Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 30.08.2007 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що протягом останніх років спільне життя сторін поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю, вони виявилися людьми з цілковито різними характерами. Ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини і надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити проживати і надалі з нею та залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивач в судове засідання не з`явилася, 03.11.2020 року подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглянути в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про його час та місце повідомлений належним чином, 06.10.2020 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначає, що не згідний з позовом в частині визначення місця проживання дітей, оскільки вважає, що суд не повинен вирішувати це питання в даній справі. Відповідач також вважає, що позивач не надала достатньо доказів про те, що діти мають залишитись проживати з нею. У відзиві відповідач зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 30.08.2007 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1492 (а.с. 4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,6). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, оскільки відповідач згідний з вимогою про розірвання шлюбу. Тому вказаний шлюб розірвати та залишити позивачу прізвище, набуте при реєстрації шлюбу « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітні діти проживають з позивачем, відповідачем всупереч правилам ч.1 ст.81 ЦПК України не обгрунтовано своїх заперечень щодо можливості і подальшого проживання дітей з позивачем, враховуючи їхній малолітній вік, а також відповідач не просить про визначення місця проживання дітей чи однієї з них з відповідачем. Його заперечення стосуються виключно процесуальних питань судового розгляду цієї вимоги. Тому суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу малолітніх дітей слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved