Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою, яку було уточнено в процесі судового розгляду (а.с. 102-103), до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2), в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 66,10 кв.м., житловою площею 29,30 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що встановлюється на рівні , не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 538 від 03 травня 2006 року, в розмірі 91 285,52 доларів США, що еквівалентно 1 941 268,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 58 150, 17 дол. США (еквівалент - 1 236 615, 53 грн.); заборгованість по відсоткам - 22 454, 89 дол. США (еквівалент - 477 523, 46 грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6 482, 26 дол. США (еквівалент - 137 851, 03 грн.); пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 198, 2 дол. США (еквівалент - 89 278, 43 грн.). Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 1 були укладені договір кредиту, договори про внесення змін до договору кредит, додаткові угоди, внаслідок невиконання умов яких у відповідача 1 виникла заборгованість. Також, між позивачем та відповідачем 1, відповідачем 2 були укладені Іпотечний договір та договір про внесення змін до Іпотечного договору. За умовами Іпотечного договору, для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань за договором Кредиту, відповідачі передали банку нерухоме майно, за рахунок якого позивач має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві та уточненнях до неї. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки має наслідком виселення всіх мешканців іпотечної квартири, в тому числі малолітніх дітей. Зазначене іпотечне майно є єдиним житлом відповідачів та їх дітей, у зв'язку з чим, у разі їх виселення має бути надане інше житло. Зокрема, заборгованість за договором кредиту є неспівмірною з ціною іпотечного майна, яка складає 125 000 дол. США. Крім того, пояснив, що позивачем вирахувано пеню в доларах США, що суперечить вимогам закону. Свої заперечення проти позову також мотивував посиланнями на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Представник третьої особи - Служби у справах дітейДеснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, у зв'язку з тим, що звернення стягнення на предмет іпотеки порушує житлові права малолітніх дітей.( а.с. 119) Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 03.05.2006 між позивачем та відповідачем 1 був укладений Договір кредиту №538, відповідно до якого відповідачу 1 банком надано кредит у розмірі 60 000 дол. США зі сплатою 12,75 % річних, з терміном повернення 02.05.2021 р. (а.с. 19-23) 23.03.2007 між позивачем та відповідачем 1 укладено договір про внесення змін до Договору кредиту, у відповідності до якого досягнуто згоди щодо зміну режиму кредитування за Договором кредиту на Договір про надання відновлювальної кредитної лінії, для чого було вирішено викласти назву та номер договору кредиту у наступній редакції «Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №538». (а.с. 24-29) Також було викладено п.п.1.1.1 у новій редакції, а саме зазначено, що надання Кредиту буде здійснюватись окремими частинами (далі за текстом кожна частина окремо - Транш, а в сукупності - Транші), в межах максимального ліміту, який на дату укладання цього договору встановлюється в розмірі 81 660 дол. США та який буде змінюватись на умовах, передбачених п. 1.1.2 цього Договору, зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 12, 85 % річних, а також комісії, в розмірі та в порядку, визначених цим договором. 30.10.2008 між позивачем та відповідачем 1 укладено додаткову угоду №2 у відповідності до якої було збільшено процентну ставку по кредиту до 13,5 % річних. (а.с. 30) 08.04.2009 між позивачем та відповідачем 1 укладено договір № 2 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 538, згідно з яким змінено режим кредитування з відновлювальної кредитної лінії на невідновлювальну, передбачено відмову відповідача 1 від подальшого отримання траншів, встановлено ліміт кредитування на рівні досягнутого розміру заборгованості за Договором кредиту у розмірі 70 140 дол. США, тобто сторонами зафіксовано фактичний розмір заборгованості станом на 08.04.2009. Змінено графік погашення заборгованості з кінцевим терміном погашення всієї заборгованості за кредитом до 23.07.2017. (а.с. 31-32) 02.02.2010 між позивачем та відповідачем 2 укладено додаткову угоду, у відповідності до якої змінено графік погашення основного боргу з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 02.05.2021. (а.с. 33-34) 03.05.2006 між позивачем та відповідачами, в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, було укладено Іпотечний договір №04/І-168, у відповідності до якого відповідачі передали банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 66,10 кв.м., житловою площею 29,30 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачам в рівних частках на підставі Договору купівлі-продажу від 22.12.2003. (а.с. 35-38,42-47) 23.03.2007 між позивачем та відповідачами укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, у відповідності до якого встановлено вартість Предмету іпотеки за згодою сторін у розмірі 631 250 грн. Крім того, п.п. 1.4.1 ст. 1 Іпотечного договору викладено в наступній редакції: «повернення позичальником кредиту в сумі, що надається йому в межах максимального ліміту в розмірі 81 660 дол. США, з порядком погашення згідно з умовами, визначеними Договором, яким обумовлене основне зобов'язання, та з кінцевим терміном погашення кредиту до 02 травня 2021 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором, яким обумовлене Основне зобов'язання». (а.с. 39-41) Факт видачі кредитних коштів підтверджується заявкою на видачу готівки №6 від 03.05.2006. (а.с. 50) Відповідач 1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 07.07.2015 року має заборгованість за Договором в сумі 91 285,52 доларів США, що еквівалентно 1 941 268,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 58 150, 17 дол. США (еквівалент - 1 236 615, 53 грн.); заборгованість по відсоткам - 22 454, 89 дол. США (еквівалент - 477 523, 46 грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6 482, 26 дол. США (еквівалент - 137 851, 03 грн.); пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 198, 2 дол. США (еквівалент - 89 278, 43 грн.). (а.с. 9-18) Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ч. 1, 3 ст. 33 та ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. При зверненні до суду з даним позовом, позивач посилався на своє право звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки з настанням терміну виконання відповідачем 1 забезпечених іпотекою зобов'язань, вони не були виконані належним чином - відповідно до встановленого в Договорі кредиту графіку. Згідно із ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до припинення дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Положеннями ст.5 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності. Вимогами ст.7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором що визначена під час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Згідно зі ст.18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до положень ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. Таким чином, судом встановлено та не заперечувалось стороною відповідачів, що відповідач 1 не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим позивач набув право на задоволення вимог по поверненню грошових коштів, шляхом звернення стягнення на квартиру, що була передана в іпотеку. Іпотечний договір укладений між сторонами, містить п. 2.1.4 у відповідності до якого Іпотекодавці без згоди банку не мали права надавати право користування предметом іпотеки третіх осіб. Проте, як вбачається з довідки форми №3, від 30.10.2015 року, у спірній квартирі зареєстровано четверо осіб, а саме: відповідачі по справі з 2004 та діти [PERSON] та [PERSON] з 2012 року, тобто після укладення Іпотечного договору. (а.с. 101) Зокрема, згоду банку для реєстрації зазначених осіб в іпотечній квартирі сторона відповідача суду не надала. Посилання представника відповідачів як на підставу своїх заперечень на те, що іпотечне майно є єдиним житлом відповідачів та їх дітей, у зв'язку з чим, у разі їх виселення має бути надане інше житло, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач не ставить в позові вимоги про виселення відповідачів та інших осіб. Крім того, відповідно до договору купівлі - продажу від 29 листопада 2006 року [PERSON] придбав трикімнатну квартиру [ADDRESS]. (а.с.111) Посилання представника відповідачів на неможливість проживання в даній квартирі у зв'язку з проведенням державним виконавцем опису та решту майна в ході виконавчого провадження ВП № 48794083 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 1750417,65 гривень, суд не приймає до уваги з огляду на те, що станом на час розгляду справи [PERSON] є власником даного майна і його арешт не позбавляє його права користування майном, а лише обмежує в праві відчуження. Щодо посилань представника відповідача на неспівмірність позовних вимог з вартістю предмета іпотеки, суд вважає такими, що не ґрунтуються та не підтверджуються вимогами законодавства та матеріалами справи. Решта заперечень представника відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, відносно питання про застосування «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов»язання, а не звільнення від його виконання. Таким чином мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов»язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги уточненого позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З огляду на викладене, враховуючи наявність у власності відповідача іншого житла - трикімнатної квартири [ADDRESS], суд не знаходить підстав для застосування положеннь Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved