Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Представник позивача звернувся з вищевказаним позовом та просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 5,03 га, кадастровий номер 3523483900:02:000:1154, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, укладений 23.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50975310 від 05.02.2020р. та внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №35338337. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР №0958, виданого 29.08.2002 року Новомиколаївською сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 5,03 га, № [NUMBER] , яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області. 24.10.2003р. [PERSON] за нотаріально посвідченим дорученням уповноважила [PERSON] на користування і розпорядження вищевказаною земельною ділянкою. 30.04.2004 року, між СФГ «Михайлівське», правонаступником на даний час якого є ТОВ «Михайлівське-Плюс» та [PERSON] в особі її представника за вищевказаною нотаріально посвідченою довіреністю від 24.10.2003р. [PERSON] укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на сорок років, який зареєстрований 18.05.2004р. у Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного Кадастру за №18, тобто строк дії вказаного договору закінчується 18.05.2044р. 23.04.2020р. ТОВ «Михайлівське-Плюс» з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50975310 від 05.02.2020р. приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.02.2020р. внесено запис про право власності за №35337814 про реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3523483900:02:000:1154, площею 5,03 га. Підставою для реєстрації права власності є витяг ДЗК, серії 17294428 від 03.02.2020р. Крім цього, з вищевказаного витягу стало відомо, що відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50975310 від 05.02.2020р. приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.02.2020р. внесено запис за №35338337 про реєстрацію іншого речового права вищевказаної земельної ділянки згідно договору про оренду землі укладеного 23.12.2019р. між [PERSON] та [PERSON] . Строк дії договору складає 7 років. Плата за користування земельною ділянкою складає 7 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації за рік. Договір оренди землі укладений 30.04.2004р. між позивачем та [PERSON] в особі її представника за нотаріально посвідченою довіреністю від 24.10.2003р. [PERSON] , строком на сорок років, який зареєстрований 18.05.2004р. у Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного Кадастру за №18, є діючим і його реєстрація проведена у відповідності з вимогами чинного на той час законодавства, яка до цього часу у встановленому законом порядку не скасована. Таким чином, внаслідок укладення і реєстрації договору оренди землі від 23.12.2019р. між [PERSON] та [PERSON] , останній отримав право оренди земельною ділянкою, тобто наявність одночасно на одну і ту саму земельну ділянку права оренди у двох різних орендарів є неприпустимим, а тому це є порушенням прав позивача на оренду земельної ділянки та наявні підстави для визнання оскаржуваного договору недійсним. Ухвалою суду від 11.06.2020 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 21.12.2020р. від представника відповідача [PERSON] адвоката Полудень Є.О. надійшли пояснення щодо позову, в яких він просить суд відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та не відповідають чинному законодавству. Так, відповідачка договір оренди з позивачем ніколи не підписувала та орендну плату з 2004 року не отримувала. Тому, для отримання доходу від свого майна, [PERSON] уклала договір з [PERSON] . Відповідачка правомірно звернулася до приватного нотаріуса Цариченко Н.В. стосовно державної реєстрації права оренди за договором та жодним чином не порушила вимоги чинного законодавства України. Крім того, позивач не вірно обрав спосіб захисту свого порушеного права та не довів дійсність та справжність свого правочину з [PERSON] щодо користування належною їй земельною ділянкою. 21.12.2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких останній вказав, що позовні вимоги є безпідставними та не відповідають чинному законодавству, а тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Так, у грудні 2019 року він уклав договір оренди землі №1154 з [PERSON] , право оренди за яким зареєстрував у приватного нотаріуса Цариченко Н.І. в лютому 2020 року. Вважає, що не порушив жодних норм законодавства, оскільки уклав реальний договір з [PERSON] , який спрямований на настання справжніх правових наслідків, умови якого виконуються сторонами, тому не вбачає ознак порушення норм ст.ст. 207-215 ЦК України. Про користування даною земельною ділянкою іншими особами на певних підставах йому стало відомо виключно з даного позову. Від представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 10.08.2020р. до суду надійшли пояснення щодо позову, в яких вказано, що відповідно до інформації наявної у Новгородківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, відповідно до записів книги 4 реєстрації договорів оренди землі 18.05.2004 року за №18 зареєстровано договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,03 га, який укладено строком на 40 років між [PERSON] , яка діяла по дорученню від імені [PERSON] та СФГ «Михайлівське». Земельна ділянка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області та зареєстрована у Державному земельному кадастрі відділом у Новгородківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 09.12.2019 року на підставі заяви [PERSON] та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Інформація про причини та підстави дострокового припинення вищезазначеного договору у відділі відсутня. Форма власності земельної ділянки - приватна, тому Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не є розпорядником даної земельної ділянки. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, новий договір оренди №1154 від 23.12.2019 року на спірну земельну ділянку між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.02.2020 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. Інформація про реєстрацію нового договору оренди земельної ділянки 3523483900:02:000:1154 виникла в Державному земельному кадастрі в порядку автоматизованої взаємодії інформаційних систем Державного реєстру прав та Державного земельного кадастру в режимі реального часу отримання одночасно з внесенням приватним нотаріусом Цариченко Н.В. відповідних записів в Державний реєстр прав. Тобто, інформація про права на земельні ділянки автоматично переноситься з Державного реєстру прав до Державного земельного кадастру. Тому, територіальні органи Держгеокадастру можуть отримати інформацію з даного реєстру станом на поточний час і Головне управління володіє інформацією лише про чинний договір оренди на спірну земельну ділянку, який був зареєстрований приватним нотаріусом Цариченко Н.В. Третя особа приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В., письмових пояснень по справі щодо позову не надавала, лише 28.07.2020 року надіслала до суду копії документів реєстраційної справи, які стали підставою для проведення державної реєстрації іншого речового права на земельну ділянку 3523483900:02:000:1154. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акта на право власності на землю серії КР №0958, виданого 29.08.2002 року Новомиколаївською сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 5,03 га, № [NUMBER] , яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області (а.с. 11-12). 24.10.2003р. [PERSON] за нотаріально посвідченим дорученням уповноважила [PERSON] на користування і розпорядження вищевказаною земельною ділянкою (а.с.17). 30.04.2004 року, між СФГ «Михайлівське», правонаступником на даний час якого є ТОВ «Михайлівське-Плюс» та [PERSON] в особі її представника за вищевказаною нотаріально посвідченою довіреністю від 24.10.2003р. [PERSON] укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, який зареєстрований 18.05.2004р. у Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного Кадастру за №18, тобто строк дії вказаного договору закінчується 18.05.2044р. (а.с.13-16). Пунктом 8 договору оренди землі від 30.04.2004р. встановлено, що договір укладено на 40 років. Згідно з пунктом 43 договору оренди землі від 30.04.2004р. цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки, як передбачено ч. 5 ст. 6 цього Закону, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Вказана норма повністю кореспондується з приписами п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». У відповідності до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно частини 4 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Аналіз наведених норм свідчить, що право особи на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації відповідного права на підставі договору оренди землі. Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (в ред. до 01.01.2013 року) укладений договір оренди землі підлягав державній реєстрації. За приписами ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (в ред. після 01.01.2013 року) право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з наданих пояснень щодо позову третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10.08.2020р., відповідно до записів книги 4 реєстрації договорів оренди землі 18.05.2004 року за №18 в Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра ДЗК зареєстровано договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,03 га, який укладено строком на 40 років між [PERSON] , яка діяла по дорученню від імені [PERSON] та СФГ «Михайлівське». Земельна ділянка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області та зареєстрована у Державному земельному кадастрі відділом у Новгородківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 09.12.2019 року на підставі заяви [PERSON] та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості). Інформація про причини та підстави дострокового припинення вищезазначеного договору у відділі відсутня (а.с. 101). Крім того, з матеріалів справи встановлено, що на земельну ділянку загальною площею 5,03 га з кадастровим номером 3523483900:02:000:1154, яка перебуває у ТОВ «Михайлівське-Плюс» в оренді на підставі договору оренди землі від 30.04.2004 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки від 23.12.2019 року, який зареєстрований 03.02.2020 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В., відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50975310 від 05.02.2020р. та приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.02.2020р. внесено запис про право власності за №35337814 (а.с.73). Таким чином, укладений договір оренди землі від 30.04.2004 року, який набрав чинності саме з моменту його державної реєстрації з 18.05.2004 року, строк дії вказаного договору закінчується - 18.05.2044 року не припинено, а договір оренди землі укладений 23.12.2019 року між відповідачами не може визнаватися законним, оскільки одна й та сама земельна ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди за двома різними договорами, укладеними з різними орендарями. Суд вважає, що під час реєстрації договору оренди землі 23.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. не були дотримані вимоги законодавства, що регулює порядок реєстрації договорів оренди земельних ділянок, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. Відтак, відсутність у наданих чи сформованих третьою особою витягах із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про існуюче у позивача з 18.05.2004 року право оренди земельної ділянки відповідачки [PERSON] , тобто їх неповнота, не спростовує встановленого законом пріоритету паперового носія перед відомостями ДЗК. Крім того, з метою запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку з різними набувачами державним реєстратором для запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельні ділянку за різними правонабувачами, необхідно запитувати від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили державну реєстрацію прав оренди землі, які виникли та зареєстровані в установленому законом порядку до 01 січня 2013 року, витребування необхідної інформації (довідок, копій документів тощо), необхідних для реєстрації прав та їх обтяжень про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди землі у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року. Верховний Суд України і Верховний Суд неодноразово висловлювали правову позицію про вказане (постанови ВС України від 29 вересня 2015 року у справі № 802/37191, від 30 березня 2016 року у справі № 21-1434а15, від 15 листопада 2016 року у справі № 825/1287/15-а). Однак, приватним нотаріусом всупереч вимог закону не здійснено запити до відповідних органів, з метою перевірки наявності вже зареєстрованих прав на вищезазначену земельну ділянку, що в свою чергу привело до існування подвійної реєстрації прав оренди земельної ділянки та суттєвого порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту. Відповідачка [PERSON] в своїх поясненнях стверджує, що договір оренди від 30.04.2004 року з позивачем ніколи не підписувала та орендну плату з 2004 року не отримувала. А тому, для отримання доходу від свого майна, [PERSON] уклала договір з [PERSON] . Відповідачка вважає, що правомірно звернулася до приватного нотаріуса Цариченко Н.В. стосовно державної реєстрації права оренди за договором та жодним чином не порушила вимоги чинного законодавства України. Проте, зазначене ніякими доказами стороною відповідача не підтверджено, навпаки в матеріалах справи наявна копія нотаріально посвідченого доручення від 24.10.2003 року, яким [PERSON] уповноважила [PERSON] на користування і розпорядження вищевказаною земельною ділянкою та в результаті чого, 30.04.2004 року, між СФГ «Михайлівське», правонаступником на даний час якого є ТОВ «Михайлівське-Плюс» та [PERSON] в особі її представника за вищевказаною нотаріально посвідченою довіреністю від 24.10.2003р. [PERSON] укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Крім того, обов`язок відповідачки [PERSON] як власника своєї земельної ділянки передбачає знати про стан своїх майнових прав, у тому числі щодо перебування її земельної ділянки в оренді у ТОВ «Михайлівське-Плюс». Також, відповідач [PERSON] стверджує, що не отримувала від позивача з 2004 року орендну плату, а це аж понад 15 років, проте матеріали справи не містять жодних доказів того, що остання зверталася до позивача з вимогами щодо порушення її законних прав як орендодавця чи з вимогами про розірвання договору оренди або щодо зміни його умов. Ст. 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Таким чином, договір оренди укладений позивачем 30.04.2004 року набрав чинності саме з моменту його державної реєстрації з 18.05.2004 року в Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра ДЗК, строк дії вказаного договору закінчується 18.05.2044 року, у суду відсутні докази його припинення у встановленому законом або договором порядку, жодних інших доказів протилежного відповідачами суду не надано, а тому вказаний договір був чинним станом на момент укладення договору між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 23.12.2019 року. Тому, суд вважає, що вчинення дій відповідачем [PERSON] - щодо розпорядження об`єктом оренди є порушенням чинного законодавства, а також інтересів позивача, який має право користування об`єктом оренди протягом дії договору оренди. Отже, при здійсненні реєстрації договору оренди земельної ділянки відповідачами були порушені вимоги чинного законодавства, що призвело до порушення права позивача, як орендаря земельної ділянки, що була об`єктом реєстрації. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до пунктів 1, 2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved