Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 7362 гривні 70 копійки, штраф в сумі 1200 гривень 00 копійок, збитки від інфляції в сумі 4738 гривень 63 копійки, 3% річних в сумі 589 гривні 01 копійка та 1380 гривень 00 копійок сплаченого судового збору, посилаючись на те, що року між [PERSON] та ТОВ «ТІДІСІ Україна» було укладено Договір купівлі-продажу автомобільних шин та дисків № 013207. Відповідно до п. 1. основного договору ТОВ продав, а відповідач отримав та зобов'язався оплатити автомобільні шини та диски на умовах значених розділом 3 «Порядок розрахування» основного договору. Відповідно до п. 3.1. основного договору відповідач повинен був оплатити за товар отриманий на загальну суму 28662 грн. 00 копійок, з яких: 4299 грн. 30 копійки, мав сплатити до моменту отримання товару; 24362 грн. 70 копійки на умовах відтермінування платежу. Товар був отриманий у повному обсязі відповідачем, буд-яких претензії та/або зауваження з боку відповідача відсутні. Між Товариством та позивачем укладено генеральний договір відступлення права вимоги № СФ2011326 від 25.01.2013 року, за яким ТОВ у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до боржника. Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки (відтермінування), ТОВ з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений Товар запропонувало, а відповідач особисто погодив та уклав відповідні правочини з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ», за якими позивач сплатив Товариству борг за відповідача та отримав право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення відповідачем умов погашення - штрафних санкцій за Основним договором. Відповідно до Генерального договору, позивач сплатив ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» грошові кошти в обмін на право вимоги до відповідача в сумі 24362 гривні 70 копійки. Відповідач згідно основного договору сплатив ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» 4299 грн.. 30 копійки. Решту суми боргу, а саме: 24362 гривні 70 копійки, ТОВ переуступив, а Відповідач особисто погодив таку переуступку позивачу при укладанні договору та додаткової угоди. Згідно договору позивач надав відповідачу можливість сплатити суму боргу 24362 гривні 70 копійки 5-ма окремими платежами по 4872 гривні 54 копійки в період з 21.10.2013 р. по 21.02.2014 р. включно. Зазначеною угодою визначено, що оплата повинна здійснюватись до 21 числа кожного місяця. Відповідач, порушуючи визначений графік оплат здійснив лише два платежі, а саме: 18.03.2014 року - 10 000 грн. 00 коп. та 08.02.2016 року - 7000 грн. 00 коп. Залишок основного боргу, який на дату подання заяви не сплачено відповідачем, становить 7362 гривні 70 копійки. Позивач намагався в досудовому порядку домовитись з відповідачем про погашення боргу, телефонував до відповідача за телефонами, наданими останнім особисто, для оперативного врегулювання договірних відносин. В зазначених телефонних розмовах позивач пропонував сплатити суму боргу та лише частину штрафних санкцій. Однак вимоги були проігноровані. Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України), а спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ст. 254 ЦК України). Статтею 69 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Таким чином, кінцевий строк для подання позову до Відповідача настає о 24 год. 00 хв. 08.02.2019 року. Тобто дана позовна заява про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та штрафних санкцій, подана в порядку та в межах строків передбачених для пред'явлення позовних вимог. Статтею 509 ЦК України передбачено, що Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до статті 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як видно з наведеного вище, відповідач порушив договірні зобов'язання, не оплатив суму бору в обумовлені сторонами строки, допустивши прострочення виконання на 29 платіжних періодів або 883 днів. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ЦК України, істотним визнається порушення договору однією стороною, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи небажання в добровільному порядку виконати взяті на себе зобов'язання, а також тривалість ухилення від виконання зобов'язань, явно виражені винні дії відповідача, які грубо порушують права позивача. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 549 встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше манно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В заяві сторонами зафіксовано що, відповідач зобов'язаний здійснювати оплати до 05 числа кожного місяця, а у випадку пропуску платежу - починаючи з другого, сплачувати відповідачу штрафну санкцію з розрахунку 300 (триста гривень) 00 копійок за кожен пропущений платіж. Всього: збитки від інфляції, за період з 21.10.2013 року по 20.08.2016 року становлять 4738 гривень 63 копійки. Крім того, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений поговором або законом. Тобто, 3%, що підлягають сплаті за період з 21.10.2013 року по 20.08.2016 року, становлять 589 гривні 01 копійка. Таким чином, за всіма вище наведеними розрахунками, відповідач повинен сплатити на користь позивача: борг в сумі 7362 грн. 70 коп.; штраф в сумі 1200 грн. 00 коп.; індексацію несплачених грошових коштів (збитки від інфляції) в сумі 4738 грн. 63 коп. та 3% річних в сумі 589 грн. 01 коп. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1084 встановлено, що відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно з вимогами ст.ст. 79, 87 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із вчиненням дій, необхідних для розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій він просить суд справу слухати у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримує та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує представник позивача, подавши до суду заяву та позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 вересня 2013 року між ТОВ "ТІДІСІ Україна" та [PERSON], укладено договір купівлі - продажу автомобільних шин та дисків № 013207. Відповідно до п. 1. основного договору ТОВ продав, а відповідач отримав та зобов'язався оплатити автомобільні шини та диски на умовах значених розділом 3 «Порядок розрахування» основного договору. Відповідно до п. 3.1. основного договору відповідач повинен був оплатити за товар отриманий на загальну суму 28662 грн. 00 копійок, з яких: 4299 грн. 30 копійки, мав сплатити до моменту отримання товару; 24362 грн. 70 копійки на умовах відтермінування платежу. Товар був отриманий у повному обсязі відповідачем, буд-яких претензії та/або зауваження з боку відповідача відсутні. Між Товариством та позивачем укладено генеральний договір відступлення права вимоги № СФ2011326 від 25.01.2013 року, за яким ТОВ у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до боржника. Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки (відтермінування), ТОВ з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений Товар запропонувало, а відповідач особисто погодив та уклав відповідні правочини з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ», за якими позивач сплатив Товариству борг за відповідача та отримав право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення відповідачем умов погашення - штрафних санкцій за Основним договором. Відповідно до Генерального договору, позивач сплатив ТОВ грошові кошти в обмін на право вимоги до відповідача в сумі 24362 гривні 70 копійки. Відповідач згідно основного договору сплатив ТОВ 4299 грн.. 30 копійки. Решту суми боргу, а саме: 24362 гривні 70 копійки, ТОВ переуступив, а Відповідач особисто погодив таку переуступку позивачу при укладанні договору та додаткової угоди. Згідно договору позивач надав відповідачу можливість сплатити суму боргу 24362 гривні 70 копійки 5-ма окремими платежами по 4872 гривні 54 копійки в період з 21.10.2013 р. по 21.02.2014 р. включно. Зазначеною угодою визначено, що оплата повинна здійснюватись до 21 числа кожного місяця. Відповідач, порушуючи визначений графік оплат здійснив лише два платежі, а саме: 18.03.2014 року - 10 000 грн. 00 коп. та 08.02.2016 року - 7000 грн. 00 коп. Залишок основного боргу, який на дату подання заяви не сплачено відповідачем, становить 7362 гривні 70 копійки. Позивач намагався в досудовому порядку домовитись з відповідачем про погашення боргу, телефонував до відповідача за телефонами, наданими останнім особисто, для оперативного врегулювання договірних відносин. В зазначених телефонних розмовах позивач пропонував сплатити суму боргу та лише частину штрафних санкцій. Однак вимоги були проігноровані. Статтею 509 ЦК України передбачено, що Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до статті 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як видно з наведеного вище, відповідач порушив договірні зобов'язання, не оплатив суму бору в обумовлені сторонами строки, допустивши прострочення виконання на 29 платіжних періодів або 883 днів. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ЦК України, істотним визнається порушення договору однією стороною, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи небажання в добровільному порядку виконати взяті на себе зобов'язання, а також тривалість ухилення від виконання зобов'язань, явно виражені винні дії відповідача, які грубо порушують права позивача. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 549 встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше манно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В заяві сторонами зафіксовано що, відповідач зобов'язаний здійснювати оплати до 05 числа кожного місяця, а у випадку пропуску платежу - починаючи з другого, сплачувати відповідачу штрафну санкцію з розрахунку 300 (триста гривень) 00 копійок за кожен пропущений платіж. Всього: збитки від інфляції, за період з 21.10.2013 року по 20.08.2016 року становлять 4738 гривень 63 копійки. Крім того, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений поговором або законом. Тобто, 3%, що підлягають сплаті за період з 21.10.2013 року по 20.08.2016 року, становлять 589 гривні 01 копійка. Таким чином, за всіма вище наведеними розрахунками, відповідач повинен сплатити на користь позивача: борг в сумі 7362 грн. 70 коп.; штраф в сумі 1200 грн. 00 коп.; індексацію несплачених грошових коштів (збитки від інфляції) в сумі 4738 грн. 63 коп. та 3% річних в сумі 589 грн. 01 коп., а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд прису\-джує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про\-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь ним понесені судові витрати, які підтверджені квитанціями про їх сплату, а саме: витрати по сплаті судового збору в сумі 1380 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved