Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]; стягнення з відповідачів аліментів на користь [PERSON] в розмірі ? заробітку (доходу) громадян, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представником позивача до суду надана заява про уточнення позовних вимог, а саме позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON]; відібрання у [PERSON] малолітнього сина [PERSON], без позбавлення батьківських прав; стягнення з відповідачів аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) громадян, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що відповідачі по справі являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO] відповідач [PERSON] не бере участі у виховані свого сина, не цікавиться його життям та здоровям. Щодо відовідача [PERSON] хлопчик нічого не знає , говорить, що ніколи його не бачив. Малолітній [PERSON] навчається у школі-інтернаті з 01.09.2012р.. За цей час мати відвідала сина у закладі один раз. Батько жодного разу не відвідав свого сина у закладі, не цікавився його життям, здоровям, матеріальної допомоги не надавав. Відомостями про місце перебування громадянина [PERSON] ні адміністрація закладу, ні його син малолітній [PERSON], ні його старший брат [PERSON] не володіють. До вересня 2014 року малолітнього [PERSON] відвідував у закладі його старший брат [PERSON], що на даний час проживає у [INFO]. Він забирав його на зимові та літні канікули, але потім повідомив, що не має можливості брати участь у житті свого малолітнього брата, та забезпечити йому належні умови та догляд для перебування у нього вдома. Адміністрація школи та педагогічні працівники звернулися до сільської ради с. Високе Бериславського p-ну. Херсонської обл. (де громадянка [PERSON] проживала раніше) і до сільської ради с. Димитрове (де [PERSON] проживає на даний час) з метою зясування причини ухилення від виконання батьківських обовязків [PERSON] І лише після неодноразових нагадувань та листів [PERSON] відвідала заклад у лютому 2015 року, але не поцікавилася здоровям, життям та вихованням свого сина у педагогічних працівників, ніяких гостинців дитині не привезла, на канікули, вихідні, святкові дні сина не забирала. Оскільки відповідачі ухиляються від своїх батьківських обовязків по відношенню до малолітнього [PERSON], на протязі 2014-2015 навчального року, не беруть участі у житті та вихованні свого малолітнього сина [PERSON], старший брат [PERSON], який раніше брав хлопчика до себе в цьому році відмовився забирати дитину, за рахунок держави школа-інтернат не може влітку хлопчика без відібрання дитини у матері та позбавлення батьківських прав батька оздоровити, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та відповідно до наданих суду доказів та просила задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову і зазначила, що на даний час не працює, живе у будинку співмешканця, відповідачка постарається налагодити своє життя та оформити соціальну допомогу як малозабезпечена сімя з метою регулярного фінансового забезпечення свого сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник служби у справах дітей Бобринецької РДА підтримала позовні вимоги і просила задовольнити позов оскільки його задоволення забезпечить можливість дитині оздоровитися влітку, бути під постійним наглядом педагогів і надасть відповідачці час для налагодження свого життя в інтересах свого сина. За клопотанням представника позивача у судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що працює вихователем в школі-інтернаті. Є вихователем [PERSON]. Дитину в школу-інтернат привіз старший брат [PERSON]. Свідок зазначила, що дитину не відвідували близько 2-3-х років, поки вони не почали розшукувати батьків. Останній раз мати провідувала хлопчика на зимових канікулах, точно свідок не памятає, тоді хлопчик знаходився в лікарні, де мати його провідала. На запитання свідка чому вона так довго не приїжджала, відповідач відповіла, що не могла приїхати. Ще відповідачка приїжджала один раз, але [PERSON] спав. Свідок зазначила, що батька бачила ще коли забирали старшого сина [PERSON], але чи це був рідний батько, свідку не відомо. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що працює вчителем в школі-інтернат. [PERSON] до школи привів його старший брат, мотивуючи це тим, що сам там навчався. Дитина, прийшовши до школи був на рівні розвитку 3-х років. Він не володів навичками самообслуговування, хоча була шкільного віку. Дитина відстає у розвитку, у навчанні. Від початку навчання на канікули забирав його старший брат. За 3 роки свідок батьків [PERSON] не бачила. Після судового засідання 20.05.2015 р. мати була в інтернаті вона спілкувалась із сином. Син спочатку не впізнав матір. Свідок також спілкувалась з відповідачкою. Хлопчик не згадував про зустріч з матірю, але дуже зрадів подарункам. Коли свідок запитала дитину, де він хоче бути, він відповів, що вдома. Чи зможе мати забезпечити нормальне життя хлопчику свідок не може сказати. За словами свідка відповідачка не проявляла до дитини жодних емоцій. Свідок зазначила, що для розвитку хлопчика потрібно особливі умови, особливо спілкування з ним, дитину саму залишати не можна, йому потрібний постійний нагляд. З дітьми хлопчик спілкується нормально. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою відповідачки. Свідок зазначила, що відповідачка не вживає спиртні напої, робить ремонт, доглядає господарство. Нічого поганого про відповідачку свідок сказати не може. За словами свідка з онуками відповідачка спілкується добре, по мірі можливостей допомагає їм. Свідок відповідачку знає із осені 2014 року. Восени 2014 року в сина відповідачки згорів будинок, вона ходила допомагала їм робити ремонт, дивилась за дітьми. Про найменшу дитину, яка навчалась в школі-інтернаті до початку судового засідання, чула від інших людей. Суд, заслухавши пояснення сторін, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно Свідоцтва про народження від 16.04.2015 року серія І-КГ № 196478, [PERSON] народився 11.07.2007 року, в графі мати записана [PERSON], в графі батько [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до акту № 5 від 06.04.2015 року, відвідування батьками та рідними учнів, які навчаються у Бобринецькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ст. Василенко Н.А. та [PERSON], які являються батьками малолітнього [PERSON], ухиляються від виконання батьківських обовязків, не цікавляться життям та здоровям сина, на вихідні та святкові дні із закладу не забирали. [PERSON] протягом 2014/2015 навчального року перебував на утриманні закладу (а.с. 4). Відповідно до акту № 19 від 10.12.2014 року, відвідування батьками та рідними учнів, які навчаються у Бобринецькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ст. Василенко Н.А. та [PERSON], які являються батьками малолітнього [PERSON], за період з 01.09.2014 року по 10.12.2014 року жодного разу не відвідали сина у закладі, не цікавляться життям та здоровям сина, на вихідні та святкові дні із закладу не забирали (а.с. 5). Відповідно до листа виконавчого комітету Димитрівської сільської ради Устинівського району №35 від 23.02.2015 року, [PERSON] не проживав і не проживає на території сільської ради; [PERSON] мешкає в с. Димитрово без постійного місця проживання, власного домоволодіння не має, з сином [PERSON] не проживає, на даний час мешкає у свого співмешканця, зловживає алкогольними напоями. [PERSON] проживає в с. Димитрово без реєстраційного обліку у домоволодінні своєї співмешканки, ніде не працює, пошуками роботи не займається, власного житла, майна, земельного паю на території сільської ради не має (а.с. 8). Відповідно до довідки класного керівника [PERSON] від 21.04.2015 року, на весняні канікули, вихідні та святкові дні, учня 2-го класу [PERSON] батьки та близькі родичі не забирали. Також ніяким чином не цікавились його перебуванням в закладі (а.с. 9). Згідно листа Високівської сільської ради, [PERSON] на території сільської ради зареєстрована, але не проживає, місце її знаходження не відоме. [PERSON] на території сільської ради не зареєстрований і не проживає, його місце знаходження не відоме. [PERSON] на території сільської ради проживала з дітьми в державному будинку, який знаходився на балансі сілської ради. Вихованням дітей мама не займалася, вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, будинок знаходився в антисанітарному стані. Має земельний пай розміром 9,97га, який знаходиться в оренді СТОВ «Берегиня» (а.с. 10) Відповідно до довідки вихователя [PERSON] від 03.11.2014 року, на день народження, осінні канікули та з 01.09.2014 року та по 03.11.2014 року жодного разу мама не відвідала сина, не брала участі в його вихованні, не телефонувала (а.с. 11). Відповідно до характеристики, наданої Димитрівською сільською радою Устинівського району [PERSON] дійсно проживає на території сільської ради без реєстраційного обліку. [PERSON] ніде не працює, пошуками роботи не займається, проживає разом зі співмешканцем у його домоволодінні (а.с. 42). Відповідно до довідок № 670 від 28.04.2015 року та 721 від 12.05.2015 року, виконавчого комітету Димитрівської сільської ради Устинівського району [PERSON] не проживав і не проживає на території сільської ради; [PERSON] мешкає в с. Димитрово без реєстраційного обліку (а.с. 43). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Устинівської районної державної адміністрації , комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 44-46). Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 08.06.2015 року, наданого службою у справах дітей Устинівської районної державної адміністрації, в будинку облаштовано 2 кімнати, в 3-й проводиться ремонт, заплановано зробити дитячу кімнату. Продуктами харчування сімя забезпечена, земельна ділянка засаджена, підсобне господарство не утримують, кімнати в належному санітарно-гігієнічному стані, на подвірї прибрано. Для дитини готується окрема кімната, куплено одяг та взуття (а.с. 92-93). Частиною 1\~статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний , духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України\~ передбачено виключний перелік підстав позбавлення особи батьківських прав, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав у разі, якщо вона (він): 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16 постанови). Відповідно до ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ № 866 від 20.09.2008 року якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] вже тривалий час не цікавиться життям свого сина, не турбується про його життя та здоровя, не утримує хлопчика матеріально, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги відносно батька підлягають задоволенню. Також, суд прийшов до висновку про необхідність відібрання на певний час дитини у [PERSON] оскільки у відповідачки відсутній стабільний матеріальний дохід, відповідачка має незадовільні характеристики з місця проживання, але бажає виправитися і налагодити своє життя і на теперішній час є необхідним оздоровити дитину влітку у санаторному закладі. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні аліментів суд враховує обставини передбачені ст.182 СК України, тобто стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Одним із способів захисту прав малолітньої чи неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, по наявність підстав для задоволення позову

Outcome: approved