overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Ужгородський МРЕМ ПАТ „Закарпаттяобленерго" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], посилаючись на те, що при проведенні обстеження електроустановок позивача щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку виявлено порушення, а саме: самовільне підключення електроустановок до мереж, що не є власністю споживача. Змонтований дублюючий ввід до лічильника в т.ч. з використанням схованої проводки, і спожита таким чином електрична енергія не обліковується і не оплачується. По факту виявленого порушення було складено акт № 100635 від 08.10.2012р. Комісією позивача по розгляду актів про порушення ПКЕЕН у відповідності до Порядку, Методики та п. 53 ПКЕЕН проведено визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення відповідачем ПКЕЕН та встановлено, що останнім заподіяно збитки ПАТ «Закарпаттяобленерго» в особі Ужгородського МРЕМ на суму 4125,99, що становить 11045 кВт/год. недооблікованої електричної енергії. Прость суд стягнути з [PERSON] суму завданих збитків в розмірі 4125,99грн та сплачений судовий збір в розмірі 243,60грн. В суді представник позивача позов підтримала та надала аналогічні пояснення, що містяться в позовній заяві. Просила суд задовольнити вимоги по стягненню суми боргу та судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд, в порядку ст. 224 ч. 1 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 08.10.2012р. при проведенні обстеження електроустановок позивача щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку було встановлено самовільне підключення електроустановок до мереж, що не є власністю споживача. Змонтований дублюючий ввід до лічильника в т.ч. з використанням схованої проводки, і спожита таким чином електрична енергія не обліковується і не оплачується. 08.10.2012 р. працівниками ПАТ «Закарпаттяобленерго» складено акт про порушення № 100635. В судовому засіданні належними доказами, а саме -, протоколом № 288 від 24 вересня 2013 року засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕн Ужгородського МРЕМ, розрахунком визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень ПКЕЕН за актом № 100635 від 08.10.2012 року встановлено, що відповідачем заподіяні ПАТ „Закарпаттяобленерго" в особі Ужгородського РЕМ збитки на суму 4125,99 грн. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 09 червня 2007 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з травня 2013 року оскільки у них з відповідачкою різні погляди на сім'ю і подружні відносини, втрачено почуття довіри та порозуміння, з цих підстав неодноразово виникали сварки. Примирення не можливе, подальше збереження сім"ї недоцільне.Просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з"явилися :позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовільнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 червня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.7). Сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження (а.с.9-11). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з травня 2013 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У жовтні 2013р. позивач звернувся в суд до відповідачів з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Товарній біржі "Недвижимость-Центр" у 2000р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купив квартиру у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був, відповідачі від цього ухиляються. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі у встановленому порядку повідомлялись про час і місце судового розгляду, до суду не з'явились вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 11.04.2000р. [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на товарній біржі «Недвижимость-Центр» договір був зареєстрований в БТІ 26.04.1994р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] пред'явила до суду даний позов, яким просила визначити частку померлого [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що дана квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Її чоловік [PERSON] помер, а відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення поділу квартири, тому визначення частки власності померлого на квартиру необхідне їй для оформлення свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, встанови наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 4,5). [PERSON] помер [INFO], згідно свідоцтва про смерть (а.с. 7). Спадкова справа після його смерті не заводилась (а.с. 33,34) Згідно довідки КЖЕП "Південь", [PERSON] був зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. На день його смерті разом з ним були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 46). Згідно статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до даної норми закону та встановленим обставинам справи, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначає, що з відповідачем по справі [PERSON] розірвала шлюб 18 березня 2003 року. Від шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO], яка вже є повнолітньою. З 1 вересня 2013 року [PERSON] є учнем Комунального закладу «Харківська гуманітарно - педагогічна академія» Харківської обласної ради, що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання, і у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Дитина зареєстрована та проживає у гуртожитку у м. Харкові, усі витрати, пов'язані з утриманням, несе мати сама. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 18 березня 2003 року. (а.с.5). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Відповідач проживає окремо від сім'ї. [PERSON] повнолітня та є учнем Комунального закладу «Харківська гуманітарно - педагогічна академія» Харківської обласної ради, що підтверджується довідкою (а.с.9) і потребує додаткових коштів. У відповідності ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], яка вже є повнолітньою та продовжує навчання. [PERSON], [INFO], продовжує навчання в Липковатівському аграрному коледжі Нововодолазького району Харківської області і навчається на 3 курсі денного відділення, що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання, і у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Донька мешкає з матір"ю, усі витрати, повязані з утриманням, несе вона сама. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачі просять стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.10.2014 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2016 року, та витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 320 грн. 00 коп. Позивачі в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Відповідач проживає окремо від сім'ї. [PERSON] повнолітня та є студенткою Липковатівському аграрного коледжі Нововодолазького району Харківської області, строк навчання до 30.06.2016 року, що підтверджується довідкою, (а.