Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Стислий виклад\~позиції позивача\~та відповідача,\~їх заяви\~(клопотання),\~інші процесуальні\~дії у\~справі. В квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила визнати за нею право власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 83,3 кв.м., в тому числі житловою 40,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого був [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що вона у 2000 році купила у відповідача 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , сплативши 3000 грн. Вказана частина житлового будинку з надвірними будівлями належала [PERSON] . Після його смерті, яка сталася [INFO] , [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте не оформила спадщину. Оскільки вона добросовісно заволоділа зазначеною частиною житлового будинку і безперервно проживала там протягом більш як десять років, вона набула право власності за набувальною давністю, однак зареєструвати це право, окрім як в судовому порядку, не має можливості. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] . позов підтримав, з підстав вказаних в ньому. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду відзив, в якому вказала, що позовні вимоги визнає, просила справу розглядати у її відсутність. Представник Ріпкинської районної\~ради Ріпкинського\~району Чернігівської\~областів судове засідання не з`явився, з невідомих причин. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що спірним являється частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: : [ADDRESS] , власником якого був [PERSON] , що стверджується інформаційною довідкою КП Чернігівське МБТІ від 06.03.2019 р., право власності на який не було зареєстроване. Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які встановлювали порядок державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56 було запроваджено державну реєстрацію нерухомого майна в сільській місцевості, а до 13 грудня 1995 року в сільській місцевості державна реєстрація нерухомого майна не проводилась і належність спадкодавцю права власності на житловий будинок підтверджувалось лише записом в погосподарській книзі сільської ради. Судом встановлено, що КП Чернігівське МБТІ виготовило технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] здійснила продаж [PERSON] 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за 3000 грн., [PERSON] надала згоду на проживання та реєстрацію місця проживання у вказаному будинку, що вбачається з протоколу отримання відомостей ід особи та відзиву на позов. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 22.01.2004 року по 23.09.2008 року та з 17.06.2010 року, що вбачається з довідки виконкому Ріпкинської селищної ради Чернігівської області від 18.01.2019 року №153. Джерела права застосовані (не застосовані) судом. У ЦК України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Особу, яка заволоділа майном, слід вважати добросовісною, якщо на момент заволодіння майном вона мала всі підстави вважати, що законний власник у майна відсутній, або якщо власник у майна є, то він втратив інтерес до цього майна. Добросовісність володільця такого майна у даному випадку обумовлена відсутністю або власника взагалі, або будь-яких претензій з боку попереднього його володільця. По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є). Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: - майно може бути об`єктом набувальної давності; - добросовісність володіння; - відкритість володіння; - давність володіння та його безперервність; - відсутність інших осіб, які претендують на це майно; - відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Положеннями ст. 5 ЦПК України, ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Оцінка суду. Враховуючи те, що по справі підтверджено, що [PERSON] без належних правових підстав володіє 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але таке заволодіння, на думку суду, є добросовісним, так як таке заволодіння відбулось не шляхом викрадення чи шахрайства, а за згодою [PERSON] , яка не прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , яка сталась 13.05.2000 р. та не оформивши вказану частину будинку на себе, в порядку спадкування, без укладення договору купівлі-продажу, за кошти в сумі 3 000 грн. продала його [PERSON] , зважаючи на те, що [PERSON] належними та допустимими доказами довела, що вона продовжує відкрито, тобто очевидно для всіх та безперервно користуватись цим будинком з 2000 р і по даний час., тобто понад 10 років та відноситись до вказаного об`єкта, як до свого, сплачує спожиту електроенергію та земельний податок, при тому, що [PERSON] жодним чином не претендує на вказану частину житлового будинку про що свідчить не прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , яка сталась 13.05.2000 р., суд вважає за необхідне захистити права [PERSON] в спосіб, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом визнання за нею права власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку набувальної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved