Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

У жовтні 2019 року позивачі звернулись до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У обґрунтування позову зазначили, що вони є власниками кв. [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані позивачі та відповідач по справі [PERSON] , який ніколи не проживав та на теперішній час не проживає в квартирі, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні житла, особисте майно в квартирі не зберігає. На підставі викладеного, просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримують вимоги, просять позов задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивачів, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07 липня 2006 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Членами сім`ї зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11436043 від 03 серпня 2006 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/4 частині за кожним. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49457520 від 13 жовтня 2017 року, [PERSON] отримала спадщину після смерті [PERSON] , у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Вказана обставина також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2017 року. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачі наділені повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном. З акту №476, виданого КСН «Центральний І», у квартирі [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , інші особи в квартирі не проживають. Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачів, в яких зазначено, що відповідач у вказаній в позові квартирі ніколи не мешкав. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач наколи не проживав в квартирі [ADDRESS] , він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved