Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

У жовтні 2019 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народились дві дитини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравневого райсуду Донецької області від 07.06.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 150 грн. на кожну дитину в місяць, починаючи утримання з 04.06.2007 року. На теперішній час син [PERSON] досяг повноліття та сплата аліментів на його утримання припинена. Позивачка просить замінити розмір і спосіб стягнення аліментів, який стягується з [PERSON] на підставі рішення Першотравневого райсуду Донецької області від 07.06.2007 року з 150 грн. на кожну дитину в місяць, на стягнення у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивачка у судове засідання не з`явилась, її інтереси в суді представляє [PERSON] Представник позивача, яка діє на підставі ордеру, в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти зміни розміру аліментів на утримання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] . Батьками зазначених дітей є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. Згідно рішення Першотравневого райсуду Донецької області від 07.06.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 150 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з 04.06.2007 року. На теперішній час [PERSON] досяг повноліття та виплата аліментів на його утримання припинена. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З огляду на викладене та дослідивши надані сторонами письмові заяви, підтримання та згоду на позовні вимоги, слід дійти висновку про наявність підстав задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду, позивачка була звільнена від сплати судового збору, та як вбачається з матеріалів справи, відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 50 відсотків суми судового збору, що підлягає сплаті за звернення до суду із вимогами про зміну розміру аліментів та способу стягування аліментів, а саме 384,20 грн.

Outcome: approved