Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з позовною заявою до [PERSON] , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог є [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що у зв`язку зі створенням біологічною матір`ю дитини - [PERSON] загрозливих умов для життя та здоров`я малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зловживанням спиртними напоями та асоціальною поведінкою матері, на підставі рішення виконавчого комітету Червонокам`янською сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 30 грудня 2016 року №45 дитину було вилучено із сім`ї матері та влаштовано до дитячого відділення Олександрійської ЦРЛ. Після обстеження дитину на підставі наказу начальника служби у справах дітей Олександрійської РДА від 18 січня 2017 року №1 тимчасово влаштовано до сім`ї подружжя [PERSON] , в якій дитина перебуває і на даний час. Батько дитини - [PERSON] з травня 2015 року разом з матір`ю дитини не проживає та жодних стосунків з нею не підтримує. Останнє відоме місце проживання відповідача: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Червонокам`янської сільської ради від 12.01.2017 року, №110. На даний час відповідач проживає у м. Сімферополь, АР Крим. У зв`язку з тим, що [PERSON] до цього часу перебуває з матір`ю дитини у зареєстрованому шлюбі, в актовому записі про народження [PERSON] , він вказаний як батько дитини. Мати дитини [PERSON] на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду від 05.10.2018 року позбавлена батьківських прав. Як зазначило подружжя [PERSON] , за час перебування [PERSON] в їх сім`ї, тобто з січня 2017 року і до цього часу, батько дитини життям та здоров`ям сина не цікавився, матеріально не утримував. Крім того, за цей час до служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації жодного звернення від [PERSON] щодо повернення дитини в сім`ю не надходила. Працівником служби у справах дітей [PERSON] телефоном було повідомлено про можливу подальшу долю [PERSON] , після чого відповідач надіслав на електрону пошту служби заяву в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських праві відносно дитини, оскільки біологічним батьком останнього він не являється та жодного бажання займатись його вихованням в подальшому не має. З метою захисту прав і законних інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] , враховуючи свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, висновком Олександрійської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 30.11.2018 року визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . Разом з тим, оскільки відповідач відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком останнього, з заявою про виключення відомостей про нього як батька дитини не звертався, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Особа, позбавлена батьківських прав, згідно ч.2 ст.166 СК України, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відстуності, при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно з ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за 10 днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. 22.05.2019 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик [PERSON] на 13.30 год. 07.06.2019 року на розгляд зазначеної цивільної справи. Враховуючи викладене, відповідач вважається таким, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, натомість через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача підтримала повністю. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER] виданого Олександрійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, та листом Олександрійського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області №187-1421-04-08 від 18.01.2017 року про надання інформації довідкового характеру. На підставі рішенням виконавчого комітету Червонокам`янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 30 грудня 2016 року №45 дитину [PERSON] , [INFO] , вилучено з сім`ї матері у зв`язку з загрозою його життю та здоров`ю. Відповідно до Акту про вилучення малолітньої дитини із сім`ї від 30 грудня 2016 року [PERSON] направлено для медичного обстеження та подальшого догляду до Олександрійської центральної районної лікарні. Згідно з наказом начальника служби у справах дітей Олександрійської РДА від 18 січня 2017 року №1 [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до сім`ї [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , та в сім`ї якої дитина перебуває і на даний час. Згідно довідки Червонокам`янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 12.01.2017 року, виданої виконавчим комітетом Червонокам`янської сільської ради, [PERSON] , дійсно проживав без реєстрації в [ADDRESS] , в період з травня по серпень 2017 року. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 05.10.2018 року [PERSON] , біологічну матір [PERSON] , позбавлено батьківських прав відносно останнього. Згідно довідки виконавчого комітету Новопразької селищної ради від 01.12.2018 року №347, [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . 28.11.2018 року [PERSON] на електрону адресу служби у справах дітей Олександрійської РДА було направлено заяву (вх. дата 03.12.2018 року), відповідно до якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , оскільки він не є біологічним батьком останнього, так як починаючи з 2013 року з матір`ю останнього не проживав, жодних відносин не підтримував. Однак, оскільки на час народження дитини він перебував з його матір`ю в зареєстрованому шлюбі, про те, що остання народила дитину повідомлений не був, а, отже, не мав змоги заперечити вказаний факт, його було записано батьком в свідоцтві про народження дитини. Відповідно до висновку Олександрійської РДА від 30.11.2018 року №01-30/646/2, остання, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не забезпечує його матеріально, не спілкується з ним, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо того, що він не є біологічним батьком дитини, оскільки жодних доказів цьому до суду надано не було, з заявою про виключення відомостей про нього як батька дитини відповідач не звертався. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідач ухиляється від виховання та утримання свого малолітнього сина, фактично переклавши цей обов`язок на інших осіб та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст.150 СК України. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , що сприятиме захисту інтересів дитини. Крім того, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно з ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3ст.181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину незалежно від факту позбавлення його батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] також підлягають задоволенню. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тому в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 04.12.2018 року. У порядку п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Стаття 141 ЦПК України вказує, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір: на користь держави в сумі 1536,80 грн.

Outcome: approved