Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . Померла залишила заповіт, посвідчений 13 вересня 2008 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2315, згідно якого все своє майно заповіла їй. До спадкового майна увійшли : частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] і земельні ділянки : площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,1200 га для індивідуального садівництва по [ADDRESS] , які належали спадкодавцю на праві спільної сумісної сумісної власності на підставі Державних актів на право приватної власності на землю. Вказує, що прийняла спадщину після смерті матері та звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. 04 жовтня 2019 року нотаріус видала їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку по [ADDRESS] , однак відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, оскільки право власності на них зареєстровано за [PERSON] та померлою [PERSON] , до дня смерті якої не виділені частки співвласників у спільній сумісній власності. Просить суд визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача на розгляд справи також не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,1000 га для для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,1200 га для індивідуального садівництва належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі Дердавних актів на право приватної власності на землю серії ЯГ № 308317 та серії ЯД № 825978 (а.с. 10, 11). [INFO] [PERSON] померла, про що 26 листопада 2018 року складено відповідний актовий запис за № 573 (а.с.9). Померла залишила заповіт, посвідчений 13 вересня 2008 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2315, згідно якого все своє майно заповіла позивачці (а.с. 55). З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки їй відмовлено у зв"язку з тим, що право власності на них зареєстровано за [PERSON] та померлою [PERSON] , до дня смерті якої не виділені частки співвласників у спільній сумісній власності (а.с.20). Згідно Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку землеьних ділянок, виданих міськрайонним управлінням Держгеокадастру у Коломийському районі та м. Коломиї, вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 1000 га по [ADDRESS] становить 101 994 грн.. та вартість земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0, 1200 га по [ADDRESS] становить 1 8666 грн.(а.с.18, 19). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, проте вона не в змозі оформити спадщину через те, що частки співвласників у майні до дня смерті [PERSON] не були виділені, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на земельні ділянки, шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved