівель і споруд [PERSON] було встановлено трансформатор № 1272397. [PERSON] погодився укласти договір на умовах «відсутності» трансформатора у технічній та правовстановлюючій документації та торгівельний комплекс, однак, сплативши при цьому [PERSON] грошові кошти і за торгівельний комплекс. Вже після укладення договору на замовлення [PERSON] було виготовлено технічну документацію на торгівельний комплекс з урахуванням відсутності сараю «В» та наявності трансформатора. На підставі цього державним реєстратором [PERSON] були внесенні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] і на трансформатор. 26 вересня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву відповідача державного реєстратора Міхєєва Д.С., в обґрунтування якої представник позивача зазначає, що предметом договору купівлі-продажу від 21.10.2016 було майно, якісні та кількісні характеристики якого визначені низкою юридично значимих та чинних у відповідних періодах документів. За змістом вказаного договору є посилання на проведення незалежної оцінки ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» - звіт від 18.10.2016. Крім того, оцінка всього майна проводилася приватним підприємством «Центр оцінки та юридичної допомоги» - звіт про оцінку майна від 13.05.2019 та Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України висновок експерта № 698/699/700/767/769 від 27.06.2019. В жодному із вказаних документів не було згадки ні про «трансформатор», ні про комплектну трансформаторну підстанцію, а лише про «сарай В». Постановою приватного виконавця [PERSON] , складеної на виконання ухвали Пирятинського районного суду від 04.09.2019 щодо арешту та опису комплектної трансформаторної підстанції № 95 потужністю 10/0,4 кВ (трансформатор № 1272397), що знаходиться за межами населеного пункту [ADDRESS] . Пирятин по [ADDRESS] в адміністративних межах Пирятинської міської ради підтверджено факт знаходження підстанції поза межами земельної ділянки, що належить [PERSON] . Від виконавчого комітету Пирятинської міської ради на запит адвоката Ступніка С.В. надійшла відповідь, з якої вбачається, що земельна ділянка, на якій знаходиться спірна КТП № [NUMBER] , не відноситься до земель приватної власності, відтак, не може перебувати у власності [PERSON] . Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримана 28.07.2019 містить хибні, фізично нереальні дані щодо входження до складу об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 1824383453238 нежитлової будівлі «А-1», трансформатора № 1272397, замощення «І», огорожі № «1-3». До свого відзиву відповідач не додає жодного документу, який би належним чином свідчив про якусь «помилку, зроблену при попередній технічній інвентаризації». Крім того, номер трансформатора не ідентифікує існуючий об`єкт в цілому(комплектна трансформаторна підстанція напругою 10/0,4 кВ), а є лише заводським номером його складової (силового трансформатора), який як був, так і наразі знаходиться в складі комплектної трансформаторної підстанції (за межами торгівельного комплексу), на відміну від приміщення «сараю в», що продовжує стояти на огородженій території торгівельного комплексу на земельній ділянці, які на даний час належать [PERSON] . Зазначає, що арешт полягає в тому, щоб убезпечити конкретно визначене майно від будь-яких маніпуляцій з ним. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 04.06.2019 про забезпечення позову шляхом арешту прямо вказано в складі іншого майна «сарай В», який внаслідок дій відповідача (за заявою третьої особи [PERSON] ) вибув зі складу торгівельного комплексу. Згадана відповідачем у відзиві Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка відносить до об`єктів, які підлягають інвентаризації «господарські (допоміжні) будівлі (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, сміттєзбірники тощо) та споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо). Цей пункт відповідач тлумачить необґрунтовано розширено, тенденційно та хибно, висновуючи, нібито можливість внесення до реєстру такого об`єкту як «трансформатор» під титулом «тощо». Проте, згадана Інструкція містить пряме конкретне (спеціальне) посилання на можливість технічної інвентаризації саме такого об`єкту, як «трансформаторна підстанція» в п.2 ст. 4 «Будинки і споруди громадського та виробничого (в тому числі сільськогосподарського) призначення та їх комплекси» цього ж розділу: «господарські (допоміжні) будівлі (котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, гаражі, сараї сміттєзбірники тощо), розміщенні на земельних ділянках або територіях житлових, громадських та інших будинків, виконують функції допоміжного господарського призначення та інженерного забезпечення основних будинків». Трансформатор це статичний електромагнітний пристрій, який є складовою частиною трансформаторної підстанції. Комплектна трансформаторна підстанція підстанція, що складається з трансформаторів, блоків розподільних пристроїв та інших елементів, які поставляються у зібраному або повністю підготовленому до збирання вигляді. Відтак, до матеріалів інвентаризаційної справи, зокрема, технічного паспорту, та як наслідок, до даних реєстру може бути внесено об`єкт «трансформаторна підстанція», але ніяк не «трансформатор». Водночас, якщо за логікою відповідача, об`єкт «трансформатор» є таким, що підлягає інвентаризації, він мав бути включений до первісного предмету договору купівлі-продажу в складі торгівельного комплексу. Проте, виходячи зі змісту договору, волевиявлення сторін було іншим і «трансформатор», як і «трансформаторна підстанція» не були відчужені. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Акцентував увагу на тому, що арешт спрямований на уникнення впливу на майно, будь-яке втручання є недопустимим, у тому числі і проведення реєстраційних дій. Крім того, трансформаторна підстанція розташована на земельній ділянці державного значення. Про наявність будь-якої правовстановлюючої документації на трансформаторну підстанцію не йшлося. Немає документального підтвердження, що це майно могло належати [PERSON] . Останній звертався до суду з відповідним позовом про визнання за ним права власності на трансформаторну підстанцію. При укладенні договору купівлі-пордажу, за яким [PERSON] є покупцем, жодна із сторін не ставила під сумнів, що продається саме цей об`єкт сарай. Сарай розташований на межі земельної ділянки і на даний час. Тому сумнівається в правдивості наданої відповідачем інвентаризаційної довідки, в якій зазначено, що при попередній інвентаризації помилково був зазначений трансформатор як сарай. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гордієнко Ю.П. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданої ним в інтересах [PERSON] . Вважає, що позивач не підтвердила, що має якесь право на нерухомий об`єкт. На момент вчинення реєстраційних дій її права ніяким чином не порушено, оскільки право власності за [PERSON] на нерухомий об`єкт було зареєстровано ще в 2016 році. Погодився, що спірний трансформатор зображено на фотознімках, які містяться в матеріалах справи та знаходиться за межами земельної ділянки, належної [PERSON] . Але зазначає, що це є цілісним майновим комплексом і трансформатор [PERSON] придбав одночасно з торговельним комплексом. Відповідач [PERSON] заперечує проти позовних вимог. Зазначає, що він є неналежним відповідачем по справі, не має цивільної дієздатності у даній справі. Належним відповідачем повинна бути Пирятинська міська рада. Також зазначає, що у 2016 році за [PERSON] було зареєстровано право власності на нерухомий об`єкт державним нотаріусом Репях Т.І. Потім відбувся поділ об`єкту нерухомого майна одну земельну ділянку поділили на три, про що проведено реєстрацію. Зазначив, що якщо право на майно вже зареєстровано, то правовстановлюючі документи повторно не подаються. В червні 2019 року надійшла заява [PERSON] з додатками (технічний паспорт та інвентаризаційна довідка про те, що при попередній інвентаризації трансформатор помилково було вказано як сарай В). Для реєстратора це є достатнім для внесення змін. Перевірив право власності, договір купівлі-продажу не переглядав, бо право власності вже було зареєстровано. Він бачив, що майно під обтяженням. Крім того, виявив помилку у написанні загальної площі. Тому, щодо внесення змін у відомостях про площу було виправлення технічної описки, яка ним і була допущена. З приводу внесення змін у Державний реєстр речових прав щодо майна, яке перебуває під обтяженням, консультувався з Управлінням юстиції у Полтавській області на що було надано відповідь що в даному випадку можливо внести зміни та такі дії є правомірними. Зазначає, що у ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав може бути відмовлено, якщо є обтяження. Але саме право вже було зареєстровано. Внесення змін до опису майна це технічна дія. Крім того, за достовірність поданих документів відповідальність покладається на заявника. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що між АТ «Полтаваобленерго» та ФОП [PERSON] діяв договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії двох об`єктів торгові павільйони по [ADDRESS] та торгівельний комплекс [ADDRESS] . У 2019 році АТ «Полтаваобленерго» отримало відомості по смерть [PERSON] та заяву від [PERSON] на укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії до об`єкту будівель торгових павільйонів по [ADDRESS] , а від ФОП [PERSON] заява на укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії до об`єкту торгівельний комплекс по [ADDRESS] у зв`язку з набуттям права власності. ФОП [PERSON] було додано всі документи, передбачені Правилами роздрібного ринку електричної енергії. Трансформаторна підстанція не є нерухомим майном, право власності чи користування на яке повинно підтверджуватися документами при укладенні договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з такого. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам роз`яснено, що суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено. Відповідно до заповіту від 13.09.2010 [PERSON] на випадок своє смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що він за законом матиме право, заповів повністю дружині [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). До складу спадкового майна входить також комплектна трансформаторна підстанція напругою 10/0,4 кВ, що підтверджується договором про постачання електричної енергії № 1236 від 24.05.2016 (з додатками однолінійна схема та схема розмежування балансової належності) (а.с. 23-28). Враховуючи вищевикладене, вбачається спір про право [PERSON] як спадкоємця власника майна. Крім того, ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 04.06.2019 у цивільній справі № 544/690/19 (провадження 2-з/544/12/2019) за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус пирятинської державної нотаріальної контори Репях Тетяна Іванівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та торгівельного комплексу, укладених 21.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчених державним нотаріусом Пирятинської нотаріальної контори Репях Т.І. та застосування наслідків недійсності правочинів реституції, вжито забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить [PERSON] , а саме: 1) земельну ділянку площею 0,0611 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0031, розташовану по [ADDRESS] ; 2) земельну ділянку площею 0,0141 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0032, розташовану по [ADDRESS] ; 3) земельну ділянку площею 0,0748 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0033, розташовану по [ADDRESS] ; 4) нежитлову будівлю А-1 площею 93,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824405153238, розташовану по [ADDRESS] ; 5) нежитлову будівлю А-1 площею 298 кв.м., сарай В, замощення І, забор, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824383453238, розташовану по [ADDRESS] (а.с.150-151). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України\~«Про виконавче\~провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, у тому числі ухвали судів у цивільних справах. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ Відповідно до ч. 3 вказаної статті боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення Об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля А-1 площею 298 кв.м., сарай В, замощення І, забор (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824383453238), що розташовано по [ADDRESS] , є предметом виконавчого документа ухвали суду про забезпечення позову, відповідно до якої позивач по справі № 544/690/19 [PERSON] набула статусу стягувача, а відповідач [PERSON] боржника. Вчинення реєстраційних дій відносно арештованого майна є порушення прав [PERSON] як стягувача у виконавчому провадженні. На підставі викладеного суд вважає, що [PERSON] є належним позивачем по справі. Щодо тверджень відповідача державного реєстратора Міхєєва Д.С., що належним відповідачем в даній справі повинна бути Пирятинська міська рада Полтавської області, а не він, оскільки не має юридичної дієздатності по даній справ, суд зазначає, що відповідно до практики Верховного суду, викладеній у Постанові Великої Палати Верховного суду України від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 15 серпня 2007 року [PERSON] подарувала [PERSON] незакінчений будівництвом торгівельний комплекс та земельну ділянку, на якій розміщений цей незакінчений будівництвом торгівельний комплекс, що знаходиться в [ADDRESS] , та в цілому складається з незакінченого будівництвом торгівельного комплексу А-1, процент готовності якого складає 28% та земельної ділянки для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності розміром 0,150 га (а.с. 9). Станом на 03 червня 2009 року виготовлено технічний паспорт на торгівельний комплекс № 157Б, відповідно до якого вказаний об`єкт складається з нежитлової будівлі торгівельного комплексу «А-1» (до складу якого входять приміщення, приміщення персоналу та приміщення торгівлі) площею 502,7 кв.м., сарай «В», замощення «І», огорожа № 1-3 (а.с. 10-11). Відповідно договору купівлі-продажу торгівельного комплексу від 21.10.2016 [PERSON] продав [PERSON] торгівельній комплекс по [ADDRESS] , що складається із нежитлової будівлі торгівельного комплексу «А-1», загальною площею 502,70 кв.м., сараю «В», замощення «І», огорожі № 1-3. Відповідно до п. 4 вказаного договору всі технічні характеристики відповідають технічному паспорту, виготовленому КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 03.06.2009, у зв`язку з чим покупець не наполягає на проведенні поточної технічної інвентаризації відчужуваного нерухомого майна. Згідно п. 5 договору покупець повідомляє продавця, що торгівельний комплекс, який є предметом цього договору, візуально оглянутий ним до оформлення цього договору, недоліки чи дефекти, які перешкоджали б його використанню за цільовим призначенням, а також будь-які перебудови чи перепланування не застереженні у правовстановлюючому документі та технічному паспорті, виготовленому КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 03.06.2009 на момент огляду покупцем виявлені не були (а.с. 12-14). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.10.2016 [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер земельної ділянки 5323810100:00:045:0001, цільовим призначенням для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності, яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 15-17). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 168663069 від 30.05.2019 торгівельний комплекс (об`єкт нежитлової нерухомості) зареєстрований на праві власності за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824405153238, та має наступний опис: загальна площа (кв.м.): 298, опис: нежитлова будівля А-1, сарай В, замощення І, огорожа №1-3 (а.с.18). Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області № 544/690/19 від 04 червня 2019 року вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] , у тому числі на нежитлову будівлю А-1 площею 298 кв.м., сарай В, замощенні І, забор, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824383453238, розташовану по [ADDRESS] та на нежитлову будівлю А-1 площею 93,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824405153238 (а.с. 150-151). 4 червня 2019 року на підставі ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області № 544/690/19 від 04 червня 2019 року державним реєстратором Міхєєвим Дмитром Сергійовичем до Державного реєстру речових прав внесено відомості про обтяження арешт нерухомого майна. Крім того, 04.06.2019 також було внесено обтяження на нерухоме майно [PERSON] приватним виконавцем Скрипник В.Л. (а.с. 19-20). Проте, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 175407210 від 28.07.2019 опис об`єкту нерухомого майна нежитлової нерухомості торгівельного комплексу реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824383453238, розташовану по [ADDRESS] суттєво змінився. Так, було збільшено площу об`єкта з 298 кв.м. на 409,3 кв.м., та сарай В замінено на трансформатор №1272397В (а.с. 21-22). Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~2Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З даної норми вбачається, що до державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відноситься у тому числі внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зміну речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно д ч. 3 вказаної статті відмова в державній реєстрації прав з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, не застосовується у разі: 1) наявності помилки в Державному земельному кадастрі, що виникла після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки, невідповідність меж земельної ділянки, зазначених у Державному реєстрі земель, її дійсним межам); 2) невідповідності площі земельної ділянки, зазначеної в Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення); 3) невідповідності відомостей про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі відомостям, що містяться в документі, який посвідчує речове право на неї, якщо така невідповідність виникла внаслідок внесення змін або виправлення помилки у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку після оформлення документа, що є підставою для виникнення відповідного речового права на земельну ділянку. У такому разі пріоритет мають відомості Державного земельного кадастру; 4) зміни найменування акціонерного товариства у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство. Відповідно д ч. 4 вказаної статті відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону; 4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно; 5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину; 7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. З матеріалів справи не вбачається жодної підстави для незастосування відмови в державній реєстрації прав. Доказів на існування таких підстав відповідачами суду не надано. Крім того, суд акцентує увагу, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а не лише заборона його відчуження. Відповідно до частини другої статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З наведеного вбачається, що під час виконання своїх трудових обов`язків державний реєстратор [PERSON] допустив порушення законодавства у сфері державної реєстрації, унісши зміни речових прав на нерухоме майно зміну площі нерухомого майна та його складової частини з сараю на трансформатор, яке перебувало під арештом. Відповідачами надано суду копію технічного паспорту на торгівельний комплекс, складеного ПП Бюро послуг та консультацій станом на 04.03.2019 та копії інформаційної довідки, наданої тим же підприємством від 12.06.2019, в якій зазначено, що при попередній інвентаризації помилково внесено сарай «В», сарай «В» - це трансформатор № 1272397 «В». Проте, зі змісту договору купівлі-продажу торгівельного комплексу вбачається, що сторони договору узгодили між собою всі складові частини комплексу, встановили його відповідність технічному паспорту, складеному КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» станом на 03.06.2009, покупець (відповідач [PERSON] ) перевірив відповідність придбаного ним торгівельного комплексу технічному паспорту, складеному КП «Лубенське міжрайонне\~бюро технічної\~інвентаризації» станом\~на 03.06.2009, до підписання договору купівлі-продажу, а тому у суду не має підстав сумніватися у невідповідності об`єкту нерухомості на момент продажу технічному паспорту, складеному КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» станом на 03.06.2009. Надані відповідачем копії довідки та технічного паспорту не є достовірними доказами, вони суперечать іншим наявним в матеріалах справи доказам, та твердженням самого відповідача [PERSON] який у договорі купівлі-продажу торгівельного комплексу своїм підписом підтвердив свою згоду на придбання саме цього майна, та те, що це майно повністю відповідає технічному паспорту, складеному КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» станом на 03.06.2009. Вказану позицію відповідачів суд сприймає як намагання залишити внесені відповідачем державним реєстратором Міхєєвим Д.С. зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які були внесені за заявою відповідача [PERSON] . Твердження позивача, про те, що трансформатор не був предметом ні договору купівлі-продажу торгівельного комплексу, ні договору купівлі-продажу земельної ділянки, підтверджується наступним. Відповідно до інформації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області земельна ділянка, на якій розташована [ADDRESS] підстанція [ADDRESS] кВ № 95, відноситься до земель державної власності і розташована за межами населених пунктів в адміністративних межах Пирятинської міської ради, розпорядником даної земельної ділянки є Полтавська обласні державна адміністрація (а.с. 84). Крім того, згідно Звіту про оцінку майна № р 10/10 Торгівельний комплекс загальною площею 502,7 кв.м. (нежитлова будівля торгівельного комплексу А-1, 502,7 кв.м., сарай В, замощення І, огорожа № 1-3, незавершене будівництво готельного комплексу та земельна ділянка, площею 0,15 га, кадастровий № 5323810100:00:045:0001 для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . При проведенні оцінки було враховано вартість всіх об`єктів, розміщених на земельній ділянці та самої земельної ділянки. При цьому ніякого трансформатора на земельній ділянці не було виявлено (а.с. 76-78). Також представником [PERSON] в судовому засіданні було підтверджено, що трансформаторна підстанція розташована поза межами належної відповідачу земельної ділянки, та місце її розташування відповідає фотознімкам, наявним у матеріалах справи (а.с. 132-133). З наведеного вбачається, що трансформатор не перебуває в межах земельної ділянки, яка згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки перейшла у власність [PERSON] , та не входить до складу торгівельного комплексу, який розташований на вказаній земельній ділянці. Отже, у разі продажу трансформатора необхідно було укладати інший договір договір купівлі-продажу трансформатора. Суд погоджується з твердженням позивача щодо недоцільності реєструвати речове право на трансформатор з огляду на наступне. Відповідно до п.2 ст. 4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна до об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації відносяться господарські (допоміжні) будівлі (котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, гаражі, сараї, сміттєзбірники тощо), розміщені на земельних ділянках або територіях житлових, громадських та інших будинків, виконують функції допоміжного господарського призначення та інженерного забезпечення основних будинків. Трансформаторні підстанції комплекс установок для перетворення та розподілу електричної енергії, що складаються з трансформаторів, розподільних пристроїв, автоматичного захисту та керування, що входять у систему електропостачання підприємства (Електропостачання промислових підприємств : Підручник для студентів електромеханічних спеціальностей / В.І. Мілих, Т.П. Павленко. Харків : ФОП [PERSON] , 2016. 272 с. Затверджено вченою радою НТУ «ХПІ» як підручник для студентів електромеханічних спеціальностей, протокол №8 від 04.11.2016 р. с. 70) З вказаного вбачається, що реєстрації підлягає трансформаторна підстанції в її цілісному вигляді, а не окремі її частини. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав задовольнити позовні вимоги позивача. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача. В матеріалах справи наявна квитанція, якою підтверджується сплата судового збору у розмірі 2305,20 грн (а.с. 1). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено у повному обсязі, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2305,20 грн. Судом встановлено, що позивач у зв`язку з розглядом справи поніс витрати на правничу допомогу, які його представник просив врахувати при вирішенні спору. Згідно із ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт (професійної правничої допомоги) виконаних адвокатом С.В. Ступніком згідно договору № 116 від 01.08.2019 за позовом [PERSON] до державного реєстратора Міхєєва Д.С. та [PERSON] , позивач сплатила адвокату грошові кошти у розмірі 22000 гривень, що включає попереднє опрацювання матеріалів (1 година 1000 грн); попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, робота з замовником (1 година 1000 грн); підготовка адвокатських запитів та клопотань (2 години 2000 грн); підготовка позовної заяви: опрацювання законодавчої бази, вивчення удової практики з спірного питання, робота з держреєстрами, формування правової позиції (3 годин 3000 грн); виготовлення позовної заяви та додатків до неї (5 годин 5000 грн); підготовка та виготовлення відповіді на відзив (2 години 2000 грн); участь в судових засіданнях (включаючи транспортні витрати) (4 години 8000 грн) (а.с. 149). З протоколів судових засідань вбачається, що представник позивача у судовому засіданні брав участь, загальний час чого становить 3 години 08 хв. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналізуючи зазначені норми процесуального закону, суд дійшов висновку, що суд має право зменшити розмір витрат на правову допомогу у випадку не співмірності витрат. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що дана категорія справи є розповсюдженою, проте потребує значних затрат часу, суд дійшов висновку, що такі витрати підлягають частковому стягненню у розмірі 10000 грн, тобто по 5000 грн з кожного відповідача.

Outcome: approved