Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У липні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 26 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 007-2008-2200, відповідно до умов якого [PERSON] отримала у ВАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 122 000 доларів США строком до 10.06.2038 року зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом. Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» - 22 червня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів, ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується п. 1.1. Статуту ПАТ «Універсал Банк». Копія витягу зі Статуту ПАТ «Універсал Банк» додається до позовної заяви. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 26 червня 2008 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1129. Посилаючись на викладене вище та норми закону, позивач просив суд: з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 003-2902/756-0597 від 30.11.2007 року в розмірі 1 018 409 (один мільйон вісімнадцять тисяч чотириста дев'ять) гривень 67 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 26 червня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 1130 - земельну ділянку, площею 0,1516 га, кадастровий номер 3222481202:02:110:6037 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стане власністю іпотекодавця в майбутньому на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки №1126, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 червня 2008 року, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 26 червня 2008, № правочину 2984375, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у ході виконавчого провадження та стягнути витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не повідомляла. Представник третьої особи в судове засідання з»явилась. Проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Просила суд відмовити. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.575 Цивільного кодексу України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 26 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 007-2008-2200, відповідно до умов якого [PERSON] отримала у ВАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 122 000 доларів США строком до 10.06.2038 року зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом. Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» - 22 червня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів, ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується п. 1.1. Статуту ПАТ «Універсал Банк». Копія витягу зі Статуту ПАТ «Універсал Банк» додається до позовної заяви. 26 червня 2008 року для забезпечення виконання зобов'язання позичальником за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №007-2008-2200-Р. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 26 червня 2008 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1129. Згідно договору іпотеки позичальник передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: Земельну ділянку, площею 0,1516 га, кадастровий номер 3222481202:02:110:6037 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стане власністю іпотекодавця в майбутньому на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки №1126, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 червня 2008 року, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 26 червня 2008, № правочину 2984375. У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2011 року у цивільній справі 2-1836/11 стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість по кредитному договорі № 007-2008-2200 від 26.06.2008 року в сумі 1 018 409,67 (один мільйон вісімнадцять тисяч чотириста дев'ять) гривень 67 копійок, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) гривень. У відповідності до Постанови Верховного суду України від 04 вересня 2013 року у справі 6-73цс13 наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 526, 530, 575, 629 ЦК України, ст. 3-7, 33, 37 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved