Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач, КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» в звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд, з врахуваням уточненої позовної заяви зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 595,38 кв.м., що знаходиться на території, яка відведена КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві за адресою: [ADDRESS], з наданням йому компенсації в розмірі ринкової оцінки майна та експертної оцінки земельної ділянки з поліпшенням на підставі висновку судової експертизи, в розмірі 923542 грн. з врахуванням вже сплаченої раніше суми в розмірі 114 796 грн. судові витрати, пов'язані з розглядом справи просить покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 530/5342 «Про надання земельної ділянки комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства «Сад -Будівник» до залізниці Дарниця - Петрівка») у Дніпровському районі м. Києва КП «Дирекції будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» надано в постійне користування вказана земельна ділянка та видано державний акт від 14 лютого 201 року [NUMBER]. В межах земельної ділянки, яка відведена Дирекції відповідно до вищезазначеного рішення КМР № 530/5342, знаходиться земельна ділянка [ADDRESS], площею 595,38 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на територіїї СТ «Рубін», яка підпадає під межі будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві. З метою створення умов для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві 16 грудня 2005 року Київською міською радою було прийнято рішення № 607/3068 «Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських і Воскресенських садів» зі змінами та доповненнями, яким затверджено перелік земельних ділянок на території Русанівських та Воскресенських садів у Дніпровському районі м. Києва, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва при будівництві Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену (зі змінами та доповненнями), згідно якого Дирекція доручено викупити земельні ділянки на території Русанівських та Воскресенських садів, які знаходяться у приватній власності громадян, з вирішенням майново-правових питань в повному обсязі відповідно до законодавства або забезпечити компенсацію громадянам, які не оформили прав власності і ділянки яких підлягають винесенню з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, за земельні ділянки, зелені насадження, садові будинки та інші споруди, що підлягають знесенню в зв'язку з будівництвом Подільського мостового переходу та лінії метрополітену. Серед цього переліку зазначено і земельну ділянку [ADDRESS], площею 595,38 кв.м., кадастровий номер [NUMBER] яка входить до меж площі землі, яка відведена Дирекції і знаходиться на території Садівницького товариства «Рубін», та підпадає під межі будівництва Подільського мостового переходу. Фактичне користування вищезазначеної земельною ділянкою здійснює [PERSON] Враховуючи наявність у Дирекції державного акту про право постійного користування земельною ділянкою на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства «Мічурінець» до садового товариства «Рубін») у Дніпровському районі м. Києва від 14 лютого 2011 року ([NUMBER]), що підтверджує законне землекористування позивача спірною земельною ділянкою, жодних прав, в розумінні ЗК України, на вказану земельну ділянку у відповідача немає. На даний час рішення КМР № 530/5342 не скасовано та є легітимним. Відповідач, який фактично здійснює користування земельною ділянкою, спочатку надав згоду на добровільне звільнення земельної ділянки, з наданням компенсації згідно рішення Київської міської ради, про щ обуло укладено відповідний договір від 9 липня 2013 року, відповідно до якого позивач повинен був сплатити відповідачу компенсацію в розмірі 494 769 грн. компенсації за звільнення вказаної земельної ділянки та з врахування додаткових угод строк виплати комансації закінчувався не пізніше 1 травня 2016 р. Станом на 01.01.2016 р. позивач сплатив на корсить відповідача 114769 грн. та в послідуючому за браком коштів позивач не зміг виконати взяті на себе зобов»язання. В подальшому відповідач [PERSON] відмовився укласти додаткову угоду на отримання залишку компенсації то позивач позбавлений можливості у використанні спірної замельної ділянки за призначенням чим порушуються права позивача як власника вказаної земельної ділянки, що стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві та просилда його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з зустірчним позовом в яком просив стягнути з відповідача КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» стягнути на користь [PERSON] 380 000 грн. заборгованості 53721 грн. - 3% річних та 538160, 93 грн. інфляційні збитки, а всього просив стягнути 971881 грн.93 коп. Свої вимог позивач обгрунтовує посиланням на вимоги ст. 530, 625, 627, 628 ЦК України. В судовому засіданні представник [PERSON] заперечував щодо задоволення первинного позову та просив задовольнити зустрічний позов з обтавин викладених в позовній заяві, але при цьому зазначав, що [PERSON] не заперечує щодо звільнення спірної земельної ділянки, але на умовах задоволення зустрічного позову. Представник позивача Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» щодо задоволення зустрічного позову заперечувала в повному обсязі, мотивуючи це тим, що сума компенсації визначена відповідачу з врахуванням експертизи на час розгляду справи, надавши до суду відзив на зустрічний позов. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться за межами території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Рішення про розмежування земель державної і комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські, селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами населених пунктів - органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами місцевого самоврядування. (п. 12 Розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради «Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських та Воскресенських садів» від 16 грудня 2005 року № 607/3068, із змінами і доповненнями, внесеними рішенням Київської міської ради від 14 червня 2007 року № 764/1425, затверджено перелік земельних ділянок садівницьких товариств і фізичних осіб на території Русанівських та Воскресенських садів у Дніпровському районі м. Києва, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва - будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену; доручено КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» від імені Київської міської ради для забезпечення суспільних потреб м. Києва викупити земельні ділянки на території Русанівських та Воскресенських садів, які знаходяться у приватній власності громадян, з вирішенням майново-правових питань в повному обсязі, відповідно до законодавства та забезпечити компенсацію громадянам, які не оформили прав власності і ділянки яких підлягають винесенню з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, за земельні ділянки, земельні насадження, садові будинки та інші споруди, адреси яких зазначені в додатку 1 до цього рішення на підставі матеріалів земельної інвентаризації та довідок садових товариств; попередити власників земельних ділянок, які підлягають викупу для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, про їх викуп для суспільних потреб . Згідно Додатку 1 до рішення Київради від 16 грудня 2005 року № 607/3068, затверджено перелік земельних ділянок садівницьких товариств та приватних осіб Русанівських та Воскресенських садів, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва - прокладання траси Подільського мостового переходу та лінії Київського метрополітену, до якого, серед іншого належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-13, т. 1). 28 грудня 2010 року Київською міською Радою було винесено рішення № 530/5342 «Про надання земельної ділянки комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства «Мічурінець» до садового товариства «Рубін») у Дніпровському районі м. Києва, відповідно до якого Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» було надано, за умови виконання пункту 4 цього рішення, в постійне користування земельну ділянку загальною площею 6,32 га для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства «Мічуренець» до садового товариства «Рубін») у Дніпровському районі м. Києва, в тому числі: площею 6,12 га - за рахунок земель запасу промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення та площею 0,20 га - за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування . В подальшому на підставі рішення Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 530/5342, Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» було видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 6,3204 га, яка розташована на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства «Мічурінець» до садового товариства «Рубін») у Дніпровському районі м. Києва для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві . Відповідно до кадастрового номеру [NUMBER], земельна ділянка [ADDRESS], площею 610,38 кв.м., перебуває у фактичному користуванні [PERSON], що не заперечується сторонами у справі. В порядку виконання наведених рішень, позивач уклав договір від 09.07.2013 року про вилучення земельної ділянки для суспільнихї потреб - будівництва Подільського мостового переходу з виплатою компенсації в розмиірі 497769 грн. З врахуванням додаткових угод строк виплати комансації закінчувався не пізніше 1 травня 2016 р. Станом на 01.01.2016 р. позивач сплатив на користь відповідача 114769 грн. та в послідуючому за браком коштів позивач не зміг виконати взяті на себе зобов»язання Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Громадяни та юридичні особи набувають право постійного користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України. (ст.ст. 9, 12 ЗК України). Надання у постійне користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому статтями 149, 151 ЗК України. Право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України, в редакції чинній на 30 листопада 2010 року). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України в редакції чинній на 25 грудня 2013року). Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст. 126 ЗК України в редакції чинній на 30 листопада 2010року). Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України в редакції чинній на 25 грудня 2013року). Надання земельних ділянок підприємствам, установам та організаціям, що належать до державної або комунальної власності, у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Порядок надання у постійне користування земельних ділянок цим суб'єктам передбачено статтями 122 і 123 ЗК України. Згідно положень ч. 1, 7 ст. 149 ЗК України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Київська, Севастопольська міські державні адміністрації вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах їх територій для всіх потреб, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Згідно висновку № 28/2018 від 05.07.2018 р. судової оціночно - будівельної та оціночно-земельної експертизи, ринкова вартість земельної ділянки площею 595,38 кв.м., що знаходиться на території Садівницького товариства «Рубін» за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]) становить 923542 грн. Статтею 529 ЦК України визначено, що кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Також статтею 530 ЦК Укрїни визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Також статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається з матеріалів справи, що за клопотанням позивача Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» в рамках розгляду справи була винесена ухвала про призначення судової будівельно - технічної експертизи, яка визначила суму коменсації, що спричинені відповідачу [PERSON] внаслідок звільнення ним спірної ділянки на час розгляду справи. Сума, що визначена висновком експертизи в ході судового розгляду учасниками справи не оспорювалась Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи висновок експертизи та те, що право постійного користування позивача - КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 14 лютого 2011 року ([NUMBER]), відповідач фактично не надає згоди на добровільне звільнення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]), взявши до уваги те, що на час розгляду справи відповідач не отримала від позивача повної грошової компенсації, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом зобов'язання звільнити відповідача вищевказану земельну ділянку, але після сплати позивачем грошової компенсації за земельну ділянку. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», відповідач [PERSON] зобов'язана звільнити земельну ділянку площею 595,38 кв.м., що знаходиться на території, яка відведена КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в Києві за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]), після сплати їй КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» компенсації в розмірі 808 773 грн. На підставі викладеного суд дійшов висновку що позовні вимог за зустрічним позовом не знайшли свого обгрунтування в ході судовог розгляду. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. та 21400грн. витрат за проведення експертизи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved