Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У березні 2017 року позивач в особі Правобережного районного центру зайнятості м.Запоріжжя звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього суми допомоги по безробіттю у розмірі 4340,79 гривень, вказавши у позові, що наказом Правобережного міжрайонного центру зайнятості від 15.06.2007 р. № НТ070615 відповідачу [PERSON] був наданий статус безробітного. 15.06.2007рроку, наказом №НТ 070615 йому було призначено виплату допомоги по безробіттю з 15.06.2007 року по 08.06.2008 року як застрахованій особі залежно від страхового стажу. 21.03.2008 року наказом НТ№080321 гр. [PERSON] було припинено реєстрацію в якості безробітного та припинено допомогу по безробіттю з 19.03.2008р., у зв'язку з працевлаштуванням безробітного за направленням служби зайнятості. 24 травня 2016 року під час прийому фахівцем центру зайнятості з'ясовано, що під час перебування на обліку [PERSON], як безробітного у 2007 - 2008 році, останній не повідомив про те, що він був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 30.03.2005 року. За результатами розслідування даного випадку спеціалістами Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя було складено акт від 24.05.2016 р., згідно якого гр.. [PERSON] під час перебування на обліку в якості безробітного в Правобережному міжрайонному центрі зайнятості м. Запоріжжя, як безробітний з 15.06.2007 року по 19.03.2008 роки [PERSON] відносився до категорії зайнятого населення. Таким чином, на момент перебування на обліку в якості безробітного гр. [PERSON]. був зареєстрований як фізична особа-підприємець та належав до категорії зайнятого населення (п.п. «б» п. 2 стаття 1 Закону України „Про зайнятість населення" від 1 березні 1991 року N 803-ХІІ ) та не мав права на перебування у статусі безробітного та отриманні допомоги по безробіттю. [PERSON] отримав допомогу по безробіттю від Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття за період 05.07.2007 по 18.03.2008 у сумі 4340,79 грн. Оскільки, безробітний [PERSON] своєчасно не повідомив Правобережний міжрайонний центр зайнятості м. Запоріжжя про те, що він зареєстрований як фізична особа підприємець, він зобов'язаний відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» повернуті суму виплаченої допомоги по безробіттю за період з 05.07.2007 по 18.03.2008 у сумі 4340,79 грн. Згідно з п. 7 Порядку рішення про повернення коштів особою оформлюється наказом Наказ про порушення гр. [PERSON] законодавства та повернення отриманих ним коштів був виданий 26.05.2016р. за № 190-0. Протягом двох робочих днів після прийняття рішенні центр зайнятості надсилає особі рекомендованим листом повідомлення про необхідності протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно отримай кошти. 27.05.2016р. відповідачу було направлено лист вих.. №01-21/1296 від 26.05.2016р. з пропозицією про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 4340,79 грн. в добровільному порядку у 15-денний строк з моменту отриманні листа. 01.06.2016р. відповідачем було отримано лист, про що свідчить відмітка про вручення у рекомендованому поштовому повідомленні. На час подання позовної заяви відшкодування коштів не здійснено, тому представник позивача змушений був звернутися до суду з відповідним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. У судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся згідно ч.9 ст.74 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявляв, заперечень проти позову не надавав. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що наказом Правобережного міжрайонного центру зайнятості від 15.06.2007 р. № НТ070615 відповідачу [PERSON] був наданий статус безробітного. 15.06.2007рроку, наказом №НТ 070615 йому було призначено виплату допомоги по безробіттю з 15.06.2007 року по 08.06.2008 року як застрахованій особі залежно від страхового стажу. 21.03.2008 року наказом НТ№080321 гр. [PERSON] було припинено реєстрацію в якості безробітного та припинено допомогу по безробіттю з 19.03.2008р., у зв'язку з працевлаштуванням безробітного за направленням служби зайнятості. 24 травня 2016 року під час прийому фахівцем центру зайнятості з'ясовано, що під час перебування на обліку [PERSON], як безробітного у 2007 - 2008 році, останній не повідомив про те, що він був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 30.03.2005 року. За результатами розслідування даного випадку спеціалістами Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя було складено акт від 24.05.2016 р., згідно якого гр.. [PERSON] під час перебування на обліку в якості безробітного в Правобережному міжрайонному центрі зайнятості м. Запоріжжя, як безробітний з 15.06.2007 року по 19.03.2008 роки [PERSON] відносився до категорії зайнятого населення. Таким чином, на момент перебування на обліку в якості безробітного гр. [PERSON]. був зареєстрований як фізична особа-підприємець та належав до категорії зайнятого населення (п.п. «б» п. 2 стаття 1 Закону України „Про зайнятість населення" від 1 березні 1991 року N 803-ХІІ ) та не мав права на перебування у статусі безробітного та отриманні допомоги по безробіттю. [PERSON] отримав допомогу по безробіттю від Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття за період 05.07.2007 по 18.03.2008 у сумі 4340,79 грн. Відповідно до ст. 36 п. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними, стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати забезпечення. Оскільки [PERSON] своєчасно не повідомив Правобережний районний центр зайнятості м. Запоріжжя про те, що він перебуває у цивільно-правових відносинах, він зобов'язаний повернути суму виплаченої допомоги по безробіттю за період з 05.07.2007 року по 18.03.2008 року у сумі 4340,79 грн. Своїми діями Відповідач порушив інтереси Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття щодо незаконного отримання допомоги по безробіттю. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача суми допомоги по безробіттю в розмірі 4340,79 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved