Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Прокурор 15.09.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що проведеною прокуратурою Березанського району перевіркою встановлено порушення вимог законодавства при наданні у власність земель історико-культурного призначення. Так, розпорядженням Березанської районної державної адміністрації № 1180 від 17.12.2014 року затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, в тому числі [PERSON] На підставі вказаного розпорядження [PERSON] 10.08.2005 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК №029810,який зареєстровано в Книзі записів реєстрації держаних актів право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за №340. Посилаючись на те,що відповідно до акту обстеження №4 від 05.09.2014 року, на земельній ділянці, кадастровий номер 4820981200:01:000:0074, площею 8,14 га., яка розміщена в межах території Дмитрівської сільської ради поблизу с. Єлізаветівка та належить [PERSON] знаходиться пам'ятка культурної спадщини курган №1, взятий на облік розпорядженням голови Миколаївської облдержадміністрації №507-р від 12.07.2000 року, охоронний №163 і, що відповідно до вимог ст..53 Земельного кодексу України, ст.. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини» землі, на яких розташовано пам'ятки культурної спадщини належать до земель історико-культурного призначення. Статтею 17 названого закону передбачено, що пам'ятки археології, а також землі, на яких розташовані такі пам'ятки, є державною власністю і не можуть перебувати у приватній власності і, що згідно з ч.5 ст.122 Земельного кодексу України обласні держані адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Таким чином, прокурор вважає, що розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області № 1180 від 17.12.2004 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] у власність земельної ділянки, кадастровий номер 4820981200:01:000:0074, площею 0,2866 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області підлягає визнанню судом незаконним та скасуванню. Також, прокурор вважає, що підлягає визнанню недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії МК №029810.,виданий 10.08.2015року, який є правовстановлюючим документом та виданий на підставі вищевказаного розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області в частині права власності на земельну ділянку на якій розташований курган. Посилаючись на те, що спірна земельна ділянка вибула з власності держави всупереч вимогам законодавства та поза волею належного розпорядника - Миколаївської обласної держаної адміністрації, та на норми ст.ст 387, 388 ЦК України, позивач просить зобов'язати відповідача [PERSON] повернути спірну земельну ділянку площею 0,2866 га кадастровий номер 4820981200:01:000:0074 у власність держави. Представник позивача - прокурор прокуратури Березанського району Точонов В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача - Миколаївської облдержадміністрації в судове засідання не з'явився, направив до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі та підтримання ним позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача - Березанської райдержадміністрації Миколаївської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, та пояснив суду, що він згоден повернути земельну ділянку на якій розташований курган Суд, заслухавши прокурора, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області № 1180 від 17.12.2004 року у порушення вимог ст.ст. 17, 53, 54 Земельного кодексу України та ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», було затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних ділянок /паїв/ громадянам України ( 348 чоловік) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та надання у власність земельної ділянки громадянам України (348чоловік) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3078,46 га.(а.с.8) З додатку до зазначено розпорядження, вбачається, що під номером 67 зазначено [PERSON], якому надано земельну ділянку загальною площею 8,18 га.(а.с.9) Держаним актом серії МК № 029810 від 10.08.2005 року, виданого [PERSON] на підставі розпорядження Березанської райдержадміністрації від 17.12.2004р. № 1180, підтверджується надання у власність земельної ділянки площею 8,18 га в межах території Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 340/а.с.10/ Актом обстеження № 4 земельної ділянки, на якій розміщена пам'ятка культурної спадщини від 05.09.2014 року підтверджується проведення обстеження земельної ділянки, кадастровий номер 4820981200:01:000:0074 площею 8,14 га., яка розміщена в межах території Дмитрівської сільської ради поблизу с. Єлізаветівка та належить [PERSON], яким встановлено, що на зазначеній земельній ділянці знаходиться пам'ятка культурної спадщини - курган №1 взятий на облік розпорядженням голови Миколаївської ОДА № 507-р від 12.07.2000 року порядковий номер 163, який знаходиться на землях приватної власності, що суперечить вимогам ст. 17 ЗУ "Про охорону культурної спадщини"(а.с.11) З повідомлення Держаної інспекцієї по охороні пам'яток культури в Миколаївській області № 107 від 01.09.2014р. на адресу прокуратури Березанського району Миколаївської області вбачається, що під кадастровим номером 4820981200:01:000:0074 зазначено Курган №1 с.Єлизаветівка відповідно до рішення №507-р від 12.07.2000р.(п.н. 163), технічний стан - задернований.(а.с.13) З копії плану-схеми із технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, яка перебуває у власності у гр. України [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області вбачається, що площа земельної ділянки, на якій безпосередньо розміщений зазначений курган, складає 0,2866 га.(а.с.59) Відповідно до ст. 53 Земельного кодексу України, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України, до земль державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, розпорядження голови Березанської райдержадміністрації Миколаївської області від 17.12.2004р. № 1180 щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 8,18 га, в частині надання земельної ділянки, на якій розміщений курган № 1 загальною площею 0,2866 га, який знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області винесено з порушенням вимог Земельного кодексу України, а тому в цій частині воно являється незаконним та підлягає скасуванню. У зв'язку з цим, державний акт на право власності на землю, виданий 10.08.2005р. [PERSON] на підставі розпорядження Березанської райдержадміністрації Миколаївської області від 17.12.2004 р. № 1180 також являється недійсним. За цих обставин земельна ділянка, на якій розташований курган № 1 площею 0,2866 га, що розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області підлягає поверненню її власнику - державі на підставі ст.ст. 387, 1212 ЦК України. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Пунктами 3, 4 частини 1 статті 16 вказаного Закону передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, охороною пам'яток історії та культури. Частиною 1 ст. 21 зазначеного Закону встановлено, що місцева державна адміністрації розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: approved