Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 09.02.2017 року. У період шлюбу у них народилось двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вона з дітьми проживає окремо від відповідача і діти перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дітей в добровільному порядку не надає, проте має таку можливість, оскільки хоча офіційно не працевлаштований, однак має тимчасові заробітки. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 12.11.2018 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У звязку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову до суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання, ухвалою від 26.12.2018 року судом постановлено проводи-ти розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання сторони не зявились. Позивач в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся у встановленому поряд-ку, у тому числі шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, про час та місце розгляду справи був обізнаний, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. З огляду на викладене суд розглянув справу за наявними у ній доказами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. З 14.09.2012 року по 06.03.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 09.02.2017 року. У період шлюбу у них народилось двоє дітей син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЕГ № 162268 та № 229245. Довідкою Головненської селищної ради Любомльського району від 16.10.2018 року стверджено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матірю, позивачкою [PERSON], по вулиці 1-го Травня 60 в селищі Головне Любомльського району Волинської області. Із копії ухвали Любомльського районного суду від 28.02.2017 року вбачається, що у 2016 році позивач зверталась в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, який було залишено без розгляду згідно її заяви в порядку п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами 1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, та водночас визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на дату розгляду справи сину сторін [PERSON] виповнилось 6 років, сину [PERSON] 3 роки. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму: - для дітей віком до 6 років з 01 січня 2019 року становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; - для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Виходячи із вище наведених норм законодавства та принципу рівності батьківського обовязку по утриманню дитини, суд вважає визначений позивачем розмір аліментів на утримання дітей на рівні 1200 гривень на кожну дитину таким, що відповідає потребам дітей у їх матеріальному забезпеченні згідно їх віку. Такий розмір аліментів на переконання суду на певному рівні забезпечить гармонійний розвиток дитини, є достатньо вищим від встановленого мінімуму, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов'язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Підстав неспроможності сплачувати відповідачем аліменти у такому розмірі у справі не встановлено. Крім цього, суд зважує і на неподання відповідачем заперечень у формі відзиву щодо такої визначеної позивачем суми аліментів. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів слід задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved