Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2021 року було задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн фінанс» та визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 12.03.2021 року, зареєстрований в реєстрі № 22984 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 464376236 від 18.12.2019 року в сумі 68965,00 гривень, таким, що не підлягає виконанню. 02.11.2021 року від адвоката Пінчук Вікторії Вячеславівни, представника [PERSON] , надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу понесену позивачем у загальному розмірі 10000 гривень. В якості доказів судових витрат, яки потребують сплаті позивачем, надано договір №02-1/09-2021 від 02 вересня 2021 року між [PERSON] та адвокатськім бюро «Вікторії Пінчук» в особі керуючого Пінчук В.В. , згідно якого адвокатське бюро зобов`язується здійснити правовий захист клієнта, який в свою чергу зобов`язується оплатити фактичні витрати необхідні для виконання цього договору; додаток №2 до вказано договору від 20 вересня 2021 року, згідно якого загальна вартість зазначених послуг узгоджена сторонами у розмірі 10000 грн.; актами №1 та №2 виконаних робіт від 28.10.2021 року відповідно до змісту яких сторонами визначено детальний опис наданих адвокатським бюро та прийнятих клієнтом послуг у розмірі 10000 грн.; меморіальним ордером №104799274 від 20 вересня 2021 року про часткову сплату клієнтом наданих адвокатським бюро послуг. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У даному випадку стороною позивача до судових дебатів було заявлено про відповідні судові втрати та з наданих договорів вбачається наявність укладених між позивачем, на користь якого винесено рішення, та адвокатським бюро, представник ( керівник ) якого здійснювала безпосереднє представництво позивача у судовому провадженні угод про надання правничої допомоги, детальний опис проведених робіт, узгоджені позивачем та адвокатським бюро вартість наданих послуг, акти про прийняття даних послуг як таких, що виконані у повному обсязі. Також за змістом позовної заяви, поданої до суду 21.09.2021 року , стороною позивача було заявлено орієнтований розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Згідно постанові від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц Верховним Судом визначено наступна правова позиція - при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі N 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу, відповідають орієнтованому розміру судових витрат визначених у позовної заяві, встановлені договором про надання правової допомоги та її додаткам, розмір таких витрат узгоджений сторонами договору про надання правової допомоги, понесені витрати відповідають складнощі справи та обраному способу захисту порушеного права позивача, існуючий детальний опис виконаних робіт та акти про прийняття даних робіт свідчать про належне виконання адвокатськім бюро умов угоди про надання правової допомоги позивачу, відсутні заперечення інших учасників процесу проти розміру заявлених витрат, а тому зазначена заява про стягнення з відповідача в рахунок витрат , яки повинен сплатити позивач адвокатському бюро, є такими що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved