Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У квітні 2013 року позивач [PERSON] звернулася з вказаним позовом до відповідача ТОВ Страхова компанія «Віді-Страхування» про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 06 січня 2013 року в с. Поляниця урочища Яремчанського р-ну Івано-Франківської обл. [PERSON] виявила пошкодження на належному їй на праві приватної власності припаркованому біля приватної садиби «Фієста» автомобілі Mazda CX-5, д.р.н. [NUMBER] пошкодження в районі капоту, правого переднього крила, передньої правої блок-фари та переднього бамперу з правого боку та інше. Даний автомобіль був застрахований згідно Договору комплексного добровільного страхування наземного транспорту СLА №3979 від 18.10.2012р. Позивач подала до відповідача всі необхідні документи і 04.02.2013р. звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак спочатку відповідач повідомив листом від 15.02.2013р. про затримку у виплаті на час самостійного з'ясування причин та обставин страхового випадку. Потім згодом листом від 03.04.2013р. [PERSON] було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування по даному випадку, оскільки на думку страховика позивач подала свідомо неправдиві відомості про факт та обставини настання страхового випадку. Страховик при відмові у виплаті страхового відшкодування послався на недопустимий доказ в порушення умов договору страхування, що призвело до безпідставної відмови у виплаті страхового відшкодування. Позивач вважає, що висновки експертного дослідження спеціаліста [PERSON] необгрунтовавними спростовуються зафіксованими на фотознімках слідах утворення пошкоджень на вказаному автомобілі. Так пошкодження на капоті мають ознаки декількох прикладених сил і спрямовані одні по-діагоналі зліва на право і ззаду на перед, а інші - зверху вниз зі змішенням. а сліди на фарі і бамперу мають ознаки прикладеної сили зверху вниз і вдавлюванням назад. А це в свою чергу свідчить про неможливість руху автомобіля з контактуванням і зміщенням знизу вверх по відношенню до контактуючого предмета. Також спеціаліст чомусь виключив можливість утворення таких пошкоджень від будь-яких транспортних засобів, але пояснення страхувальника про можливість наїзду на її автомобіль трактору з ковшем чомусь не було перевірено. Висновок експертного дослідження №6ат від 14.03.2013р. складений не уповноваженою особою, який не є судовим експертом. Таким чином, оскільки відповідач не довів будь-яких невідповідностей дійсних обставинам страхового випадку і пояснень страхувальника на підставі належних та допустимих доказів. Тому вважає, що відмова у виплаті страхового відшкодування є незаконною і не обґрунтованою. Тому просила стягнути з відповідача на її користь 32 672 грн. 88 коп. та судові витрати. В ході судових засідання позивач уточнила позовні вимоги та збільшила їх, посилаючись на те, що згідно ухвали суду була проведена судова експертиза і експертом КНДІСЕ складений висновок №7714/13-52 від 25.09.2013р.. відповідно до якого отримання пошкоджень застрахованого автомобіля було можливо під час знаходження його в нерухомому стані і вказані позивачем відомості є технічно обґрунтовані. Розмір страхового відшкодування згідно акту виконаних робіт від 27.08.2013р. складає 34055,13 грн., що є розміром прямого матеріального збитку і дорівнює вартості ремонтно-відновлювальних робіт. А відповідно до п. 7.4.3 договору страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойку (штрафу, пені) в розмірі облікової ставки НБУ від суми несплаченого в строк відшкодування за кожен день прострочення. 04.02.2013р. позивач надала всі необхідні документи і заяву на виплату. За п. 9.3. договору страховий акт повинен був бути складений до 04.03.13р. (протягом 20 робочих днів) і за п. 9.4. договору виплата повинна була бути здійснена протягом 10 робочих днів після складання акту - не пізніше 19.03.13р. Листом від 15.02.2013р. страховик повідомив про затримку у виплаті страхового відшкодування на час самостійного з'ясування причин та обставин страхового випадку. Таке з'ясування закінчилося отриманням висновку 22.03.13р. і прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування згідно листа від 03.04.2013р. Отже, з 3 квітня 2013 року відповідач прострочив виплату страхового відшкодування позивачу. Таким чином відповідач повинен нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання зобов'язань за договором страхування шляхом сплати пені в розмірі облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення, яка за нижче наведеними розрахунками складає: З 05.04.2013 по 09.06.2013 року (32672,88 х (7,5/365/100%) х 66 = 443,09 грн. з 10.06. по 12.08.2013 року (32672,88 х (7,0/365/100%) х 64= 401, 02 грн. З 13.08.2013 року по 11.04.2014 року (32672,88 х (6,5/365/100%) х242)= 1408 грн. 06 Таким чином позивач вважає, що згідно проведених розрахунків розмір пені становить 2252,1 7 гривень. Період нарахувань по простроченій сумі невиплаченого страхового відшкодування в сумі 32672,88 грн. починається з 05.04.13р. і по 11.04.14р. Таким чином, загальна сума інфляційних втрат за частину не вчасно виплаченого і частину до цього часу не виплаченого страхового відшкодування складає 1404.90 гривень; річні 3% становлять: сума боргу 32672,88 грн. (за період з 05.04,13р. по 11.04.14р. - 12 місяців) = 32672.88 х (3%/12х12) = 980,18 грн. Тому просила стягнути з відповідача ТОВ «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 34055,13грн., неустойку 2252,17 грн., інфляційні втрати 1404,90 грн. річні 3% 980,18 та судові витрати по сплаті судового збору, витрати на оплату експертизи, та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача заперечував проти позову в повному обсязі, оскільки вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, так як в матеріалах справи є висновок експертного дослідження від 14.03.2013 року [PERSON] згідно якого пояснення [PERSON] про утворення наявних пошкоджень на автомобілі Mazda CX-5, д.р.н. [NUMBER], який знаходився на стоянці в статичному положенні, з технічної точки зору, не спроможні з причин викладених в дослідницькій частині. Тому вважають вказаний висновок обґрунтованим та законним. Враховуючи вищевикладене просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Таким чином на підставі письмового договору між сторонами виникли відносини страхування, які врегульовані нормами глави 78 ЦК України та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про страхування». Судом встановлено, що 06 січня 2013 року в с. Поляниця урочища Яремчанського р-ну Івано-Франківської обл. [PERSON] виявила пошкодження на належному їй на праві приватної власності припаркованому біля приватної садиби «Фієста» автомобілі Mazda CX-5, д.р.н. [NUMBER] пошкодження в районі капоту, правого переднього крила, передньої правої блок-фари та переднього бамперу з правого боку та ін. Даний автомобіль був застрахований згідно Договору комплексного добровільного страхування наземного транспорту СLА №3979 від 18.10.2012р. Як вбачається з матеріалів справи позивач подала до страховика всі необхідні документи і 04.02.2013р. звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак відповідно до листа відповідача від 15.02.2013р. позивачу було повідомлено про затримку у виплаті страхового відшкодування, на час самостійного з'ясування причин та обставин страхового випадку, що підтверджується листом відповідача ТОВ Страхової Компанії «Віді страхування» від 15.02.2013 року. В подальшому листом від 03.04.2013р. позивача [PERSON] було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування по даному випадку, оскільки на думку страховика позивач подала свідомо неправдиві відомості про факт та обставини настання страхового випадку. При цьому відповідач посилався на п. 10.1.4 вказаного договору, де підставою для відмови страховика є подання страхувальником або водієм свідомо неправдивих відомостей, про факт обставини настання страхового випадку. Відповідач при відмові у виплаті страхового відшкодування посилався на висновок експертного дослідження №6ат від 14.03.2013р.згідно якого пояснення [PERSON] про утворення наявних пошкоджень на автомобілі Mazda CX-5, д.р.н. [NUMBER], який знаходився на стоянці в статичному положенні, з технічної точки зору, не спроможні з причин викладених в дослідницькій частині. В подальшому згідно ухвали суду від 01.07.2014 року було проведено судову авто технічну транспортно-трасологічну експертизу. Згідно висновку вказаної авто технічної транспортно-трасологічної експертизи №7714/13-52 від 25.09.2013р. отримання механічних пошкоджень передньої правої верхньої частини застрахованого автомобіля Mazda CX-5, д.р.н. [NUMBER] було можливо під час знаходження його в нерухомому стані і вказані позивачем відомості є технічно обґрунтовані, що підтверджується відповідно висновком транспортно-трасологічної експертизи №7714/13-52 від 25.09.2013р. Згідно ст.1 Закону України «Про судову експертизу» Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Згідно ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Представником відповідача не надано в судовому засіданні доказів, того що експерт [PERSON] має кваліфікацію судового експерта та має відповідну ліцензію для проведення вказаного дослідження. За таких обставин суд не бере до уваги висновок експертного дослідження №6ат від 14.03.2013р, оскільки на його думку вказаний висновок не відповідає дійсним обставинам страхового випадку і пояснень страхувальника підставі належних та допустимих доказів. З вищевикладеного суд приходить до висновку, що відмова у виплаті страхового відшкодування є незаконною і не обґрунтованою. Згідно п. 7.4.3 договору страховик при настанні страхового випадку зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Як вбачається згідно акту виконаних робіт від 27.08.2013р. за №548888_Н_00460054 розмір страхового відшкодування складає 34055,13 грн., що є розміром прямого матеріального збитку і дорівнює вартості ремонтно-відновлювальних робіт, що підтверджується вказаним актом виконаних робіт від 27.08.2013р. Відповідно до п. 7.4.3 вказаного договору страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойку (штрафу, пені) в розмірі облікової ставки НБУ від суми несплаченого в строк відшкодування за кожен день прострочення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 04.02.2013р. на виконання умов договору страхування відповідача повідомила про настання страхового випадку та у встановлений строк подала письмову заяву та всі необхідні документи. Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 624 ЦК України передбачено, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, Відповідач прострочивши виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК). Відповідно до п. 9.3. договору страховий акт повинен був бути складений до 04.03.13р. (протягом 20 робочих днів) і за п. 9.4. договору виплата повинна була бути здійснена протягом 10 робочих днів після складання акту - не пізніше 19.03.13р. Листом від 15.02.2013р. відповідач повідомив позивача про затримку у виплаті страхового відшкодування на час самостійного з'ясування причин та обставин страхового випадку. Таке з'ясування закінчилося отриманням висновку 22.03.13р. і прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування згідно листа від 03.04.2013р. Отже, з 3 квітня 2013 року відповідач прострочив виплату страхового відшкодування позивачу. Таким чином відповідач повинен нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання зобов'язань за договором страхування шляхом сплати пені в розмірі облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення, яка за нижче наведеними розрахунками складає: З 05.04.2013 по 09.06.2013 року (32672,88 х (7,5/365/100%) х 66 = 443,09 грн. з 10.06. по 12.08.2013 року (32672,88 х (7,0/365/100%) х 64= 401, 02 грн. З 13.08.2013 року по 11.04.2014 року (32672,88 х (6,5/365/100%) х242)= 1408,06 грн. Таким чином згідно проведених розрахунків розмір пені становить 2252,1 7 гривень. Період нарахувань по простроченій сумі невиплаченого страхового відшкодування в сумі 32672,88 грн. починається з 05.04.13р. і по 11.04.14р. Таким чином втрати позивача від інфляції у зв'язку з простроченням виконання страховиком зобов'язань щодо своєчасної сплати страхового відшкодування та до цього часу не виплаченого страхового відшкодування складає 1404.90 гривень. Три відсотки річних становлять: сума боргу 32672,88 грн. (за період з 05.04,13р. по 11.04.14р. - 12 місяців) = 32672.88 х (3%/12х12) = 980,18 грн. Перевіривши подані суду розрахунки, суд вважає, що з відповідача ТОВ Страхової компанії «Віді страхування» слід стягнути за невиконання зобов'язання по сплаті страхового відшкодування в розмірі 34055, 13 грн., неустойку (пеню) в розмірі 2252, 17 грн.; інфляційні втрати 1404, 90 грн. та три відсотки річних в розмірі 980 грн. 18 коп. Таким чином загальний розмір шкоди, що підлягає стягненню з Страхової компанії «Віді страхування» на користь позивача становить 38692 гривень 38 коп. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, вважає, що позов слід задовольнити. Що стосується вимог позивача в частині оплати експертизи та витрати на правову допомогу, суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки позивачем, не надано письмового підтвердження про їх сплату. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved