overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання договору позички(безоплатного найму) квартири посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, яка розташована у [ADDRESS]. 13.08.2010року між нею та відповідачкою був укладений договір позики(безоплатного найму) квартири, вказаний договір був засвідчений приватним нотаріусом Барановим М.С., вона передала відповідачці безоплатне користування належну їй квартиру, яка знаходиться у [ADDRESS] на строк 50(п'ятдесят років) до 13.08.2060року. Квартира була передана без наявності будь-яких боргів, остання зобов'язалась зареєструвати в квартирі місце свого проживання, проживати в ній і сплачувати усі комунальні та інші послуги, які необхідні для користування квартирою. Відповідно до п. 8 Договору найму квартири під час його укладання відповідачці був роз'яснений п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572 "Правила користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями", згідно якого наймач(орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачка [PERSON] систематично на протязі тривалого часу не виконує умови Договору найму квартири, щодо реєстрації в найманій квартирі місця свого проживання, фактичного проживання у вказаній квартирі, укладання від свого імені договорів на надання житлово-комунальних послуг та оплату наданих житлово- комунальних послуг у строки, встановлені договорами. З урахуванням вищевикладеного просить суд винести рішення, яким розірвати Договір позички (безоплатного найму) квартири, укладений 13 серпня 2010 р. між нею та і [PERSON], ІПН [NUMBER], посвідчений 13 серпня 2010 р. Барановим М.С., приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 2940, відповідно до якого [PERSON] отримала в безоплатне користування належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] на строк 50 (п'ятдесят років) до 13 серпня 2060 р. у зв'язку з істотним порушенням [PERSON] умов вказаного договору. Зобов'язати [PERSON], ІПН [NUMBER], звільнити однокімнатну квартиру [ADDRESS] і передати її власнику - їй, шляхом передачі ключей від вхідних дверей та стягнути з [PERSON], на її користь на відшкодування судових витрат суму судового збору 487,20 грн. В судове засідання позивачка не з'явилась до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або повідомлення причин неявки в судове засідання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дітей, мотивуючи тим, що 06 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1785. В шлюбі народилось двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та втрату взаєморозуміння один до одного. Вважає, що шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати, дітей залишити на проживанні з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву, за змістом якої просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причину неявки суду не повідомив, а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06 листопада 2013 року (а.с.2) сторони зареєстрували шлюб 06 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1785. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, сторони миритись не бажають, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. Щодо поділу майна спору у сторін немає. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Сторони дійшли згоди про залишення малолітніх дітей проживати з матір'ю. І суд вважає доцільним залишити малолітніх [PERSON] та [PERSON] проживати з матір'ю [PERSON]. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки, "[PERSON]", не змінювати на дошлюбне. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 110 ч. 1, 112 ч. 2, 161 Сімейного кодексу України, п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 12.09.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Татарівській сільській раді Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №8. В шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного. Сторони припинили спільне проживання та ведення господарства. На даний час кожен із сторін живе своїм життям, а перебування у шлюбі шкодить інтересам позивача. У зв`язку з викладеним позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить шлюб між сторонами розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюбу між нею та відповідачем. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.09.2004 року у Татарівській сільській раді Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис за №8. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов [PERSON] задоволенню, так як сторони тривалий час однією сім`єю не проживають (близько року), спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 04.08.2007 року, під час якого у них народилося двоє синів, мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сімейними сварками, зловживання відповідача спиртними напоями в зв"язку з чим сторони протягом року не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. У судовому засіданні позивачка підтримала позов і викладені в заяві обставини справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність та визнання позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачкою та відповідачем склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивачка категорично настоює на розлученні, не бажаючи поновлювати подружні відносини та втративши почуття поваги та любові до чоловіка. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію позивачки, після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити без змін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 28.02.1987 року, мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сімейними сварками, в зв"язку з чим сторони протягом одного року не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивачка підтримала позов і викладені в заяві обставини справи. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачкою та відповідачем склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивачка категорично настоює на розлученні, не бажаючи поновлювати подружні відносини та втративши почуття поваги та любові до чоловіка. Відповідач також не заперечує проти задоволення позову. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію позивачки, після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити без змін, стягнувши на її користь з відповідача 229,40 грн. у порядку відшкодування сплоченого нею судового збору та позицію відповідача щодо сплати ним вказаної суми. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], який народився під час проживання сторін у фактичних шлюбних стосунках, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені в заяві обставини справи. