Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», яке є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Морський Транспортний Банк», звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 00188/RO від 02.06.2006 року у загальному розмірі 183817,01 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,993грн. за 1,0 дол.США) на 23.09.2013 року становить 1469249,36 грн., та 48620,62 грн. (а.с.1-7). В березні 2014 року ПАТ «Марфін Банк» подав адресовану суду свою письмову заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно з якою вимагав стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 00188/RO від 02.06.2006 року у загальному розмірі 193229,20 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (9,9178грн. за 1,0 дол.США) на 20.03.2014 року становить 1916408,56 грн., та 180365,27 грн. (а.с.140-142). В грудні 2012 року ПАТ «Марфін Банк» подав адресовану суду свою письмову заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно з якою остаточно вимагає стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 00188/RO від 02.06.2006 року у загальному розмірі 229678,75 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (15,778907грн. за 1,0 дол. США) на 18.12.2014 року становить 3624079,64 грн., та 784452,27 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 146317,92 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2308736,85 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 83360,83 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1315342,78 грн. ; пеня за несплату основного боргу - 384056,55 грн., пеня за несплату процентів за користування кредитом - 336259,79 грн. ; штраф за невиконання зобов'язань за кредитним договором згідно п.6.2. договору - 68074,37грн. (а.с.221-223). Мотивуючи свої позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON], ПАТ «Марфін Банк» посилається на невиконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором № 00188/RO від 02.06.2006 року щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Крім того, у листопаді 2014 року відповідач [PERSON] пред'явила зустрічний позов до ПАТ «Марфін Банк» про визнання кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року недійсним та про визнання договору поруки № 00240rО від 02.06.2006 року припиненим (а.с.191-193), вказуючи, що, по-перше, встановлений НБУ курс гривні відносно долару США на дату укладення кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року складав 5,05 грн. за 1,0 дол.США, а сума щомісячного платежу за кредитом становила 10680,75 грн., але згодом відбулося падіння курсу гривні та ця грошова катастрофа відбувається поза її волею, що призвело до того, що її витрати за кредитним договором зросли у три рази, оскільки станом на 18 листопада 2014 року сума щомісячного платежу за кредитом в національній грошовій одиниці України дорівнює 32274,90 грн.; по-друге, при укладенні цього кредитного договору вона була введена в оману банком, так як не мала можливості оцінити всі ризики за кредитом та зробити свідомий вибір щодо укладення цього договору, не могла передбачити таких змін курсу національної валюти України, а банк не надав застережень щодо можливих та/або очікуваних змін курсу національної валюти України по відношенню до валюти кредиту, оскільки кредитний договір не містить інформації щодо сукупної вартості кредиту, витрат, пов'язаних з обслуговуванням кредиту, та в договорі відсутні такі суттєві умови, як ціна договору та інфляційне застереження ; по-третє, лише через чотири роки після укладення кредитного договору банк здійснив кроки, спрямовані на приведення умов договору у відповідність до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а саме за ініціативою банку 18 травня 2010 року, 29 червня 2011 року та 12 липня 2012 року були укладені додаткові угоди до кредитного договору, але додатки до цих додаткових угод «Розрахунок сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки та інших фінансових зобов'язань позичальника» надруковано кеглем значно меншим за кегль шрифту основного тексту, що унеможливлює його прочитання та вводить споживача в оману, та крім того цей Розрахунок не містить сукупної вартості кредиту ні в процентному значенні ні в грошовому виразі у валюті кредиту. Посилаючись на вказані обставини, відповідач [PERSON] вважає, що зміст кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року не відповідає вимогам ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 203, 215 ЦК України, отже відповідно до приписів ст. 548 ЦК України недійсність цього кредитного договору тягне за собою недійсність договору поруки № 00240rО від 02.06.2006 року. В судовому засіданні представник ПАТ «Марфін Банк» - Лапінська О.М. підтримала первісний позов банка та не визнала зустрічний позов [PERSON], а представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] не визнав первісний позов банка та підтримав зустрічний позов [PERSON] Крім того, представника банка подала адресовані суду свої письмову заяву про застосування строку позовної давності та заперечення на зустрічну позовну заяву, які приєднані судом до матеріалів справи (а.с.208-209, 210-213). Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою його місця проживання, була в черговий раз повернута судові з поміткою пошти про те, що він не з'являється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно з кредитним договором № 00188/RO від 02.06.2006 року ВАТ «Морський Транспортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», надало [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 170573,08 дол.США., на строк користування з 02.06.2006 року по 01.06.2021 року, на наступні цілі : на споживці цілі у сумі 160000,00 дол.США і на оплату страхових платежів у сумів 1053,08 дол.США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами щомісячними платежами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 01.06.2021 року. Згідно з п.1.2 цього кредитного договору видача кредитних коштів відбувалася траншами на підставі письмових заявок позичальника шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку та поточний валютний рахунок позичальника [NUMBER] у банку. 18 травня 2010 року між ВАТ «Морський Транспортний Банк» та позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року, за умовами якої, по-перше, п.1.1.кредитного договору було викладено у новій редакції, згідно з яким процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 12,9 % річних за фактичний період користування кредитом від фактичної суми заборгованості за кредитом, встановлено комісійну винагороду за надання консультаційних послуг у розмірі 60,00 грн., а також встановлено, що у випадку порушення п позичальником будь-якого із зобов'язань по погашенню кредиту, відсоткова ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 18 % річних від суми залишку простроченої заборгованості за кредитом і починає діяти дня, наступного за днем, встановленим для виконання порушеного зобов'язання; і, по-друге, додаток № 1 до кредитного договору «Графік погашення кредиту» складено у новій редакції та доповнено договір додатком № 2 «Розрахунок сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, та інших фінансових зобов'язань позичальника». 29 червня 2011 року між ПАТ «Марфін Банк» і позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року, за мовами якої, зокрема, перший абзац п.1.1. кредитного договору викладено у новій редакції, згідно з якою процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі : 12,9 % річних в період з 02.06.2006 року по 30.04.2011 року, 7,5 % річних в період з 01.05.2011 року по 30.04.2012 року, 12,95 % річних в період з 01.05.2012 року по 01.06.2021 року від фактичної суми заборгованості за кредитом, а також викладено додаток № 1 «Графік погашення кредиту» та додаток № 2 «Розрахунок сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки та інших фінансових зобов'язань позичальника» до кредитного договору у новій редакції, які відповідно є додатком № 1 та додатком № 2 до цієї додаткової угоди. 12 липня 2012 року між ПАТ «Марфін Банк» і позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року, за мовами якої, зокрема, перший абзац п.1.1. кредитного договору викладено у новій редакції, згідно з якою процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі : 12,9 % річних в період з 02.06.2006 року по 30.04.2011 року, 7,5 % річних в період з 01.05.2011 року по 30.04.2012 року, 12,95 % річних в період з 01.05.2012 року по 24.05.2012 року, 7,5 % річних в період з 25.05.2012 року по 24 травня 2013 року, 13,01 % річних в період з 25.05.2013 року і до закінчення строку дії цього договору, у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань по погашенню кредиту, відсоткова ставка за користування кредитом встановлються на рівні 18 % річних від суми залишку простроченої заборгованості за кредитом і починає діяти з дня, наступного за днем, встановленим для виконання порушеного зобов'язання, а також викладено додаток № 1 «Графік погашення кредиту» та додаток № 2 «Розрахунок сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки та інших фінансових зобов'язань позичальника» до кредитного договору у новій редакції, які відповідно є додатком № 1 та додатком № 2 до цієї додаткової угоди. Проте, в порушення умов згаданого кредитного договору, [PERSON] не виконує належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту та внесення плати за користування кредитними коштами. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою відповідача [PERSON], про що 02 червня 2006 року між ВАТ «Морський Транспортний Банк» і поручителем [PERSON] був укладений договір поруки № 00240rО. Згідно з п. 2.1. цього договору поруки поручитель відповідає перед банком по зобов'язаннях, що випливають з кредитного договору солідарно з боржником і в повному обсязі, в т.ч. по погашенню заборгованості за основним боргом за кредитом, по сплаті відсотків та комісії, а також збитків та неустойки, що будуть нараховані на несвоєчасно погашену заборгованість за основним боргом за кредитом, усім своїм майном та коштами, на які згідно із чинним законодавством України може бути звернене стягнення. В зв'язку з укладенням 18 травня 2010 року між банком і п позичальником [PERSON] додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року, 18 травня 2010 року між банком і поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 00240rО від 02.06.2010 року. В зв'язку з укладенням 29 червня 2011 року між банком і п позичальником [PERSON] додаткової угоди № 2 до кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року, 29 червня 2011 року між банком і поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 00240rО від 02.06.2010 року. В зв'язку з укладенням 12 липня 2012 року між банком і п позичальником [PERSON] додаткової угоди № 3 до кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року, 12 липня 2012 року між банком і поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до договору поруки № 00240rО від 02.06.2010 року. Відповідно до п.6.1. кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.2., 5.5. данього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3., 3.2.2., 3.3.2. даного договору, комісії, передбаченої п.п.3.2.4., 5.6. даного договору, позичальник виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,3 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу за курсом НБУ на дату нарахування на рахунок, зазначений у п. 3.1.2. цього договору. Пункт 6.2. цього договору передбачає, що при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.7., 8.1. даного договору, п позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення штраф у розмірі 10 % від суми отриманого кредиту за курсом НБУ на дату сплати штрафу, на рахунок банку, зазначений у п. 3.1.2. цього договору. У відповідності до п.