Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 16.02.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Косівського районного суду від 31.01.2018 року з [PERSON] ухвалено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 950 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак мінімальний розмір аліментів є значно вищий ніж той який стягується на підставі рішення Косівського районного суду від 31 січня 2018 року. Крім того, неповнолітній син сторін навчається в четвертому класні, та потребує більших матеріальних витрат на навчання, харчування, засоби гігієни, тощо. У зв`язку з цим, позивач просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача по 950 грн. щомісячно. Однак до початку судового засідання, подала заяву про збільшення позовних вимог, та просила стягувати з відповідача по 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій просила проводити розгляд справ без її участі. Вимоги заяви підтримала в повному обсязі (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти заявленого позову в частині збільшення позовних вимог. Розгляд справи просив проводити без його участі (а.с.23). Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Процесуальні дії у справі. 01.03.2021 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду на 24.03.2021 року. Судовий розгляд справи, призначений на 24.03.2021 року, був відкладений на 07.04.2021 року у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному. Ухвалою суду від 07.04.2021 року судовий розгляд було відкладено у зв`язку, з клопотанням позивача на 26.04.2021 року. Про судове засідання на 26.04.2021 року сторони були належним чином повідомленими, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.22-23). У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що відповідачем подано заяву про визнання позову і таке визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд доходить висновку, що позов підлягає повному задоволенню виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 04.01.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку (а.с. 7-8). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно копії рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2018 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 950 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.19). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що розмір аліментів, які були присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини за рішенням суду від 31.01.2018 року, є значно меншим від встановленого мінімального розміру аліментів, для дитини відповідного віку. Визначеного розміру аліментів рішення суду від 31.01.2018 року не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей: - віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривня, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; Стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів, оскільки останні стягуються у твердій грошовій сумі, а не частці від заробітку. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і за час даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). З відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина, однак у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги спроможність відповідача сплачувати визначений позивачем розмір аліментів, стан його здоров`я, вік та потреби дитини щодо належного утримання. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (908 грн). На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved