Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач ПАТ [PERSON] «Меркурій» ( далі БАНК) звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед БАНКОМ за Договором № 02/3-06П-79 від 26.07.2012 року про надання споживчого кредиту в сумі 1\~338\~955,69 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору № 02/2-08-132 від 26.07.2012 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 3/46, укладеному між БАНКОМ та [PERSON], [PERSON] , а саме на нежитлові приміщення 1-го поверху № 22,24-:-37 в літ. «А-9» загальною площею 169,6 кв.м., що розташовані за адресою м. Харків вул. Соїча,2, з яких ? частина належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 14.10.2008 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 5-7632, зареєстрованого 04.11.2008 року в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» реєстр. № 11590973, номер запису 5903 в книзі 1, та ? частина належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 14.10.2008 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 5-7634, зареєстрованого 04.11.2008 року в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» реєстр. № 11590973, номер запису 5903 в книзі 1, та визнати за позивачем право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 22,24-:-37 в літ. «А-9» загальною площею 169,6 кв.м., що розташовані за адресою м. Харків вул. Соїча,2. Крім того [PERSON] просив покласти на Відповідачів витрати по проведеній незалежній оцінці нерухомого майна. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ БАНК «Меркурій» , треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсними положення п.1.1. Іпотечного договору № 02/2-08-132 від 26.07.2012 року , укладеного між Банком та [PERSON] та [PERSON] в частині слів « та усіх додаткових договорів та угод до нього, що виникнуть у майбутньому». Ухвалою суду від 30.09.2014 року зустрічний позов прийнятий судом та позови об*єднані в одне провадження з первісним. У судовому засіданні Представник Банку підтримав свої позовні вимоги, та пояснив, що між ПАТ [PERSON] «Меркурій» та третьою особою по справі - [PERSON], 26 липня 2012 року був укладений Договір № 02/3-06П-79 про надання споживчого кредиту, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі 1\~030\~000,00 грн. зі сплатою 24% річних та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 24 січня 2014 року. 26.07.2012 року у забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між Банком та [PERSON], [PERSON], був укладений Іпотечний договір № 02/2-08-132, посвідчений 26.07.2012 року [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу реєстр. № 3/46, предметом якого є: нежитлові приміщення 1-го поверху №22,24-:-37 в літ. «А-9», загальною площею 169,6, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Соїча, 2, де ? частка майна належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 жовтня 2008 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстр. № 5-7632, та ? частка майна належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 жовтня 2008 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстр. № 5-7634. Відповідно до умов вказаного Іпотечного договору, за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги Банку до [PERSON] у повному обсязі, включаючи сплату суми кредиту, відсотків, пені, в тому числі обовязок достроково повернути Кредит у випадках, визначених Договором. Банк належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором. Однак, всупереч умов Кредитного договору, [PERSON] не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, у звязку з чим станом на 27.01.2015 року в неї виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1\~338\~955.69 гривень. Відносно зустрічного позову, представник Банку пояснив, що зустрічний позов [PERSON] про визнання частково недійсним іпотечного договору, [PERSON] не визнає, так як обставини, на яки посилається позивач за зустрічним позовом не є підставами недійсності правочину, передбаченими нормами ЦК України. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову Банку до нього, так як вважав, що у задоволенні позову Банку про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов*язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодаржателю і не змінює обсяг його права. Банк бажає заволодіти комерційно привабливим об*єктом нерухомості,який належить [PERSON] та [PERSON], не приймаючи до уваги економічні обставини, що сталися у державі,та тяжкий матеріальний стан родини [PERSON]. Представник вважає, що одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки єнеправильним. Відносно заявленого [PERSON] зустрічного позову представник пояснив, що вважає, що договір іпотеки є частково недійсним в частині слів « та усіх додаткових договорів та угод до нього, що виникнуть у майбутньому», так як укладенням оспорюваного іпотечного договору були фактично вчинено два правочину, з яких перший запроваджує правовідносини іпотеки відносно визначеного обсягу відповідальності, а другий спрямований на невизначену зміну такого обсягу відповідальності. Існування зазначених положень іпотечного договору є несумісним з передбаченим діючим законодавством імперативною визначеністю розміру основного зобовязання та обсягів відповідальності на момент укладення іпотечного договору. Намірі змінити обсяг ще відсутніх до цього зобов*язань майнового поручителя є несумісним із первісно встановленням такого обсягу та нівелює спрямованість на настання належних правових наслідків за іпотекою, що суперечить ч.5 ст. 203 ЦК України. Відповідач [PERSON] до начала слухання справи по суті направляла до суду свого представника. За клопотанням представника [PERSON], ухвалою суду від 30 вересня 2014 року по справі було призначена судово почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлене питання: - Чи належить [PERSON] підпис , що міститься в договорі іпотеки № 02/2-08-132 від 26.07.2012 року та в договорі про внесення змін до іпотечного договору № 02/2-08-132 від 27.12.2013 року, яки були укладені між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «Меркурій», [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 13.01.2015 року провадження у справі було відновлено в звязку з поверненням матеріалів справи без виконання експертизи з підстав не виконання з боку [PERSON] клопотання судового експерта, щодо надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи. За клопотанням представника [PERSON] ухвалою суду від 28.01.2015р. по справі було призначено проведення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої було вдруге поставлене вищезазначене питання. При цьому, [PERSON] було зобовязано надати суду документи, що необхідні для проведення експертизи, які були зазначені в клопотанні експерта про надання додаткових матеріалів за раніше призначеною експертизою. Ухвалою суду від 04.06.2015р. провадження у справі було відновлено в звязку з поверненням матеріалів справи без виконання експертизи з підстав не оплати її відповідачем [PERSON] У подальшому ні відповідач [PERSON], ні її представник до суду не з*являлися, належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Третя особа [PERSON] до суду не з*явилась, належним чином була повідомлена про місце та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом було встановлено наступне. Між ПАТ [PERSON] «Меркурій» та [PERSON], 26 липня 2012 року був укладений Договір № 02/3-06П-79 про надання споживчого кредиту, згідно якого Позивач надав їй у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі 1 030 000,00 грн. зі сплатою 24% річних та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 24 січня 2014 року ( т.1 а.а. 5-6) В подальшому, сторонами вносилися зміни до кредитного договору, шляхом укладання додаткових угод від 28.09.2012 року №1 та від 26.07.2013 року № 2, які підписані сторонами договору( т.1. а.с. 8,9) Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] виконав, відкрив [PERSON]. позичковий рахунок та надав кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки № 023КР1020 від 26.07.2012 року ( т.1 а.с. 14) Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. В порушення вказаних норм, [PERSON] не виконала обовязки за кредитним договором в частині сплати тіла кредиту та процентів за його користування. В результаті чого утворилась заборгованість по кредитному договору перед Банком, яка станом на 27.01.2015 року складає 1\~338\~955.69 гривень, з яких: - 819 203,00 грн.- прострочена заборгованість за кредитом; - 299\~042,29 грн.- прострочена заборгованість за процентами; - 220\~710,40 грн. пеня за порушення строків погашення кредиту та процентів. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.546, ч.1 ст.575 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між Банком та [PERSON], [PERSON], був укладений іпотечний договір № 02/2-08-132 від 26.07.2012 року, посвідчений 26.07.2012 року [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 3/46, предметом якого є нежитлові приміщення 1-го поверху №22,24-:-37 в літ. «А-9», загальною площею 169,6, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Соїча, 2, ? частка яких належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 жовтня 2008 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 5-7632, та зареєстрованого 04 листопада 2008 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 11590973, номер запису 5903 в книзі 1, та ? частка майна належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 жовтня 2008 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 5-7634, спадкова справа № 606/2008, та зареєстрованого 04 листопада 2008 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 11590973, номер запису 5903 в книзі 1. ( т.1 а.с. 10-12) Згідно п. 2.1.5 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право у разі невиконання Позичальником умов Кредитного договору, звернути стягнення на Майно, в тому числі достроково, та задовольнити за рахунок майна свою вимогу за Кредитним договором у повному обсязі, що визначається на час виконання цієї вимоги, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобовязання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію майна. Згідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктами 4.1., 4.2, 4.4 ст.4 договору іпотеки передбачено застереження про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Частина 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. У звязку з невиконання [PERSON] вимог Кредитного договору, [PERSON] виконуючи приписи ст. 35 Закону України «Про іпотеку», надіслав [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вимоги про усунення порушення за №№ 2324/08, 2323/08, 2322/08 від 10.04.2014 року ( т.1 а.с. 17-19, 72,73) До теперішнього часу вищевказані вимоги Банку не виконані, заборгованість за кредитним договором не погашена. На підставі викладеного та беручи до уваги те, що між ПАТ [PERSON] «Меркурій» та [PERSON] було укладено кредитний договір та в забезпечення зазначеного кредитного договору ПАТ [PERSON] «Меркурій» та [PERSON], [PERSON] укладено іпотечний договір, а також те, що умови зазначених договорів відповідачами та третьою особою не виконані, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Банку обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно вимог зустрічного позову про визнання договору іпотеки частково недійсним. Судом встановлено, що 26.07.2012 року між Банком та [PERSON], [PERSON], був укладений іпотечний договір № 02/2-08-132, посвідчений 26.07.2012 року [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 3/46, предметом якого є нежитлові приміщення 1-го поверху №22,24-:-37 в літ. «А-9», загальною площею 169,6, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Соїча, 2., які належать Відповідачам по ? кожному.( т.1 а.с. 10-12) Згідно до п.1.1. іпотечного договору, договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя (Банка), що виникають із договору №02/3-06П-79 про надання споживчого кредиту від 26.07.2012 року та усіх додаткових договорів та угод до нього, що виникнуть у майбутньому. Частиною 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 203 ЦК України закріплює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним [PERSON] в момент підписання договору іпотеки був ознайомлений з усіма умовами договору та міг обирати або не погоджуватись на певні умови, однак цього не зробив та доказів протилежного суду не надав. Договір іпотеки укладений у письмовій формі та у відповідності до приписів Закону України «Про іпотеку» щодо нотаріального посвідчення. Ознайомившись з умовами договору іпотеки та вважаючи їх прийнятними для себе, позивач за зустрічним позовом підписав договір, не надавши жодних зауважень чи виправлень, чим висловив своє волевиявлення. Факт підписання іпотечного договору сторонами не оспорюється. Правочин, який укладений між сторонами був спрямований на реальне настання правових наслідків. Пунктом7.1. договору іпотеки сторони визначили, що договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших положень, що містяться в ньому. Враховуючи вищевикладене, іпотечний договір та його умови відповідають вимогам, які встановлені для чинності правочину. Відповідно ч.1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За приписами ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, сторони спірного договору іпотеки на добровільних засадах визначили усі його умови, які прописані чітко і зрозуміло. Доводи позивача за зустрічним позовом про те, що можливість встановлення іпотеки відносно заздалегідь невизначеного обсягу грошових зобовязань спотворює законодавчу сутність правовідносин іпотеки є надуманими та безпідставним. Спірний договір іпотеки підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач за зустрічним позовом на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови, про що свідчить укладення 27.12.2013 року договору про внесення змін до іпотечного договору. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом до Банку необґрунтованими та такими, що не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Банку в рівних частках судові витрати, понесені Банком за проведення оцінки предмету іпотеки та стягує з них на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved