Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Державний експертно імпортний банк України» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15288,06 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.08.2008 року між сторонами було укладено договір №0002057490ЕК/2008-08 про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту, згідно з умовами якого позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 10000,00 грн. на строк до 30.07.2010р. включно. Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 23.02.2017 року виникла заборгованість у розмірі 15288,06 грн., з яких: 8696, 78 грн. заборгованість за процентами; 3160,38 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 3430,90 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак 24.05.2017р. звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 40). В судові засідання, призначені на 25.05.2017р. та 29.06.2017р. відповідач не зявився, конверти з повісткою про виклик в судове засідання повернулися на адресу суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 37-38, 47-48), що розцінюється судом, як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів статей 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 15.08.2008 року між ПАТ «Укрексімбанк» та [PERSON] був укладений договір №0002057490ЕК/2008-08, відповідно до умов якого банк зобовязався відкрити [PERSON] кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 10000,00 грн. на строк до 30.07.2010р. включно. Відповідно до п. 2.2 договору кредитор в межах кредитної лінії та на умовах цього договору надає позичальнику кредит з оплатою процентів за його використання в розмірі 23% річних. Згідно з п.п. 5.2.4 договору позичальник зобовязується сплачувати нараховані проценти за користування кредотом щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту в порядку договірного списання на умовах цього договору, для чого забезпечувати залишок коштів на КР у необхідному розмірі. На виконання умов договору позивачем відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 10000,00 грн. на строк до 30.07.2010р. включно. Однак, користуючись кредитними коштами зобовязання щодо їх повернення відповідач не виконував належним чином, у зв'язку з чим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2012р. стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0002057490ЕК/2008-08 від 15.08.2008р. у розмірі 19971,54 грн. З тексту вищевказаного рішення вбачається, що станом на 20.07.2012р. загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором становить 19971,54 грн., з яких: 7851,70 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 9999,03 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 585,45 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 1535,36 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Однак, оскільки з матеріалів справи слідує, що вищевказане рішення суду боржником також не виконано, позивачем цілком правомірно нараховано проценти за користування кредитними коштами за період з 01.11.2012р. по 03.02.2017р. в сумі 8696,78 грн., а відтак позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується стягнення пені слід зазначити наступне. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно із пунктами 7.1 та 7.2 статті 7 договору при неповерненні кредиту в строки, визначені договором, а також за прострочення визначених договором термінів сплати процентів за користування кредитом, позичальник (відповідач) сплачує кредитору (позивачу) за кожний день прострочки, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яий сплачується пеня. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами та пені, нарахованої на прострочену заборгованість за основним боргом обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі саттею 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором №0002057490ЕК/2008-08 від 15.08.2008р., суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Укрексімбанк» станом на 23.02.2017 рік складає 15288,06 грн., з яких: 8696, 78 грн. заборгованість за процентами; 3160,38 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 3430,90 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом. Згідно з частиною першою статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1600,00 грн. витрат повязаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved