Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» 31.08.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 962091,10 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11179612000, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 37550 дол. США, строком з 05.07.2007 року до 05.07.2012 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 12,5 % річних. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 11179612000 від 05.07.2007 року. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, про що неодноразово повідомлявся в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань за кредитним договором. У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором у [PERSON] перед Банком, станом на 28.07.2015 року, утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 962091,15 грн.. В судове засідання 08.12.2015 року не зявився представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - [PERSON], але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча повідомлявся належним чином у встановленому порядку про час, дату та місце судового засідання, поважних причин щодо неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] (надалі відповідач, позичальник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11179612000 (надалі кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 37550 дол. США, строком з 05.07.2007 року до 05.07.2012 року, зі сплатою відсоткової ставки відповідно до п.1.3.1. договору в розмірі 12,5 % річних (а.с.6-15). Таким чином у забезпечення даного кредитного договору, між Банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, а саме: автомобіль марки «Toyota Rav 4» 2006 року випуску, державний номер [NUMBER]. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору та додатку до нього [PERSON] був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці договору. Також, [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» підписали Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11179612000 від 05.07.2007 року, яким було узгоджено та встановлено графік погашення кредиту та відповідно до п.1 якого встановлено, що він є невідємною частиною кредитного договору (а.с.15). З зазначеним додатком [PERSON] був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці додатку. В зазначеному додатку було детально зазначено, в які саме строки та які саме суми [PERSON] має сплачувати на користь Банку для погашення наданого йому кредиту та відсотків за його користування. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 208 ЦК України, до правочинів, які слід вчиняти у письмовій формі належать, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (надалі Позивач, Кредитор) укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 11179612000 від 05.07.2007 року, боржником за яким є [PERSON], що підтверджується наявним у матеріалах справи випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. та Актом прийому-передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та копією зазначеного договору (а.с.18-20). Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 646833, позивач зареєстрований як ПАТ «Дельта Банк». Позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу кошти, які зазначені у кредитному договорі, про що зазначено в позові. Згідно кредитного договору Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік та укладено додаток до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 05.07.2007 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін. Згідно п. 1.5. кредитного договору банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника за № 26203136716600 Згідно п.2.1. кредитного договору у забезпечення виконання усіх грошових зобовязань Позичальника у повному обсязі за цим договором, Позичальник передає в заставу, а Банк приймає наступне рухоме майно, а саме: автомобіль марки «Toyota Rav 4» 2006 року випуску, державний номер [NUMBER]. Згідно п.3.4.1. використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунки Банку в порядку та на умовах, передбачених договором. Згідно п. 4.1. кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту, процентів, комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, та за офіційним курсом НБУ, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, але в будь-якому випадку розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Згідно п. 9.8. кредитного договору строк дії договору встановлюється з дати його укладання (підписання) до повного повернення Банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки у разі її нарахування. З позову вбачається, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі згідно графіку погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк», станом на 28.07.2015 року, виникла заборгованість в сумі 962\~091 (девятсот шістдесят дві тисячі девяносто одна) гривня,15 копійок, з яких: - сума заборгованості за кредитом 427\~919,94 грн. що становить 19\~396 долл. США; - сума заборгованості за відсотками 534\~171,21 грн.. що становить 24\~211, 97 долл.США. Розрахунок заборгованості, складений тимчасовою адміністрацією банка, доданий до матеріалів справи (а.с.1, 5). В разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець (Банк) відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Жодних доказів щодо сплати коштів за цим договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої зобовязання, а й вимоги законодавства України. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015р. №51 «про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» , згідно з яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА Банк», а саме [PERSON] Згідно з ч. ч. 1 та 2\~ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього\~Закону\~є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. У звязку з наведеним позивач звільнений від сплати судового збору. Отже, стягненню з відповідача на користь держави підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі\~6090 грн.. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved