Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. 19.10.2017 року о 07 годині 40 хвилин у м. Запоріжжі по вул. Каліброва біля будинку №13, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Transit», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «KIA RIO», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2017 року [PERSON] визнано винним у настанні ДТП. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому позивачем на підставі вимог пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 16 969,04 гривень на користь власника пошкодженого транспортного засобу «KIA RIO» [PERSON] . З урахуванням витрат за збір документів 600,00 гривень, загальний розмір витрат, понесених позивачем, склав 17 569,04 гривень. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 17 569,04 гривень та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Ухвалою суду від 15.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, увалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача не з`явилася, у позові зазначила про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, відповідно до якого позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.10.2017 року о 07 годині 40 хвилин у м. Запоріжжі по вул. Каліброва біля будинку №13, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Transit», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «KIA RIO», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2017 року, яка набрала законної сили 27 листопада 2017 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зі змісту постанови вбачається, що своїми діями [PERSON] порушив ПДР України та його дії знаходились у причинному зв`язку дорожньо-транспортною пригодою. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була, що підтверджується заявою потерпілого на адресу МТСБУ від 12.12.2017 року про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Відповідно до Наказу МТСБУ № 1677 від 22.02.2018 року „Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих" на рахунок [PERSON] сплачено матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої встановлено на підставі звіту № 171 від 07.11.2017 року про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «KIA RIO», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 18 028,82 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 902086 від 22.02.2018 Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило на користь [PERSON] шкоду заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 16 969,04 грн. Крім того, за послуги аварійного комісара з оцінки вартості матеріального збитку, на підставі акту виконаних робіт від 24.01.2018 року, позивачем було перераховано кошти у розмірі 600,00 гривень, що підтверджується рахунком № 154 від 11.12.2017 року та копією платіжного доручення № 705428 від 26.01.2018 року. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про те, що загальний розмір витрат, понесених позивачем, склав 17 569,04 гривень. Відповідачем не спростовано розміру понесених позивачем витрат, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних про відшкодування шкоди. Надані позивачем докази про наявність підстав для стягнення з відповідача матеріальних збитків у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: наявність шкоди, протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, вина особи, що завдала шкоду. Згідно з ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 38.2. Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В силу ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, судом встановлено наявність всіх елементів, які є підставою для відшкодування шкоди згідно зі ст. 1166 ЦК України. Виходячи з того, що цивільно-правова відповідальність відповідача, власника транспортного засобу «Ford Transit», державний номерний знак [NUMBER] , не була застрахована та позивачем виплачено грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, Позивач має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків у розмірі 16 969,04 гривень. Витрати, понесені позивачем, які пов`язані із залученням аварійного комісара у розмірі 600,00 гривень, у відповідності до ст.ст. 31, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У зв`язку з викладеним, оцінивши докази, письмові матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України відповідача на користь позивача підлягають стягненню з судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 гривні, що документально підтверджено платіжним дорученням № 9799159 від 07.08.2020 року.

Outcome: approved