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідач являється батьком малолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження доньки [PERSON], і не оспорює своє батьківство в установленому порядку. Дитина проживає разом з матір"ю, перебуваючи на її утриманні, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка Карвинівської сільської ради від 08.04.2014 року № 393. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України обоє батьків зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і вказаний позивачкою розмір стягнення (1/4 частина всіх доходів батька) є прийнятною, зважаючи на працездатність останнього. З огляду на задоволення позову, з відповідача у дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], який народився під час проживання сторін у шлюбі укладеному 07.05.2011 року в Іванопільській селищній раді, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені в заяві обставини справи. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідач являється батьком малолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження сина [PERSON], і не оспорює своє батьківство в установленому порядку. Дитина проживає разом з матір"ю, перебуваючи на її утриманні, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка Іванопільської селищної ради . Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України обоє батьків зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і вказаний позивачкою розмір стягнення (1/4 частина всіх доходів батька) є прийнятною, зважаючи на працездатність останнього. З огляду на задоволення позову, з відповідача у дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 400 грн щомісячно на період навчання сина [PERSON] [INFO] у Житомирському агротехнічному коледжі міністерства аграрної політики та продовольства України , посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина яка навчається на 3 курсі коледжу по контракту не надає. Син потребує допомоги на період навчання. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені в заяві обставини справи. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Третя особа в судовому засіданні не заперечив відносно задоволення позову. Суд , дослідивши матеріали справи , вислухавши учасників судового розгляду, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 199 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, при умові, що вони можуть таку допомогу надавати. У судовому засіданні відповідач позов визнав . Визнання позову відповідачем не суперечить закону .не порушуе прав .свобод чи інтересів інших осіб . Зважаючи на позицію відповідача та матеріали справи, з останнього на утримання сина слід щомісячно стягувати по 400 грн. аліментних платежів з часу подання позову 12.03.2014 року до 30 червня 2015 року ( на період навчання) за виключенням періодів канікул. З огляду на задоволення позову з відповідача слід стягнути 243,60 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі у неї з відповідачем народилася донька [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, хоча працездатний і має змогу надавати таку допомогу. Тому, вона звернулась в суд з позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої донька в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена судовою повісткою, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений судовою повісткою, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без його участі. Судом встановлено, що сторони 31 серпня 2007 року уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Малозубівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області за актовим записом №3. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст.180, 182 Сімейного Кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України "Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову". В даному випадку позов підлягає задоволенню. При цьому, суд виходить з матеріального та сімейного стану відповідача та з можливості ним надання такої допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому зазначила, що вона проживала у громадянському шлюбі з відповідачем. Під час перебування у громадянському шлюбі у неї з відповідачем народився донька [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, хоча працездатний і має змогу надавати таку допомогу. Тому, вона звернулась в суд з позовом та уточнюючими вимогами просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена судовою повісткою, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений судовою повісткою, причини неявки суду невідомі. Судом встановлено, що сторони проживали у громадянському шлюбі. Під час перебування у громадянському шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст.180, 182 Сімейного Кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.141 ч.6 Цивільного процесуального кодексу України - "Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України". В даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд виходить з матеріального та сімейного стану відповідача та з можливості ним надання такої допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 25 вересня 2013 року по 08 жовтня 2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 жовтня 2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти\~ на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 16 листопада 2031 року. Зважаючи на те, що відповідач має мінливий дохід, не може компенсувати матеріального та духовного розвитку дитини, тому позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про зміну розміру стягнення аліментів. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена судовою повісткою, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Судом встановлено, що сторони з 25 вересня 2013 року по 08 жовтня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 жовтня 2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти\~ на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 16 листопада 2031 року. Зважаючи на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід і не може сплачувати суму аліментів, визначену за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.04.2011 року в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку, тому розмір аліментів може бути визначено в твердій грошовій сумі, яку просить позивач, а саме 100 грн. Відповідно до ст.ст.180, 182 Сімейного Кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 192 Сімейного кодексу Україн передбачає "Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом". В даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд виходить з матеріального та сімейного стану відповідача та з можливості ним надання такої допомоги.

Outcome: approved