Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У грудні 2014 до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач [PERSON], уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно уточненої позовної заяви позивач просив стягнути з відповідачів - боржника за кредитним договором та поручителя солідарно заборгованість по кредитному договору в сумі 3999,2 дол. США та штраф в сумі 5000 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] поштою направила заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов не визнала. З відповіді на запит суду щодо місця реєстрації відповідача [PERSON]. вбачається зміна прізвища даної особи на "[PERSON]" /а.с. 46/, згідно матеріалів справи прізвище змінено у зв'язку з укладенням шлюбу /а.с. 29/. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Аргументованих заперечень від відповідачів не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] 09.10.2007 було укладено кредитний договір № 0188/07/17-Z згідно якого даному відповідачу було надано кредит на задоволення споживчих потреб в сумі 7 500 дол. США на строк з 09.10.2007 по 08.10.2017 зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13 % річних. Умовами кредитного договору, зокрема, п. 2.3, передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Пунктом 2.7 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами. Проценти за останній місяць користування кредитними коштами сплачується в день повернення кредиту, у відповідності з п. 3.4.1. цього договору позичальник має право повернути наданий кредит та сплатити проценти за фактичний час користування кредитними коштами, письмово попередивши банк про дострокове повернення коштів за 5 робочих днів до дати повернення. Відповідно до п. 3.2.2 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником свої зобов'язань, а відповідно до п. 4.4. договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3. договору, позичальник сплачує штраф у розмірі 5.000,00 грн. Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем, позичальником [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 0188/07/17-Z/S-1 від 09.10.2007 відповідно до якого остання зобов'язувалась нести солідарну відповідальність з позичальником за порушення виконання зобов'язання за кредитним договором (п. 3.1. договору поруки). Згідно п. 2.1. договору поруки поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити, заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. Відповідно до умов п.2.3., 2.6. кредитного договору (із змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 21.12.2009 та додатковою угодою №2 від 30.09.2010: п.2.3. - повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами здійснюється позичальником згідно Графіку щомісячно впродовж дії кредитного договору рівними внесками в сумі не менше 104,00 дол. США починаючи з січня 2010 на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів. Датою повернення кредиту вважається дата зарахування коштів на рахунок, якщо зарахування відбулося протягом операційного часу та дата наступного робочого дня, якщо зарахування відбулося у післяопераційний час. Порушення Позичальником Графіку повернення кредиту та сплати відсотків є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення відсотків за користування кредитними коштами, неустойки. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку станом на 10.12.2014 загальна заборгованість відповідачів перед позивачем становить: 3999,20 доларів США (в тому числі: заборгованість по поверненню кредитних коштів 3445,55 дол. США, заборгованість за нарахованими процентами - 353,66 дол. США, пеня за невиконання зобов'язань - 199,99 дол. США, в період з 01.04.2014 по 09.12.2014 та з 23.04.2014 по 09.12.2014. Наявність заборгованості відповідачами не заперечувалась та не спростовувалась. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу (ЦК) України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049 та 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (банку) надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд з урахуванням вищевикладеного вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог, а тому з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги, на користь держави з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви від сплати якого позивача було звільнено законом.

Outcome: approved