Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що знаходилась у шлюб з відповідачем, який в 2013 році за рішенням суду було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач мешкає в РФ, має високий дохід, заямається підприємницькою діяльністю, однак регулярно коштів на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі - 2500 грн. щомісячно до його повноліття. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав позивач та представник позивача в повному обсязі., пояснили, що відповідач придбає дитині коштовні подарунки, але взагалі не надає коштів на харчування, утримання та розвиток дитини. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що на даний час відповідач має постійне місце роботи та постійний дохід, а тому згоден сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що 09 лютого 2001 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження (а. с. 4), свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5), довідкою з місця проживання (а.с.7). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2013 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 6). На даний час відповідач мешкає на території РФ. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає встановленим, що відповідач на момент розгляду справи на території РФ не має постійного офіційного місця роботи, оскільки надана відповідачем довідка про доходи ( а. с. 101) датована 12 грудня 2014 року, не містить інформації про те, що він отримав вказані доходи саме в зв"язку з тим, що перебуває у трудових відносинах. Сам заявник, звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення 25 грудня 2014 року, зазначив, що офіційно в Росії не працює, будь-яких доказів на підтвердження його працевлаштування після 25.12.2014 року суду надано не було. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, аналізуючи докази, надані сторонами у справі та їх особисті пояснення, суд вважає встановленим, що відповідач не має постійного місця роботи на території Росії , а тому аліменти з нього необхідно стягувати у твердій грошовій сумі. Виходячи з умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів судом враховано майнове становище сторін у справі а саме те, що відповідач є працездатним а тому у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Судом враховані також доводи відповідача про наявність у нього на утриманні іншої дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, у відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved