Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує, посилаючись на те, що 08.08.2013 року [PERSON] керуючи автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. АА 7885ВС по вул. Зодчих в м. Києві скоїв ДТП. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] Посилаючи на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України: *кошти в розмірі понесених витрат 9\~387,38 грн. *витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 735,00 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явилася. Надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання, не зявиася, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до положень ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп.33.1.4. п. 33.1. ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «водій транспортного засобу, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу». Згідно з абзацом «ґ» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.» Верховний Суд України у постанові від 12.02.2014 року у справі № 6-1ЦС14 зробив правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами: «Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями джерела підвищеної небезпеки має наставати як при цілеспрямованому їх використанні так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Збитки відшкодовуються в повному обсязі відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання про відшкодування шкоди.» Як встановлено в судовому засіданні, відповідач 08 серпня 2013 року близько 17 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем\~[NUMBER] і рухаючись в м. Києві по вул. Зодчих, 4 в порушення вимог п.10.4, 11.3\~Правил дорожнього руху\~, перед поворотом ліворуч не переконався, що це буде безпечно, виїхав на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з автомобілем "ХОНДА" д.н.з. АА 1504МВ, яка рухалася в зустрічному напрямку, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2013 року відповідно до якої відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] Власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1839074 з терміном з 05.04.2013 р. до 04.04.2014 р.. 26.12.2013 р. позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON]. в розмірі 9\~387,38 грн., що підтверджується копією наказу МТСБУ №4989. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 9\~387,38 грн.. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved