Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але невиплачену заробітну плату з листопада 2019 року по лютий 2020 року в розмірі 63468 грн. 18 коп., а також середній заробіток за період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 11 вересня 2017 року по 10 лютого 2020 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді директора філії «Ніжинський міськмолзавод» ДП «Аромат». В день звільнення відповідачем не було проведено повного розрахунку і загальний розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати становить 63 468, 18 грн. На даний час заборгованість по заробітній платі не погашена, що є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 11 лютого 2020 року по день ухвалення рішення. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 березня 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка та її представник адвокат Гордієць В.С. в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про уточнення позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, повідомлений належним чином, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків Копією трудової книжки підтверджується, що позивачка перебувала у трудових відносинах з філією «Ніжинський міськмолзавод» ДП «Аромат» і була звільнена 10.02.2020 згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 13-17). Відповідно до ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме: в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум, що зазначено у правовій позиції Верховного суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року, яка враховується судом відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається згідно ст.27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, з подальшими змінами та доповненнями. Відповідно до п.8 постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року з наступними змінами передбачено нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Оскільки відповідачем на запит суду не надано довідки про розмір заборгованості із заробітної плати та про розмір середньої заробітної плати за останні два місяці роботи [PERSON] , розрахунок розміру середньоденної заробітної плати проводиться згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб, сформованих Пенсійним фондом України (а.с. 8-12). З наданих Управлінням Пенсійного фонду України відомостей вбачається, що за грудень 2019 року заробітна плата позивачки становить 9904 грн., за січень 2020 року - 9906 грн. (9904 грн + 9906 грн = 19810 грн). Кількість робочих днів за грудень 2019 - січень 2020 року становить 42 дні, тому середньоденна заробітна плата становить 471,66 грн (19810:42). Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 лютого 2020 року по 09 квітня 2021 року включно становить 137724 грн 72 коп. (471,66 грн х 292 дні). З урахуванням наведеного, на користь позивачки підлягає стягненню, нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 63468 грн. 18 коп. та компенсація за затримку розрахунку за період з 11 лютого 2020 року по 09 квітня 2021 року, що складає 137724 грн. 72 коп. Судом встановлено, що відповідачем порушені строки виплати заробітної плати позивачці, вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності коштів на розрахунковому рахунку, отже з відповідача на користь позивачки слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у визначеній судом сумі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Порядок оплати та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір». Статтею 5 даного Закону передбачено пільги щодо сплати судового збору. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Виходячи з положень Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до складу фонду основної заробітної плати та фонду додаткової заробітної плати, а тому при поданні позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 908 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. З відповідача також підлягає стягненню 908 грн. судового збору, від сплати якого звільнена позивачка за вимогу про стягнення зарплати, на користь держави.

Outcome: approved