Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач КП «Славутське ЖКО» в особі начальника Яцюка В.В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказують про те, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі підприємства. При перевірці паспортного режиму 08 липня 2014 року було виявлено, що в квартирі № [ADDRESS] у вказаному житловому будинку більше двадцяти років проживає відповідачка [PERSON] з двома неповнолітніми дітьми. Позивач вказує про те, що [PERSON] було самовільно зайнято дану квартиру, оскільки зареєстрованих осіб у квартирі немає та ордеру на вселення в квартиру відповідачка не отримувала. Просять суд виселити [PERSON] із самовільно зайнятого жилого приміщення та зобов'язати видати ключі від квартири. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] подала до суду зустрічний позов до КП "Славутське ЖКО", третя особа орган опіки та піклування Славутської міської ради Хмельницької області, про визнання права користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона на законних підставах вселилася у дану квартиру. Вказує про те, що рішенням профбюро Славутського відділення КЕЧ від 04 червня 1996 року по списку розподілу житлової площі по БУ-2 Шепетівської КЕЧ [PERSON] та її сину [PERSON] була виділена квартира [ADDRESS]. Вона вселилася у вказану квартиру на підставі рішення в грудні 1996 року, без видачі ордера. З 1996 року відповідачка сплачує комунальні послуги по відкритому самостійному особистому рахунку № 2202, що підтверджує укладення з нею договору найму квартири. В подальшому рішенням виконкому Славутської міської ради № 173 від 17 червня 1999 року дана квартира була визнана службовою і знову виділена [PERSON] в користування. Відповідачка [PERSON] вказує про те, що з 1996 року являється наймачем квартири та проживає в ній з дітьми без реєстрації, сплачує комунальні послуги, а тому набула права користування цією квартирою, постійно в ній проживає з малолітньою донькою, оскільки іншого житла немає. Просить суд визнати за нею та малолітньою донькою [PERSON] право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Ухвалою суду від 25 вересня 2014 року вказані позови об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом Дацюк С.Л. позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, зустрічний позов не визнала, вказуючи про те, що [PERSON] не набула права на користування даною квартирою, оскільки вселилася в неї самоправно. В судовому засіданні відповідачка за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позов не визнали, підтримали в повному обсязі зустрічний позов. Зокрема, представник відповідачки за первісним позовом пояснив, що дійсно [PERSON] заселилася у вказану квартиру в 1995 році, в подальшому в 1996 році було прийнято відповідне рішення про виділення їй даної квартири, в 1999 році квартира була визнана службовою і знову виділена для [PERSON] Представник відповідачки вказує про те, що дійсно ордер на квартиру [PERSON] не отримувала, проте, їй було відкрито особистий рахунок, по якому протягом 20 років вона здійснює оплату за дану квартиру, а тому вказує про те, що [PERSON] разом з донькою набули право користування квартирою. Представник відповідача зазначає, що відповідачка є одинокою жінкою, має неповнолітню дитину, а тому відповідно до статті 125 ЖК України не може бути виселена без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник третьої особи виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області Федорчук С.Й. щодо заявлених позовних вимог покладається на розсуд суду. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області Шаргородська Н.І. в судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності визнання за відповідачкою [PERSON] та її малолітньою донькою права на користування даною квартирою. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Славута з серпня 2006 року, що підтверджується даними повідомлення № 1046/04-31 від 28 липня 2014 року Славутської міської ради Хмельницької області. За даними довідки КП «Славутське ЖКО» № 317 від 09 липня 2014 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстрованих осіб немає. За даними акта від 08 липня 2014 року, складеного паспортистами КП «Славутське ЖКО», при перевірці паспортного режиму в квартирі [ADDRESS], було встановлено, що квартира зачинена, у ній ніхто не проживає, за поясненнями сусідів квартиру понад 20 років займає [PERSON] з дітьми, хоча фактично не проживають у ній. На підставі довідки про перевірку житлових умов від 15 жовтня 1996 року було прийнято рішення про виділення однокімнатної службової квартири [PERSON], яка працювала бухгалтером у Фонді реабілітації інвалідів та проживала на приватній квартирі по [ADDRESS]. За даними виписки з протоколу № 4 засідання профбюро Славутського відділення КЕЧ від 04 грудня 1996 року, [PERSON] було виділено квартиру [ADDRESS], в зв'язку з проживанням разом з іншою сім'єю на житловій площі 18,39 кв.м, що не відповідало житловим нормам. [PERSON] разом з сином [PERSON], [INFO], були внесені в Список розподілення житлової площі - квартири [ADDRESS], який був погоджений 27 грудня 1996 року та затверджений 08 січня 1997 року. Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради № 173 від 17 червня 1999 року однокімнатну квартиру житловою площею 18 кв.м по [ADDRESS] було визнано службовою. За даними виписки з протоколу № 30 засідання профбюро Славутського відділення КЕЧ від 24 червня 1999 року, [PERSON] було виділено службову квартиру [ADDRESS], в зв'язку з проживанням разом з іншою сім'єю на житловій площі 18,3 кв. м, що не відповідало житловим та санітарним нормам. [PERSON] разом з сином [PERSON], [INFO], були внесені в Список розподілу житлової площі - службової квартири [ADDRESS], на підставі виписки з протоколу № 30 засідання профбюро Славутського відділення КЕЧ від 24 червня 1999 року, за підписом начальника, без погодження та затвердження. За даними копії виписки з особового рахунку № 5526 від 10 жовтня 2006 року, [PERSON] проживає з сім'єю в складі 2 чоловік в будинку [ADDRESS] та займає одну кімнату загальною жилою площею 32 кв.м, має самостійний особистий рахунок № 2202. За даними розрахункових книжок [PERSON] здійснювала оплату за квартиру та комунальні послуги з 13 листопада 1995 року по грудень 1997 року по розрахунковій книжці № 1716, з листопада 2001 року по травень 2005 року, та з травня 2005 року по травень 2007 року по розрахункових книжках № 2202. Рішенням виконавчого комітету № 146 від 18 квітня 2013 року [PERSON] складом сім'ї двоє чоловік, поставлено на квартирний облік у виконавчому комітеті Славутської міської ради Хмельницької області. Відповідно до ст. 58 ЖК України єдиною підставою на вселення в житлове приміщення є ордер. Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення. Відповідно до статті 122 ЖК України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Ордер на вселення в квартиру [PERSON] не отримувала, за вказаною адресою ні вона ні її малолітня донька не зареєстровані, договір найму жилого приміщення не укладався, а отже відповідачка самоправно зайняли спірне житлове приміщення. У відповідності до ч.3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Обґрунтування зустрічного позову відповідачкою [PERSON] про те, що вона з малолітньою дитиною проживає у спірній квартирі спростовується актом обстеження житлово-побутових умов, за даними якого квартира складається з однієї кімнати, кухні та коридору, загальною площею 25 кв.м. в квартирі наявні меблі, умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Квартира без комунальних зручностей, відсутня вода, туалет, наявне пічне опалення, електроенергія в квартирі відсутня за заявою власниці. На день обстеження в квартирі ніхто не проживає, в тому числі малолітня [PERSON], квартирна плата сплачується вчасно, на даний час сім'я проживає в [ADDRESS], малолітня дитина зареєстрована по [ADDRESS]. Отже, відповідачка [PERSON] даною квартирою не користується. Представник відповідачки за первісним позовом [PERSON] вказує на те, що позивач повинен був змінити підставу позову, вказуючи про те, що до спірних правовідносин повинні застосовуватися норми про виселення з службового жилого приміщення, крім того, відповідно до ст. 125 ЖК України відповідачка є одинокою жінкою, яка має неповнолітню дитину, а тому не може бути виселена без надання іншого жилого приміщення. Такі доводи суд вважає необґрунтованими з наступних підстав. Сторонами не надано, а судом не здобуто доказів, які підтверджують перебування відповідачки [PERSON] у трудових відносинах з Славутським відділенням КЕЧ. Крім того, судом встановлено, що на момент зайняття квартири відповідачка працювала на посаді бухгалтера у Фонді реабілітації інвалідів, дана посада не відноситься до категорії працівників, яким могло бути надано службове жиле приміщення. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, а отже витяги з протоколів засідання профбюро Славутського відділення КЕЧ суд не може вважати належними та допустимими доказами у розумінні прийнятого рішення про виділення службової квартири [PERSON] уповноваженим на те органом. Враховуючи, що вселення відповідачки за первісним позовом [PERSON] в квартиру відбулося самовільно, без законних на те підстав, тому до даних правовідносин повинні застосовуватися положення ст. 116 ЖК України. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що [PERSON] не зареєстрована у встановленому порядку по [ADDRESS], документів, підтверджуючих правомірність її вселення, а саме ордеру, який є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення, не надано, договір найму жилого приміщення не укладено, квартира є службовою, перебуває у комунальній власності, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову про визнання права користування житловим приміщенням за [PERSON] та її малолітньою донькою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 58,61,116, 122 ЖК України,

Outcome: approved