Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON]. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначила, що з року, вона з відповідачем [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який зареєстрований та проживає разом з позивачкою та перебуває у неї на утриманні. З 22.09.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач не систематично надає допомогу на утримання свого сина, тому позивачка звернулася з вказаним позовом до суду. Та просила сд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не меншу 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку. До суду позивач та відповідач подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позивач просила позов задовольнити , а відповідач не заперечив проти задоволення позову . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. 12 серпня 2000 року ( актовий запис № 1345)Центральним Відділом реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( позивач [PERSON]), що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 12 серпня 2000 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва (а.с. 4). У шлюбі сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 квітня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 5). Як вбачається з копії Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії[NUMBER] (а.с.6) шлюбу міжж сторонами було розірвано 22 вересня 2012 року. Крім того, судом встановлено, що на даний час дитина проживає спільно зі своєю матір'ю і перебуває у неї на утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно положень ч.1 ст.57, ст.10 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, якіберуть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Положеннями ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, якіберуть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, якімають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, якіберуть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на це слід зазначити, що відповідачем надано суду заяву, якою він визнає позовні вимоги та не запеерчує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України із змінами від 17.05.2017 року визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства " кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, грального, культурного, духовного та соціальногорозвитку. Відповідно до вимог ст.. 182ч.2 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . При призначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач по справі позов визнав, зазначив, що не заперечує проти його задоволення в частині стягнення на утримання неповнолітньої дитини, працює, має доходи,тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини певного віку, щомісячно і до повноліття дитини. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Таким чином,

Outcome: approved