Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивачка, звертаючись з позовом до суду просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.07.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син, [PERSON]. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області шлюб з відповідачем було розірвано та стягнуто з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2012 року. Фактично шлюбні стосунки були припинені з липня 2012 року, вони проживають окремо, дитина проживає з нею. Весь цей час відповідач не цікавився дитиною, не телефонував та не виявляв бажання спілкуватися із сином та приймати участь у його вихованні. Дитині вже чотири роки, вона не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі роки жодного разу відповідача не бачила. У спілкуванні про батька дитина не питала та не цікавилася. З часу припинення шлюбних стосунків вона з дитиною проживають у її батьків у двокімнатній квартирі. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною та її батьками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню сина, його повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Також позивачка зазначає, що нею створено всі належні умови для здорового і всебічного розвитку дитини, яка знаходиться на обліку у відповідній медичній установі, де вчасно проводяться профілактичні щеплення та регулярні амбулаторні огляди. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у ньому обставини. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради в судове засідання не з'явився, третя особа суду подала заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, при цьому вказавши, що позов та висновок органу опіки та піклування Нетішинської міської ради підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивачки вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження, дитина [PERSON] народився [INFO], його батьками є сторони по справі (а.с. 7). Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2011 р., який було розірвано рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.01.2013 року (а.с. 8-8 зв.). Цим же рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою № 6398 від 09 грудня 2015 (а.с. 12). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 05.01.2016 року, за адресою [ADDRESS], умови для проживання та виховання малолітнього [PERSON] створені (а.с. 14-14 зв.). Згідно довідки наданої дошкільним навчальним закладом № 4 «Вогник» м. Нетішин, дитина позивачки відвідує дитячий садок (а.с. 13). Як убачається із розрахунку заборгованості від 31.03.2016 року, складеного Головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві [PERSON], заборгованість по аліментам відповідача на утримання сина [PERSON] станом на 31.03.2016 року становить у розмірі 50 022,75 грн. (а.с. 11). Позивачка суду пояснила, що відповідач залишив сім'ю коли їхньому сину було 9 місяців, з того часу жодного разу дитину не бачив та нею не цікавився, будь якої допомоги сину не надає. Суд приймає до уваги пояснення позивача, оскільки вони підтверджуються показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], яка засвідчила, що вона є тіткою [PERSON], відповідач жив з позивачкою у її сестри на утриманні останньої у м. Нетішин до одного року дитини [PERSON], у подальшому поїхав у м. Київ, після чого [PERSON] ніхто не бачив, аліментів відповідач не платив та не платить, з дитиною не зустрічається, [PERSON] свого батька не знає, перешкод у побаченнях з дитиною позивачка відповідачу ніколи не чинила. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 10.02.2016 року № 03/03-02-03/16 з'ясовано, що батько дитини [PERSON] усунувся від виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього сина [PERSON]. ухиляється від сплати аліментів, не надає будь-якої іншої матеріальної допомоги, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не підтримує з сином родинних стосунків, не вітає з днем народження, святами, не телефонує, не відвідує заходи в дитсадку та не бачив дитину більше трьох років. Відповідно даного висновку орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 36-37). Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], не проявляє до нього батьківської турботи, не піклується про дитину, не цікавиться його життям та здоров'ям, не утримує матеріально, хлопчик проживає з позивачкою, яка займається його вихованням та утриманням. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved