Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружні відносини між нею та відповідачем [PERSON] фактично припинені, сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємотерпіння, втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного. Вважає, що збереження сім`ї неможливе. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У судове засідання, призначене на 02.07.2020 на 08:10 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач, разом з позовною заявою, надала до суду письмову заяву в якій просить судове засідання провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає, проте заперечує проти задоволення вимог про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що заявлений позивачем розмір таких витрат є неспівмірним із складністю справи та виконаних робіт. Крім того посилається на те, що позивачем належним чином не підтверджено понесення нею витрат на професійну правничу допомогу. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи і\~оцінивши наявні\~в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із позовної заяви встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені та подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Крім того, сторони наполягають на розірванні шлюбу, що підтверджується їхніми заявами. Шлюб між сторонами зареєстрований 11.12.2015 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №956, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №643. Відповідно до частини 3 статті 105\~ СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~статті 110 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (статті 110 СК України). Відповідно до частини 2\~статті 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду з позовом. Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з відповідача. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За приписами частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату. Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2019 між позивачем та адвокатом Репешко Павлом Івановичем було укладено договір-доручення про надання правової допомоги адвоката № 22. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу нею надано: - договір-доручення про надання правової допомоги адвоката від 10.12.2019; - рахунок №1 від 19.12.2019 на загальну суму 3150,00 грн.; - акт приймання передачі від 19.12.2019; - квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату позивачем вказаної суми. Відповідачем подано клопотання про відмову у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу з огляду на те, що останні є неспівмірними та такими, що не відповідають дійсному обсягу наданих послуг, оскільки зазначена справа за своєю сутністю є нескладною і в цілому типовою серед великої більшості таких справ.\~ При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом та визнання відповідачем позовних вимог. З наданих позивачем документів слідує, що обсяг правової допомоги, погоджений сторонами, охоплює наступні послуги: - надання правової консультації з питань сімейного права та цивільного процесуального права України стосовно розірвання шлюбу 1 година вартістю 350,00 грн. - складання процесуальних документів (позовної заяви про розірвання шлюбу та інших обумовлених процесуальним законодавством процесуальних документів) 8 годин загальною вартістю 2800,00 грн. ( тобто 350,00 грн. за одну годину). Оскільки справи про розірвання шлюбу не відносяться до категорії складних справ, суд вважає зазначений час на надання послуг зі складання процесуальних документів - 8 годин, загальною вартістю 2800,00 грн., необґрунтованим та зменшує його до 1 години. Відтак, з урахуванням умов договору про надання правової допомоги, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 700,00 грн.

Outcome: approved