Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , проживали разом в будинку [ADDRESS] , що підтверджується випискою з погосподарської книги Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Позивач [PERSON] з лютого 1996 року та по теперішній час проживає у вищезазначеному житловому будинку, добросовісно, відкрито та безперервно володів вищезазначеним житловим будинком, доглядає та утримує його в належному стані. Зазначені обставини стали підставою для звернення із вказаною заявою до суду. У судове засідання позивач не з`явилася, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, від позивача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області в судове засідання не з`явився, староста подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, зазначив що позовні вимоги визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був власником домогосподарства, а саме житлового будинку, що розташований за адресою: по [ADDRESS] , що підтверджується випискою з погосподарської книги №3 на 2016 -2020 роки (а.с.19). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до відповіді Тарутинського районного бюро технічної інвентаризації 08.02.2017 року №42, вбачається, що в архіві Тарутинського РБТІ зберігається інвентаризаційна справа на будинок [ADDRESS] , яка заведена на підставі даних інвентаризації від 24.04.1989 року, яка проводилась Арцизьким МБТІ за замовленням [PERSON] (а.с.18). Згідно довідки Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] - дружиною, [PERSON] - донькою, [PERSON] - сином (а.с. 16). З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] разом із сім`єю проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 1996 року по теперішній час. Крім того, зазначили, що вона здійснює догляд за житловим будинком, робить капітальний та поточний ремонт за власні кошти та обробляє земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування цього житлового будинку (а.с.20-22). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] безперервно та відкрито володіє та користується нерухомим майном - а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав») Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав») Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved