Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) 02 грудня 2013 року звернулося до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № SIXRRX23680588 від 25.03.2011 року в сумі 18 880,17 грн. Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором. У судове засідання представник позивача Лук’янчук В.Л. не з'явилася, просила розглядати справу за її відсутності, надавши відповідну письмову заяву до канцелярії суду. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Згідно з частиною другою статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання відповідачка [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з'явилась, про причини неявки до суду не повідомляла, заперечень щодо заявлених позовних вимог та заяви про розгляд справи за її відсутності від [PERSON] до суду не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, якого належним чином повідомлено і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Відповідно до положень частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між Банком та [PERSON] 25 березня 2011 року був укладений договір № SIXRRX23680588 (далі - Договір), який складається з заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг (далі - Умови і Правила). На підставі укладеного Договору [PERSON] отримала від Банку кредит у розмірі 7757,31 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з пунктом 2.4.2.2.2 Умов і Правил позичальник зобов'язується сплачувати кредит в порядку та строки, передбачені заявою. Відповідно до пункту 1.3.2.3 Умов і Правил Банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру надання кредиту (кредитного ліміту), повинен не менш ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, за випискою з картрахунку відповідно до пункту 1.3.1.9 цих Умов і Правил. Якщо протягом семи днів Банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Пунктом 1.5.2 Умов і Правил передбачено, що неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунку/вкладу, а також операціях, проведених по рахункам/карткам/вкладам клієнта, не звільняє останнього від виконання зобов'язань за Договором. Відповідно до пункту 2.4.5.1 Умов і Правил у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, враховуючи заборгованість, виниклу згідно з пунктами 2.4.3.6, 2.4.5.2, 2.4.5.3 цих умов і Правил, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості за кредитом, у тому числі, заборгованість згідно з вказаними пунктами, за кожний день прострочки, не менше 1 грн. Згідно з пунктом 2.4.5.5 Умов і Правил при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 20 листопада 2013 року утворилась заборгованість в сумі 18 880,17 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом у сумі 4162,95 грн., процентам за користування кредитом у сумі 2,90 грн., комісії за користування кредитом у сумі 2715,10 грн., пені в розмірі 10623,97 грн., а також штрафу в сумі 1375,25 грн. (500,00 грн. + 875,25 грн.). Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. З урахуванням вищезазначеної норми права, а також положень статті 611 ЦК України сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штрафу або пені). Стаття 14 ЦК України визначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах, заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з наведеного, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] із заявою про зменшення розміру неустойки до суду не зверталася та жодних доказів наявності обставин для зменшення неустойки суду не надала. Також, матеріали справи не містять даних про істотні обставини, якими в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за Договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому, при невиконанні рішення суду, у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинились. Крім того, згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Відповідачкою [PERSON] порушено норми закону та умови договору через неналежне виконання своїх зобов'язань за кредитним договором. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідачки [PERSON] на користь Банку заборгованості в сумі 18 880,17 грн., яка утворилась станом на 20 листопада 2013 року. Згідно зі статтею 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved