Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить збільшити розмір аліментів та стягувати із відповідача відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 09 жовтня1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2009 року. Від шлюбу із відповідачем [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , яка на даний час повнолітня. Також, у шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2012 року стягнуто із відповідача в її користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 400 гривень,щомісячно, починаючи із 02 жовтня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, позивачка вказує на те, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання неповнолітнього сина значно зріс, а майновий стан позивачки не покращався. Таким чином, позивачка вважає, що у вказаному випадку наявні усі підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача на утримання неповнолітнього сина, які, на її думку, слід стягувати 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, мінімумі визначеному державою у ч. 2 ст. 182 СК України. З цих підстав позивачка просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року у цивільній справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження, із викликом сторін у судове засідання. Відповідач\~ [PERSON] \~відзиву на\~позовну заяву\~не подавав.\~ \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] , будучи належно повідомленою, 23 червня 2021 року у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задоволити їх у повному обсязі. У заяві також зазначила, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належно особисто повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи за його відсутності, до суду не подав. Відзиву на позовну заяву не подавав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 09 жовтня 1993 року. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №281 від 18 лютого 2004 року Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 25 січня 2018 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2012 року (справа №1915/13860/2012) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2012 року (справа №1915/16113/2012) частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів малолітніх дітей та вирішено: стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 400 гривень, щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. [PERSON] , [INFO] на даний час повнолітня. Неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із матір`ю позивачкою по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 15481/28-03, виданою Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради. (а.с.13) Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно із вимогами ч. 3 ст. 18 \~ \~ \~ \~1 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті\~8\~Закону України\~Про охорону\~дитинства передбачено,\~що кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку.\~Батьки або\~особи,\~які їх\~замінюють,\~несуть відповідальність\~за створення\~умов,\~необхідних для\~всебічного розвитку\~дитини,\~відповідно до\~законів України. За вказаних\~обставин,\~враховуючи,\~що встановлений\~рішенням Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області\~від 19\~жовтня 2012\~року (справа\~№1915/16113/2012)\~розмір аліментів,\~зокрема \~400\~гривень,\~щомісячно,\~є недостатнім\~для належного\~та гармонійного\~розвитку дитини,\~з метою\~забезпечення прав\~неповнолітнього сина\~сторін на\~рівень життя,\~достатній для\~його фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку,\~ суд\~приходить до\~переконання,\~що позовні\~вимоги про\~збільшення розміру\~аліментів підлягають\~до задоволення,\~шляхом стягнення\~із відповідача на користь\~позивачки аліментів у\~розмірі розмірі\~50\~(п`ятдесяти)\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,\~починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved