Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вендор» 3 лютого 2015 року звернулося з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 29 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (правонаступником Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вендор» був укладений договір відступлення права вимоги № 5, відповідно до якого банк відступив право вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вендор». Відповідно до кредитного договору з фізичною особою № 014/3728/74/05370 укладеного 9 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та [PERSON], останній отримав споживчий кредит в сумі 213 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 14 % річних, строком погашення до 8 жовтня 2027 року. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язувався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки. Наданий відповідачу [PERSON] кредит, забезпечений порукою [PERSON], про що укладено договір поруки № 014/3728/74/05370/2 від 26 січня 2012 року, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник. В порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого, у відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 19 грудня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 259 967 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 228 086 грн. 95 коп. та заборгованості по сплаті відсотків 31 880 грн. 89 коп. Просили стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вендор» заборгованість за кредитним договором з фізичною особою № 014/3728/74/05370 від 9 жовтня 2007 року станом на 19 грудня 2014 року в сумі 259 976 грн. 95 коп. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, не заперечувала, щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. 3 березня 2015 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення, відповідно до яких, просив в задоволенні позову відмовити, так як ПАТ «Ерсте Банк», борг якого викупив позивач у 2012 році вже захистив своє порушене право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за адресою: [ADDRESS] про що є рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2012 року (справа № 2114/7878/12) за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та вказане рішення набуло чинності відповідно до ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 6 березня 2013 року. Вказаним рішенням була стягнута заборгованість за кредитним договором станом на 23 серпня 2012 року в сумі 244 202 грн. 26 коп. (228 086 грн. 95 коп. - тіло кредиту, 14 821 грн. 24 коп. - відсотки, 187 грн. 04 коп. пеня за порушення сплати тіла кредиту та 1107 грн. 03 коп. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків). Крім того, вважає, що позивач безпідставно звертається до суду із позовом до поручителя [PERSON], так як кредитор пропустив строк позовної давності, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалам справи встановлено, що 9 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір з фізичною особою № 014/3728/74/05370, відповідно до якого останній отримав споживчий кредит в сумі 213 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 14 % річних, строком погашення до 8 жовтня 2027 року. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язувався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки. Наданий відповідачу [PERSON] кредит, забезпечений порукою [PERSON], про що укладено договір поруки № 014/3728/74/05370/2 від 26 січня 2012 року, відповідно до якого, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник. 29 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (правонаступником Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вендор» був укладений договір відступлення права вимоги № 5, відповідно до 2.1. якого, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до боржників за кредитними договорами та/або іншими договорами про надання банківських послуг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Пунктом 2.8 вищевказаного договору, також передбачено, що одночасно з відступленням Прав Вимоги за кредитними договорами та/або іншими договорами про надання банківських послуг до Нового кредитора переходять усі права Первісного кредитора за усіма договорами забезпечення, в тому числі за договорами застави, перелік яких наведено в Додатку № 1-П до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Таким чином, банк відступив право вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] та за договором поруки, укладеним з [PERSON] - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вендор». Кредитний договір з фізичною особою [PERSON] № 014/3728/74/05370 від 9 жовтня 2007 року зазначений в реєстрі прав вимоги № 1 до договору про відступлення права вимоги № 5 від 29 вересня 2014 року за номером 16, із зазначенням суми боргу. Договір поруки з фізичною особою [PERSON] зазначений в реєстрі порук до додатку № I-II до договору про відступлення права вимоги № 5 від 29 вересня 2014 року. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ч. 1 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором з фізичною особою № 014/3728/74/05370, укладеним 9 жовтня 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк») та до відповідачки [PERSON] за договором поруки, укладеним 26 січня 2012 року між нею та Публічним акціонерним товариством "Ерсте Банк". Із наданої копії вимоги від 23 грудня 2014 року, вбачається, що позивач належним чином повідомив відповідачів про зміну кредитора за кредитним договором з фізичною особою № 014/3728/74/05370 від 9 жовтня 2007 року та пред'явив до них вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за вказаним договором. Копію даної вимоги відповідачі отримали 26 грудня 2015 року. Крім того, із наданих до суду 12 березня 2015 року письмових пояснень представника позивача, вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував кредитні зобов'язання, у зв'язку з чим, рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2012 року, судом був задоволений позов Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до [PERSON], третя особа: сектор з питань опіки та піклування служби у справах дітей Комсомольської районної у м. Херсоні ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 29 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позивач не позбавлений права звертатися до суду із даним позовом, так як вище вказане рішення суду від 21 грудня 2012 року не виконане. Таким чином, суд вважає, що позов позивачем пред`явлено правомірно, тобто у визначений законами України спосіб, так як відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Крім того, відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Із письмових пояснень сторін, наданих суду (представником позивача 12 березня 2015 року та відповідачем [PERSON] 3 березня 2015 року) рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до [PERSON], третя особа: сектор з питань опіки та піклування служби у справах дітей Комсомольської районної у м. Херсоні ради про звернення стягнення на предмет іпотеки на даний час на виконане та знаходиться на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області. Відповідно до наданого представником позивача листа начальника відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області [PERSON] від 26 березня 2015 року за № 3764, вбачається, що предмет іпотеки, а саме:3-кімнатна квартира не описувалася та не реалізовувалась, кошти від реалізації предмета іпотеки на рахунок банку не перераховувалися. Таким чином, позивач не позбавлений права на звернення до суду із даним позовом до відповідача [PERSON] Також, обґрунтовані вимоги позивача і до відповідачки [PERSON], так як відповідно до договору поруки № 014/3728/74/05370/2 від 26 січня 2012 року, остання зобов'язалась перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобов'язань, що випливають з кредитного договору з фізичною особою № 014/3728/74/05370 від 9 жовтня 2007 року, укладеного між кредитором та позичальником [PERSON] Відповідно до п. 7.2 вказаного договору, договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до настання однієї з наступних обставин: 7.2.1 виконання в повному обсязі (в т.ч. дострокове) позичальником зобов'язання, забезпеченого порукою; 7.2.2. погашення поручителем у повному обсязі заборгованості позичальника за кредитним договором у порядку, на умовах та в строки визначені цим договором; 7.2.3. якщо кредитор на протзі трьох років з дня настання терміну виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 7.3. договору поруки, до правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням цього договору, застосовується позовна давність тривалістю три роки. Таким чином, суд вважає, що з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 014/37287/74/05370 від 19 жовтня 2007 року, яка станом на 19 грудня 2014 року, становить 259 967 грн. 84 коп. із яких: заборгованість по кредиту в сумі 228 086 грн. 95 коп та заборгованість по сплаті відсотків - 31 880 грн. 89 коп., так як, відповідно до ст. 553 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Одночасно, судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення, подані відповідачем [PERSON] в інтересах відповідачки [PERSON], так як він є представником даної особи. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів в рівних долях на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову 2599 грн. 68 коп. судового збору

Outcome: approved