Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, стягнення неустойки від суми несплачених аліментів. В обґрунтування заявленого позову позивачка покликається на те, Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.10.2012 року змінено розмір аліментів, встановлених Постановою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2000 року. Встановлено стягувати зі [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 тисячі гривень та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 тисячі гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2011 року і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] [INFO] виповнилось 18 років, а [PERSON] виповнилось 18 років [INFO] року. [PERSON] з 2014 року навчається за контрактом у Львівському національному університеті імені Івана Франків на факультеті іноземних мов, денної форми навчання та є студенткою третього курсу. Вартість навчання у рік складає 10 500 грн. [PERSON] з 2015 року також навчається на факультеті іноземних мов у Львівському національному університеті імені Івана Франка та є студенткою 2-го курсу. Оскільки відповідач не виконував рішення суду, на день звернення до суду розмір неустойки (пені) по заборгованості зі сплати аліментів з грудня 2011 року по вересень 2016 року на [PERSON] становить 17 660 грн. та на [PERSON] - 17 660 грн., які підлягають стягненню з відповідача окрім загальної суми заборгованості по аліментах. Відтак враховуючи вищевказані обставини, позивачка просить суд змінити розмір аліментів, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень на утримання [PERSON] , [INFO] , та 1500 грн. на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно до досягнення дітьми 23-х років. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь суму заборгованості по аліментах - неустойку, на [PERSON] - 17 660 грн., та на [PERSON] - 17 660 грн. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2016 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Представник позивачки подав до суду заяву про зміну позовних вимог та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, стягнення неустойки від суми несплачених аліментів від 22.05.2017 року. В обґрунтування заявлених у заяві вимог зазначає те, що Постановою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2000 року з [PERSON] на користь [PERSON] постановлено стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше як 25% мінімальної заробітної плати на кожну дитину, починаючи з 30.10.2000 року. [PERSON] належної матеріальної допомоги донькам не надавав, мав нерегулярний та мінливий дохід. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.10.2012 року змінено розмір аліментів. Постановлено стягувати зі [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 тисячі гривень та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 тисячі гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2011 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач з грудня 2011 року повністю припинив виплату аліментів, заборгованість станом на 18.05.2017 року на двох дітей становить 74 980,64 грн. Оскільки відповідач не має сталого місця роботи, позивачці розмір його доходів невідомий. [PERSON] просить стягувати зі [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Крім того, просить стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] загальну суму заборгованості по неустойці зі сплати аліментів станом на 18.05.2017 року на дітей, що складає 27 114,51 грн. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.04.2019 року справу прийнято до свого провадження суддею Мартьяновою С.М. Представником відповідача подано до суду відзив 16.07.2019 року на позовну заяву. Зазначається, що [PERSON] позовні вимоги не визнає, вважає такі необґрунтованими та безпідставними, зважаючи на наступне. Франківським районним судом м. Львова 25.02.2012 року видано виконавчий лист про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох доньок у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 30.11.2011 року до досягнення дітьми повноліття. Вказаним виконавчим документом змінено попередній розмір аліментів, визначений судовим рішенням. Державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ 08.02.2013 року відкрито виконавче провадження на виконання вимог виконавчого листа від 25.10.2012 року. Державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ 18.07.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із досягненням дітьми повноліття. Державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ 05.04.2019 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження у зв`язку з проведенням оплат відповідачем заборгованості зі сплати аліментів, та 10.04.2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав повного фактичного виконання вимог виконавчого документа. Відтак станом на день подання до суду відзиву, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Крім того, обов`язок щодо утримання дітей припинений. Щодо оплати навчання дітей у Львівському національному університеті імені Івана Франка, [PERSON] стверджує, що згоди на понесення вказаних витрат не надавав, договору про навчання доньки у вищому навчальному закладі не укладав, поінформований про такий факт не був. Контракт про навчання укладений позивачкою одноособово, внаслідок чого [PERSON] на себе взяла особисте зобов`язання з оплати навчання доньки, не перебуваючи при цьому у шлюбі з відповідачем. Таке рішення позивачки щодо навчання дітей свідчить про те, що остання мала фінансову можливість оплатити зазначену у позові грошову суму за навчання дітей. Відповідач, у свою чергу, не має можливості здійснювати сплату аліментів повнолітнім дітям, які прийняли рішення навчатись на платній формі навчання. Крім того, у відзиві зазначається, що [PERSON] є батьком ще однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , яка є малолітньою. Відсутність стабільного та достатнього доходу позбавляє відповідача можливості матеріально забезпечувати повнолітніх дітей. Відтак, зважаючи на вищевказані обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Зазначив, що позовні вимоги з поданими змінами підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Проти позовних вимог заперечує та просить врахувати наступне: батько зобов`язаний утримувати своїх дітей у разі, якщо він має таку можливість; [PERSON] не має можливості забезпечувати своїх повнолітніх доньок, оскільки він не має постійного доходу, не маж майна чи грошових накопичень, має на утриманні дружину з малолітньою дитиною, крім того, не погоджував навчання доньок на платній формі. Відповідач не має заборгованості зі сплати аліментів, тому стягнення з нього пені за період існування обов`язку зі сплати аліментів - є неправомірним. Зазначається, що вини відповідача у простроченні сплати аліментів немає, оскільки йому не було відомо про збільшення розміру аліментів на підставі судового рішення, ухваленого в період перебування [PERSON] за кордоном. Відповідач просить застосувати до вимог про стягнення неустойки позовну давність. Також, [PERSON] вважає, що позивачка обрала неправильний спосіб захисту, оскільки звернулась до суду з вимогою збільшити розмір аліментів призначених до досягнення повноліття, замість призначити аліменти дітям, які продовжують навчання. Відтак враховуючи вищевказані обставини, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та перевіривши письмові докази у справі у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, суд позовні вимоги задовольняє частково з таких підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.10.2012 року постановлено змінити розмір аліментів, встановлених постановою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2000 року. Встановлено стягувати зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн. та доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн., але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, тобто з 30.09.2011 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, постановлено стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 107,30 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому листу №1326/3155/2012 від 25.10.2012 року в/п № в-15, заборгованість станом на 08.09.2016 року становить 116 600 грн. Як вбачається з довідок Львівського національного університету імені Івана Франка від 15.08.2016 р., [PERSON] є студенткою третього курсу денної форми навчання напряму «Філологія» факультету іноземних мов. Закінчує навчання 2018 р. [PERSON] є студенткою другого курсу денної форми навчання напряму «Філологія» факультету іноземних мов, закінчує навчання - 2019 р. Згідно з розрахунком заборгованості по неустойці зі сплати аліментів (згідно розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного Сихівським ВДВС м. Львова по виконавчому листу №1326/3155/2012) за період з 01.12.2011 р. по 01.09.2016 року становить 17 660 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому листу №1326/3155/2012 року від 25.10.2012 року п/п № в-15, станом на 18.05.2017 р. заборгованість за період з січня 2012 р. по травень 2017 р. становить 74 980,64 грн. З довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1038 від 18.05.2017 р. вбачається, що у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості по неустойці зі сплати аліментів (згідно розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного Сихівським ВДВС м. Львова по виконавчому листу №1326/3155/2012) за період від 01.01.2012 р. по 18.05.2017 р. становить 27 114,51 грн. З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 08.02.2013 р. відкрито виконавче провадження №36193731 відповідно до виконавчого листа №1326/3155/2012. Відповідно до постанови державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 18.07.2018 р. у виконавчому провадженні №36193731 виконавчий документ повернуто стягувачу. Постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 05.04.2019 р. у виконавчому провадженні №36193731 відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1326/3155/2012 р. виданого 25.10.2012 р. Згідно з розпорядженням №36193731 грошові кошти у сумі 15 500 грн., що надійшли 03.04.2019 р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №1326/3155/2012, виданого 25.10.2012 р. перераховано у сумі 15 300 грн. на користь [PERSON] 200 грн. - витрати виконавчого провадження. Постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1326/3155/2012 виданого 25.10.2012 року - закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] одружився з [PERSON] 07.09.2012 р., актовий запис: №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 30.04.2013 р. серії [NUMBER] . У подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з акту про народження. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України в редакції, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України в чинній редакції у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989р., яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач суду не надав. Згідно вимог ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правила нарахування пені за заборгованість по сплаті аліментів підтверджені Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа № 572/1762/15-ц). Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Згідно з розрахунком заборгованості по неустойці зі сплати аліментів (згідно розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного Сихівським ВДВС м. Львова по виконавчому листу №1326/3155/2012) за період від 01.01.2012 р. по 18.05.2017 р. становить 27 114,51 грн. Суд, перевіривши зазначений розрахунок, погоджується із ним та вважає за необхідне задовольнити заявлену позивачем вимогу про стягнення заборгованості по неустойці зі сплати аліментів за період від 01.01.2012 р. по 18.05.2017 р., що становить 27 114,51 грн. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим, потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.1,2 ст.199 Сімейного кодексу (далі СК) України якщо повнолітня дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, враховуючи, що відповідно до чинного законодавства, повнолітня дитина, яка продовжує навчання, має право на її утримання, якщо потребує такого утримання та не взмозі самостійно отримувати заробіток, а також враховуючи матеріальне становище обох сторін, зокрема майнове становище позивача, на утриманні якої перебувають дві повнолітні доньки та відсутність будь-яких доказів щодо неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу у виді сплати аліментів. Відтак суд приходить до переконання, що слід змінити розмір аліментів та стягувати зі [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які продовжують навчання. Задовольняючи позовні вимоги, суд присуджує аліменти на дітей від дня пред`явлення позову, а саме з 14.09.2016 року. Враховуючи, що позов задоволено частково, та позивачка звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути 137,80 грн. судового збору.

Outcome: approved