Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) в розмірі 5239,41 грн., інфляційні збитки в розмірі 1021,58 грн., та 3% річних в розмірі 244,18 грн. Крім того просив стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що відповідач є споживачем послуг ТОВ «Сітісервіс-КР». У період з 01.07.2015 по 01.06.2018 позивач надав відповідачу послуги на суму 5239,41 грн., проте, відповідач не виконав свого обов`язку щодо сплати вартості житлово-комунальних послуг, у зв`язку із чим виникла заборгованість в розмірі 5239,41 грн. Станом на 11.06.2018 у зв`язку із несвоєчасним погашенням відповідачем заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, у останньої виникла також заборгованість, яка складається з інфляційні збитків в розмірі 1021,58 грн., та 3% річних в розмірі 244,18 грн., яку відповідач в добровільному порядку не сплачує, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду. Присутній в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Присутній в судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість, та просив відмовити в задоволені позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Як видно з матеріалів справи, на підставі Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу від 18.11.2013, укладеному між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міської ради в особі начальника управління [PERSON] та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», останній надає послуги з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, в тому числі й до будинку [ADDRESS] (а.с.10-12, 92-94, 95). Згідно п. 4.1. Додаткової угоди до вказаного вище договору від 12.03.2014 (а.с.96), договір набуває чинності з моменту підписання та діє - безстроково. Якщо одна із сторін має намір розірвати договір, вона повинна попередити про свій намір не менш як за місяць до його розірвання. Згідно з п. 4.4. Договору від 18.11.2013, він припиняє свою дію у випадку підписання нового договору, який відповідає новим нормативним актам і Законам України. У разі припинення дії цього Договору об`єкт передається замовникові із складанням акту прийняття-передачі, про що зазначено у пункті 6.6. Договору. Зважаючи на відсутність в Договорі про надання послуг з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу від 18.11.2013 застереження про обов`язковість надання письмової згоди сторін при його пролонгації та відсутності в матеріалах справи жодних відомостей про припинення цього Договору у порядку, визначеному в пунктах 4.4. та 4.4. Договору, суд приходить до висновку, що цей Договір є чинним та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинку [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] на праві власності належить нежиле приміщення [ADDRESS] , вказані обставини не заперечувалися представником відповідача в судовому засіданні, та підтверджуються копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.12.2007 (а.с.102,103). В період з 01 липня 2015 року по 01 червня 2018 року відповідачу за адресою: [ADDRESS] позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, однак відповідачем оплата за надані житлово-комунальні послуги не здійснювалася, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 5239,41 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 7-8) та картка фактичної собівартості утримання будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.56-100, 114-149). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до вимог ст.ст. 11, 526 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно п.п.3 п.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Отже, у спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають встановленню обставини щодо підстав, кількості, якості надання комунальних послуг, а також щодо розміру фактичної заборгованості споживача. Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком по приміщенню [ADDRESS] , яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за комунальні послуги. При цьому, правильність нарахування зазначених сум відповідачем не спростована. Перевіряючи наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період затримки виконання зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач у встановлені законом строки не вносив плату за отримані житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань. Відповідно до розрахунку інфляційних витрат та 3% річних (а.с.3), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в загальному розмірі 1265,76 грн., що включає в себе 3% річних в розмірі 244,18 грн., та суму інфляційних збитків в розмірі 1021,58 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд з відповідача на користь позивача підлягає сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (а.с. 1,3,3).

Outcome: approved