Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, зазначаючи, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09 лютого 2001 року, який розірваний рішенням Сумського районного суду Сумської області від 17 серпня 2006 року. Від шлюбу мають дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. На утримання дочки відповідач сплачує аліменти в розмірі 123 грн. щомісячно на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 серпня 2006 року. Матеріальний стан відповідача порівняно з 2006 роком значно поліпшився. Він займається підприємницькою діяльністю в м. Лебедин Сумської області, є фізичною особою-підприємцем. Крім того, він є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням і отримує пенсію в УПФ України в Сумському районі. Інших утриманців, окрім дочки, відповідач не має. Посилаючись на ці обставини, позивачка просила збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що не має змоги виплачувати позивачці аліменти в розмірі 1000 гривень, оскільки є інвалідом другої групи, він вимушений постійно купувати ліки, пенсія по інвалідності, яку він отримує, є незначною, підприємницька діяльність ним припинена ще в 2015 році, має на утриманні матір 1936 року народження, тому просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 9 лютого 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження ( ар. с.7.) За рішенням Сумського районного суду від 17 серпня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано; з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 123 гривні щомісячно, починаючи стягнення з 8 червня 2006 року і до її повноліття( ар. с.5). На даний час дитина проживає з матір*ю і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Великовільмівської сільської ради Сумського району ( ар. с. 3) і не оспорюється сторонами. У відповідності з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Стаття 184 Сімейного кодексу передбачає можливість стягнення аліментів в твердій грошовій сумі за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливих дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Разом з тим, у відповідності з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на утримання дитини були стягнуті з відповідача в 2006 році, з того часу у зв'язку з значними інфляційними процесами, збільшенням прожиткового мінімуму і зміною матеріального становища відповідача та позивачки, розмір аліментів не відповідає чинному законодавству і є таким, що не дозволяє надавати дитині належне утримання, тому розмір аліментів, визначений судом раніше, підлягає збільшенню, оскільки він не відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивачка отримує невелику заробітну плату, працюючи прибиральницею( ар.с.4), інших джерел існування не має, потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, батьком якої є відповідач. У відповідності з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ст. 182 СК України). Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV " Про виконавче провадження " він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Оскільки відповідач є батьком дитини і відповідно до законодавства повинен надавати кошти на утримання дитини, яка знаходиться на вихованні матері, з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відмовивши в іншій частині за безпідставністю позовних вимог. Частково задовольняючи позовні вимоги, стягуючи аліменти в частці від заробітку (доходу) відповідача, суд виходить з того, що відповідач на даний час є інвалідом другої групи, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1074 гривні, підприємницька діяльність ним припинена ще в 2015 році ( ар.с. 15), має на утриманні матір 1936 року народження. У відповідності з ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачка не надала суду доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. В той же час, обставини, на які послався відповідач, оспорюючи позов, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, а мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відмовивши в іншій частині за безпідставністю позовних вимог. При цьому суд вважає, що в такому випадку не будуть порушені як права позивачки, яка є працездатною особою, так і відповідача по справі, який є інвалідом 2 групи.

Outcome: approved