Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся з вказаним позовом. У позові [PERSON] просив визнати за ним право в порядку спадкування на завершення приватизації та державну реєстрацію його права власності на земельну ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0235 га, що розташовані в м. Миргород Полтавської області по вул. Іващенка, 7/45, а саме : з кадастровим номером 5310900000:50:003:0115 площею 0,0141 га з кадастровим номером 5310900000:50:003:0116 площею 0,0067 га та з кадастровим номером 5310900000:50:003:0117 площею 0,0027 га, а також зобовязати виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області здійснити реєстрацію його права власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0235 га, що розташовані в м. Миргород Полтавської області по вул. Іващенка, 7/45, а саме: з кадастровим номером 5310900000:50:003:0115 площею 0,0141 га з кадастровим номером 5310900000:50:003:0116 площею 0,0067 га та з кадастровим номером 5310900000:50:003:0117 площею 0,0027 га Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначає, що 25.05.2008 року померла його мати [PERSON], яка за життя розпочала процедуру приватизації земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0235 га, що розташовані в м. Миргород Полтавської області по вул. Іващенка, 7/45, які були передані їй відповідно до рішення від 21 липня 2006 року 5 сесії 5 скликання Миргородської міської ради Полтавської області та рішення від 26 вересня 2006 року 7 сесії 5 скликання Миргородської міської ради Полтавської області. На виконання даних рішень протягом липнявересня 2006 року була виготовлена землевпорядна документація. У звязку із особливостями землекористування і розташування господарських будівель та споруд, особливостями поділу земельної ділянки між співвласниками будинку, земельна ділянка, що була відведена [PERSON] фактично складається з трьох земельних ділянок. Державні акти про право власності на вказані земельні ділянки [PERSON] не отримала, так як померла 25.05.2008 року. Спадкоємцем даного спадкового майна є позивач. [PERSON] звернувся 26.10.2016 року із заявою до Миргородської міської ради про надання йому дозволу на завершення приватизації земельних ділянок, приватизацію яких за життя розпочала його мати. Рішенням від 11.11.2016 року № 75 Миргородська міська рада відмовила позивачу у наданні дозволу на завершення приватизації на земельні ділянки після смерті його матері з підстав того, що йому вже була передана у власність земельна ділянка за цим видом використання. Посилаючись на абзац 2 п.1 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України позивач вказує, що має право на спадкування права продовжити приватизацію земельних ділянок, які розпочала його мати, а на підставі 116 ЗК України має право на приватизацію спірних земельних ділянок в межах дозволених норм 0,1 га. Позивач та його представник, адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити його з підстав вказаних у позовній заяві. Представники Миргородської міської ради та Виконавчого комітету Миргородської ради Полтавської області, [PERSON] та [PERSON] заперечили позовні вимоги з підстав того, що на підставі рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради № 1228 від 19.11.1997 року гр. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,051 га., за адресою м. Миргород, пров. Озерний, 41, таким чином він використав своє право на отримання безкоштовно у власність земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Пунктом 4 статті 116 ЗК України визначено, що передача земельних ділянко безкоштовно у власність громадян у межах норм передбачених цим кодексом проводить один раз по кожному виду використання. Окрім того представники відповідачів заперечували проти задоволення позовної вимоги про зобовязання виконавчий комітет Миргородської міської ради здійснити реєстрацію права власності позивача на спірні земельні ділянки, так як відповідно до вимог закону, право реєструвати свої права не нерухоме майно має особа, яка набула дане право. Також виконання рішення про реєстрацію земельних ділянок без внесення відомостей до державного земельного кадастру неможлива. Так, відповідно до ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Порядок приватизації земельних ділянок визначено у ст.118 ЗК України, за якою питання прийняття рішення про приватизацію земельних ділянок покладено на органи місцевого самоврядування, якими за ст.12 ЗК України є сільські, селищні, міські ради. Процес приватизації завершується часом виникнення права власності - отриманням державного акту на початок процесу приватизації, а у період виникнення спірних правовідносин - моментом державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України). Згідно із ст.1218 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов'язку, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов'язку, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, перелік яких визначено у ст.1219 ЦК України. Аналізуючи вищевказані норми законодавства суд вважає, що у даному випадку до спадкоємця не переходить право власності на земельні ділянки, яке не було оформлено відповідним чином, але переходить право на завершення приватизації, оскільки це пов'язано із майновими правами. Зазначена позиція суду узгоджується із роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року (п.3.5), що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що рішенням 7 сесії п'ятого скликання Миргородської міської ради Полтавської області передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельні ділянки площею 235 м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Остання розпочала процедуру приватизації шляхом виготовлення технічної документації, але померла 25.05.2008 року. Спадкоємцем померлої є [PERSON]. Позивач прийняв спадщину і звернувся 25.10.2016 року до Миргородської міської ради із заявою про надання йому дозволу на завершення процедури приватизації на своє імя земельних ділянок по вул. Іващенка 7/45, процедуру приватизації яких не завершила його мати [PERSON]. Рішеннями 17 сесії сьомого скликання Миргородської міської ради Полтавської області від 11 листопада 2016 року відмовлено [PERSON] в передачі спірних земельних ділянок у його власність шляхом продовження процедури приватизації з підстав того, що приватизація земельних ділянок по одному виду використання проводиться лише один раз, а рішенням № 1228 від 19.11.1997 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,051 га. за адресою пров. Озерний, 41 м. Миргород. Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання. З огляду на системний аналіз положень вищенаведених норм законодавства, можна зробити висновок, про те, що громадянин має право отримати безоплатно у власність земельні ділянки один і більше разів, проте в межах розмірів, передбачених статтею 121 ЗК України. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду України при розгляді справи № 6-228цс14 від 24.06.2015 рок. На момент розгляду справи позивач безоплатно отримав у власність земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,051 га. за адресою пров. Озерний, 41 м. Миргород . Розмір спірних земельних ділянок на які претендує позивач становить 0,0235 га. Їх сумарна кількість становить 0,0745 га, що входить у норми визначені ст. 121 ЗК України та вказує на безпідставності відмови позивачу в приватизації спірних земельних ділянок. Оскільки відповідач своїми рішеннями фактично відмовив позивачу у завершенні приватизації земельних ділянок, суд вважав, що останній має право на завершення цієї процедури, однак без вказівок на кадастрові номера земельних ділянок, так як вони не внесені до державного земельного кадастру, що встановлено судом з листа Управління держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області (а.с.61). Із системного аналізу положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" суд не вбачає обовязку орану місцевого самоврядування при здійсненні безоплатної передачі земельних ділянок із земель комунальної власності здійснювати реєстрацію виниклого права власності в державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON]А про зобовязати виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області здійснити реєстрацію його права власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0235 га, що розташовані в м. Миргород Полтавської області по вул. Іващенка, 7/45, за їх безпідставністю.

Outcome: approved