с.10) і потребує додаткових коштів. У відповідності ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] (дошлюбне прізвище - "[PERSON]") звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 22.07.1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Вінницькому міському відділі РАГС, про що зроблено актовий запис № 1562. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалося у зв'язку відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, а також різними поглядами на сімейне життя. Близько двох місяців до подання позовної заяви до суду відповідач зібрав свої речі і повідомив позивачку, що їде в Російську Федерацію до свого брата і має там намір одружитись з іншою жінкою. З того часу сторони не спілкуються, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально і подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Також не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України суд ухвалив заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 22.07.1994 року, судом встановлено, що 22.07.1994 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі РАГС, про що зроблено актовий запис № 1562 (а.с. 4). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не можуть дати позитивного результату, а подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору та 300,00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності йому довідки № К361 від 14.05.2014 року, що видана Волочиським районним трудовим архівом Хмельницької області про період його роботи в колгоспі ім. Котовського с. Соломна Волочиського району Хмельницкої області. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що у вказаному документі його ім'я та по батькові невірно зазначено як "[PERSON]", внаслідок чого на даний час він не може реалізувати свої права щодо належної йому до виплати пенсії. В судовому засіданні [PERSON] вимоги заяви підтримує, подав суду витяг з книги обліку трудового стажу колгоспника, на підставі даних якої Волочиський районний трудовий архів Хмельницької області видав йому довідку № К361 від 14.05.2014 року. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі в судовому засіданні проти заяви не заперечує. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Той факт, що вищевказаний документ належить [PERSON] підтверджується даними паспорта заявника; даними трудової книжки [PERSON]; довідкою, виданою виконавчим комітетом Соломнянської сільської ради Волочиського району Хмельницької області від 22.05.2014 року № 310., витягом з книги обліку трудового стажу колгоспника, показаннями свідка [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 17 вересня 2005 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2010 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву, в якій позов визнала та просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що після розірвання шлюбу прізвище не бажає змінювати на дошлюбне. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 17 вересня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 17 вересня 2005 року актовий запис № 1787 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO] ( а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2010 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання дитини [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою. Зазначав, що [INFO] йому виповнилось 60 років, у зв'язку з чим він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Яготинському районі із заявою про призначення пенсії за віком. Посилаючись на те, що у трудовій книжці його по батькові у варіанті написання російською мовою вказано [PERSON], що не співпадає з написанням його по батькові у варіанті написання російською мовою у його паспорті [PERSON], у зв'язку із чим він не може реалізувати своє право на пенсію, просив установити юридичний факт, що трудова книжка, видана 29 жовтня 1975 року на [PERSON], належить йому, [PERSON]. У судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви. Представник Управління Пенсійного фонду України в Яготинському районі Київської області у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати без участі представника Управління. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] [PERSON] виповнилось 60 років, у зв'язку з чим він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Яготинському районі із заявою про призначення пенсії за віком. Як вбачається з трудової книжки прізвище, ім'я, по батькові російською мовою заявника вказано [PERSON], дата заповнення трудової книжки - 29 жовтня 1975 року. Разом із тим, відповідно до паспортних даних [PERSON], його прізвище, ім'я та по батькові російською мовою вказано - [PERSON]. Відповідно до п. 5 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5 суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, виданому Оболонський районним судом м. Києва 01 жовтня 2014 року. У своїй заяві заявник вказує, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2014 року позов [PERSON] до ПАТ «Міський комерційний банк» про стягнення заборгованості за договором строкового банківського вкладу, задоволено частково. На підставі даного рішення 01 жовтня 2014 року видано виконавчий лист, при виготовлені якого допущено помилку в частині відомостей про місцезнаходження боржника. За таки обставин, [PERSON] просить суд виправити помилку у виконавчому листі, а саме: в частині відомостей про місцезнаходження боржника зазначити «м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 33» замість «м. Київ, вул. М. Тимошенка, буд. 21, корп. 5». Заявник у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд заяви без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Боржник у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 369 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву [PERSON] про виправлення помилки у вказаному виконавчому листі слід задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що юридичною адресою відповідача є м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 33. За приписами ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. В оригіналі виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м. Києва 01 жовтня 2014 року в частині відомостей про місцезнаходження боржника замість «м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 33» вказано невірно «м. Київ, вул. М. Тимошенка, буд. 21, корп. 5». За таких обставин, суд ухвалює задовольнити заяву [PERSON] про виправлення помилок у виконавчому листі, а саме: в частині відомостей про місцезнаходження боржника замість «м. Київ, вул. М. Тимошенка, буд. 21, корп. 5» вказати «м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 33».

Outcome: approved