п.3.3., 3.3.2. цього кредитного договору в редакції додаткової угоди № 1 від 18.05.2010 року до цього договору, у разі порушення позичальником якого-небудь із зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк має право змінити умови договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за договором у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України, щодо зобов'язань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав к зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, комісію й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов'язання за цим договором. З письмовим повідомленням банку за вих. № 2488/01 від 11.06.2013 року, яке містить вимогу про дострокове повернення кредиту та усіх нарахувань за ним повному обсязі протягом 60-ти днів від дня отримання цього повідомлення, відповідачі [PERSON] і [PERSON] були ознайомлені особисто 11.06.2013 року, про що свідчить їхні особисті власноручні підписи на зазначеному повідомленні. Проте відповідачі до теперішнього часу вказану вимогу банку не виконали. Через невиконання відповідачами [PERSON] і [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 00188/RO від 02.06.2006 року, їх заборгованість перед позивачем за цим договором станом на 18.12.2014 року склала у загальному розмірі 229678,75 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (15,778907грн. за 1,0 дол. США) на вказану дату становить 3624079,64 грн., та 784452,27 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 146317,92 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2308736,85 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 83360,83 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1315342,78 грн. ; пеня за несплату основного боргу - 384056,55 грн., пеня за несплату процентів за користування кредитом - 336259,79 грн. ; штраф за невиконання зобов'язань за кредитним договором згідно п.6.2. договору - 68074,37грн. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON] і [PERSON] підлягають задоволенню. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON], суд виходить з наступного. У відповідності до п. 3 додаткової угоди № 1 від 18.05.2010 року до кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року, за взаємною згодою сторін доповнено кредитний договір п. 2.9., згідно з яким позичальник підтверджує, що зміст і всі умови кредитного договору йому зрозумілі, він розуміє та приймає на себе зобов'язання щодо їх виконання, зокрема щодо повернення у установлені цим договором строки суми кредиту і сплати всіх належних платежів, за невиконання (неналежне виконання) яких банк матиме право звернутися з позовом до суду. Позичальник згоден і повністю усвідомлює, що кредит наданий в іноземній валюті. Позичальник повністю усвідомлює і згоден з тим, що власні зобов'язання за даним договором, а саме : повернення кредиту, сплату відсотків за користування кредитом він повинен здійснювати в іноземній валюті. Позичальнику зрозумілі строки та суми платежів за кредитом і за відсотками за користування кредитом. Позичальник абсолютно переконаний в том, що він в змозі виконати власні зобов'язання за даним договором, зокрема сплатити встановлені даним договором суми платежів за кредитом, за відсотками за користування кредитом в іноземній валюті у встановлені даним договором строки. Позичальник усвідомлює і згоден з тим, що протягом дії даного договору він несе усі валютні ризики, які пов'язані з виконанням зобов'язань за даним договором. Отже, матеріалами справи підтверджено волевиявлення сторін кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 на отримання кредиту в іноземній валюті. Більш того, діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти України - гривні. Відповідно до ст.36 Закону України „Про Національний Банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком. Згідно з ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю" валютні курси встановлюються Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Правлінням Національного Банку України № 496 від 12.11.2003р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформацій про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, при укладені вищевказаного кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, [PERSON] повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. Також суд враховує, що п. 6.6. кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року передбачає, що терміни позовної давності про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором установлюється сторонами тривалістю 3 роки. Щодо доводів [PERSON] стосовно того, що кредитний договір № 00188/RO від 02.06.2006 року на дату укладання цього договору не містив інформації про сукупну вартість кредиту та витрати, пов'язані з обслуговуванням кредиту, то [PERSON] знала про це безпосередньо в момент укладання цього договору. Крім того, безпосередньо в день укладання додаткової угоди № 1 від 18.05.2010 року до кредитного договору № 00188/RO від 02.06.2006 року [PERSON] знала про те, що цей кредитний договір доповнено додатком № 2 «Розрахунок сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, та інших фінансових зобов'язань позичальника». Згідно ст.ст. 256, 257, ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на наведене та враховуючи, що [PERSON] звернулася до суду з даним зустрічним позовом лише у листопаді 2014 року та не заявляла у даній справі про поновлення пропущеного нею строку позовної давності і не зазначила причину пропуску нею цього строку, тому суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк», суд стягує з відповідачів [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах не користь банака понесені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 3654,00 грн., пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved