Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Прокурор в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], зазначивши, що ним було вчинено злочин, передбачений ст.286,ч.1 КК України, за який його було засуджено вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.03.2015 року. [PERSON] обвинувачувався в тому, що 17.07.2014 року близько 20.00 год., керуючи належним йому транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Міцубісі д.н.з. [NUMBER], в результаті чого водій [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. В звязку з отриманими ушкодженнями [PERSON] з 17.07.2014 року по 22.07.2014 року, [PERSON] Д,П. з 17.07.2014 року по 11.08.2014 року перебували на лікуванні в [PERSON] центральній міській лікарні і на їх лікування було витрачено відповідно 1610,80 грн. та 8144,64 грн., а всього 9755,44 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь фінансового управління виконавчого комітету [PERSON] міської ради 9755,44 грн. витрат на лікування потерпілих від вчиненого [PERSON] злочину. В судовому засіданні прокурор Ігнатенко А.П. позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити. Позивач, в інтересах якого подано позов, позовні вимоги підтримав, подавши письмову заяву. Відповідач [PERSON], будучи належним повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, проти позовних вимог не заперечив, будь-яких заяв чи клопотань не подав. За таких обставин, справу розглянуто заочно. Вислухавши пояснення прокурора та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.03.2015 року [PERSON] було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст.286,ч.1 КК України, потерпілими від якого є [PERSON] та [PERSON]. Потерпілий [PERSON] з приводу отриманої в результаті ДТП травми перебував на лікуванні в [PERSON] центральній міській лікарні з 17.07.2014 року по 22.07.2014 року і на його лікування було витрачено 1610,80 грн., [PERSON] перебувала на лікуванні в [PERSON] центральній міській лікарні з 17.07.2014 року по 11.08.2014 року і на її лікування було витрачено 8144,64 грн. що підтверджено довідкою вказаного лікувального закладу. Відповідно до ст.1206,ч.1 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 17.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштівд до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов'язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи (пропущення строку позовної давності тощо), та докази на їх підтвердження відсутні. За таких обставин, понесені закладом охорони здоров'я витрати на лікування потерпілих підлягають відшкодуванню безпосередньо відповідачем [PERSON], тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved