Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] [INFO]. право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Посилається на те, що вона є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Інші особи не звертались із заявами про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] вона у встановлені порядку і строк звернулась із заявою про прийняття спадщини. До складу спадкового майна належить спірний будинок, побудований станом на 1988 р., однак, спадкодавець за життя не встигла оформити на нього свідоцтво про право власності. На підставі рішення виконкому Ярмолинецької районної ради №224 від 24.11.1988 р. свідоцтво про право власності на цей будинок було видано на ім'я спадкодавця вже після її смерті - [INFO]. У зв'язку із цим Друга Хмельницька державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні представник позивач позов підтримала з аналогічних мотивів. Відповідач позов визнав у клопотанні №475 від 06.11.2014 р., просив розглядати справу у відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. [PERSON] до вступу в шлюб користувалась прізвищем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 14.02.2001 р.. [PERSON] заповіла їй все своє майно заповітом, посвідченим 13.07.1990 р. Антоновецькою сільською радою Ярмолинецького району, зареєстрованим в реєстрі за №33, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 24.09.2014 р., архівною довідкою від 12.09.2014 р. №1565/01-18. Заповіт відмінений не був, в спадковому реєстрі значиться як чинний. [PERSON] померла [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 24.02.1998 р.. На дату смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Інші особи з нею не проживали та зареєстровані не були, а після її смерті за цією адресою ніхто не проживає, що підтверджується довідками виконкому Антоновецької сільської ради №511 від 12.11.2014 р., №389 від 26.09.2014 р.. Існування інших спадкоємців з матеріалів справи не вбачається, представник позивача заперечила факт їх існування і це підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 06.11.2014 р.. Згідно із ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, який діяв на час існування відповідних відносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до архівної довідки №1565/01-18 від 12.09.2014 р., позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.10.2000 р. реєстровий номер 2350 на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КПГ «Україна» с. Антонівці. Позивач посилається на те, що спадкодавцеві також належало право власності на будинок в [ADDRESS], який, згідно із технічним паспортом, складеним на [INFO]. позначений літ. А-І та має загальну площу 36,1 кв.м.. Однак, оскільки за життя спадкодавець не отримала свідоцтва про право власності на нього (таке свідоцтво було видано після її смерті - [INFO]. на її ім'я), державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на цей будинок, що підтверджується листом №1312/02-14 від 16.09.2014 р.. Позивач посилається на те, що цей будинок був фактично побудований до 1988 р., оскільки у свідоцтві від [INFO]. про право особистої власності на жилий будинок як на підставу його видачі міститься посилання на рішення виконкому Ярмолинецької районної ради народних депутатів №224 від 24.11.1988 р.. Хоча рік побудови будинку не вказаний у технічному паспорті, у відповідності до довідки Антоновецької сільської ради №485 від 10.11.2014 р. рік побудови цього будинку визначений 1949 р.. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. При цьому, враховуючи посилання позивача на завершення будівництва спірного майна до дати відкриття спадщини у 1949 р., державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Ця позиція відображена і в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Відтак, позов слід задовольнити, у зв'язку із чим згідно із ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved