Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Представник, позивача [PERSON], [PERSON] звернулась в суд з позовом до Марянівської сільської ради Захарівського району Одеської області в якому просить визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті батька право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства Ім. «Котовського» розміром 7,59 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Марянівської сільської ради Захарівського району Одеської області. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме батьку позивача належало право на земельну частку (пай) згідно сертифікату [NUMBER] від 07.08.1996 року, розміром 7,59 в умовах кадастрових гектарах на території Марянівської сільської ради Захарівського району Одеської області, колишнього КСП Ім. «Котовського». 05 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Захарівської районної державної нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак державний нотаріус Романова І.С. постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких обставин, позивач позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на земельну ділянку та вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, але попередньо надали до суду клопотання, в якому вказали, що вимоги позовної заяви підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу без їх участі. Представник відповідача Марянівської сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Фрунзівському районі Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 01 травня 1997 року, актовий запис № 3 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме батьку позивача належало право на земельну частку (пай) згідно сертифікату [NUMBER] від 07.08.1996 року, розміром 7,59 в умовах кадастрових гектарах на території Марянівської сільської ради Захарівського району Одеської області, колишнього КСП Ім. «Котовського». Родинні відносини позивача підтверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER] від 03 січня 1985 року, актовий запис № 1, в якому померлий [PERSON], записаний батьком позивача (а.с. 8). 05 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Захарівської районної державної нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак державний нотаріус Романова І.С. постановою від 05 червня 2018 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП Ім. «Котовського» розміром 7,59 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), місце розташування якого с. Оленівка Фрунзівського району Одеської області, що належало батьку [PERSON], який помер [INFO], в зв'язку з тим, що серед поданих документів відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с. 9). Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК України 1963 року. Враховуючи, що спадкоємець [PERSON] помер [INFO] до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті слід застосовувати положення ЦУ України в редакції 1963 року. Оцінюючи зазначені обставини та відповідні їм правовідносини, суд виходить з положень Цивільного кодексу Української РСР, які були чинними на час відкриття спадщини і передбачали наступне: спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (стаття 524); неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (стаття 535); при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (стаття 529); при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга)(стаття 530); для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548); визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (стаття 549). Спадкоємцями першої черги є лише донька [PERSON], оскільки дружина спадкодавця, [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Фрунзівському районі Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 18 грудня 2013 року, актовий запис № 300 (а.с. 10). Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої ради Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Згідно довідки Марянівської сільської ради Захарівського району Одеської області від 26.03.2018 року № 189, [PERSON], який помер [INFO] дійсно постійно проживав та був зареєстрований до дня своєї смерті в с. Мар'янівка Захарівського району Одеської області. У житловому будинку крім покійного [PERSON] на день його смерті проживала його дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) позивач фактично спадщину прийняла, вступивши у фактичне володіння спадковим майном. Згідно відповіді відділу у Захарівському районі міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 1792/125-18 від 19.09.2018 року на ім'я [PERSON], відповідно до запису № 109 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданий сертифікат [NUMBER] від 07.08.1996 року, розміром 7,59 умовних кадастрових гектара на території Марянівської сільської ради із земель колишнього КСП Ім. «Котовського». Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Одеській області становить 31 167, 66 грн./га (а.с. 12). Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами повязані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які, суд виходить з того, що право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). У відповідності до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно. Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, як спадкоємець за законом, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на спадщину за законом.

Outcome: approved