Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, про встановлення права власності на спадщину. Вимоги позову мотивовано тим, що 12.01.2012 року помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями в с.Веряця по вул.Миру, №18, який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори 21.08.2001 року за реєстром №2806. Крім позивачки спадкоємцями щодо майна померлого є їхні діти [PERSON] та [PERSON], які своїми заявами в нотаріальну контору відмовилися від спадщини на її, позивачки, користь. Позивачка вказує, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки проживала разом з ним у спадковому будинку на день його смерті, однак не може оформити спадщину через нотаріальну контору із-за втрати оригінала правовстановлюючого документа на будинок, тому змушена звернутися до суду про визнання за нею права власності на спадковий будинок в порядку спадкування. Позивачка [PERSON] про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином своєчасно, в судове засідання не з"явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Відповідачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання не зявилася, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог. Крім цього відповідачка повідомила суд про зміну дівочого прізвища Ксенюк на шлюбне прізвище [PERSON], що підтвердила копією свідоцтва про шлюб від 06.11.2014 року серії І-ФМ № 123617. Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленим належним чином своєчасно, в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що позовні вимоги визнає повністю. Третя особа без самостійних вимог державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання також не зявилася, заяв, клопотань від неї не надходило. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй позовній заяві. Крім цього згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 12.01.2012 року помер чоловік позивачки [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями в с.Веряця по вул.Миру, №18, який належав померлому на підставі договору купівлі- продажу будинку, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори 21.08.2001р. за реєстром №2806. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті спадкодавця є його дружина, позивачка по справі [PERSON] та їхні діти, а саме дочка [PERSON] (дівоче прізвище Ксенюк) та син [PERSON], відповідачі по справі. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд констатує, що позивачка після смерті свого чоловіка спадщину прийняла в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця проживала з ним та була зареєстрована в спадковому будинку, що стверджується довідкою виконкому Веряцької сільської ради від 02.11.2017 року № 02-17/2328. Відповідачі по справі претензій до спадкового майна не мають та відмовилися від належних їм часток у спадковому майні на користь позивачки, що стверджується письмовими заявами відповідачів, поданими до Виноградівської державної нотаріальної контори 09.07.2012 року. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3\~що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Разом з тим листом № 214/01-16 від 08.08.2014 року Виноградівською державною нотаріальною конторою позивачку було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості, оскільки позивачкою не представлено правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до суду. Оригінал правовстановлюючого документа на будинок втрачено, про що позивачкою подано оголошення в газету Новини Виноградівщини від 23.09.2017 року №37 (8540). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки. Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Відповідно до виготовленого КП «Виноградівське РБТІ» Технічного паспорту від 26.10.2017 року за реєстровим №37 та довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 27.10.2017 року №788, житловий будинок з надвірними спорудами в с.Веряця по вул.Миру, №18, будівництвом звершений. Вартість будинку становить 153807 грн. Будинок зареєстровано за померлим чоловіком позивачки [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори 21.08.2001 року за реєстром №2806. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved