Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У липні 2015 року до суду із позовом про стягнення заборгованості звернулося Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк). Свої вимоги обгрунтувало тим, що 29 липня 2010 року Банк та [PERSON] уклали кредитний договір № 007-10512-290710. Відповідно до пункту 1.2 вищевказаного договору, Банк відкрив відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надав платіжну картку, а також ПІН-код до неї: здійснює обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до договору та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту Банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30 000 (тридцять тисяч) гривень та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2100 (дві тисячі сто) гривень 00 копійок. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 12 червня 2015 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 2581 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят одна) гривня 46 копійок, яка складається з 2581 (двох тисяч п'ятисот вісімдесяти однієї) гривні 46 копійок тіла кредиту, 0 гривень 00 копійок простроченого тіла кредиту, 0 гривень 00 копійок заборгованості за відсотками та комісією. Тому Банк просив позов задовольнити, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. До суду позивач не з'явився, надіслав заяву, у якій просив справу розглядати за відсутності представника позивача. Також зазначав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, на повторний виклик в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на те, що в справі достатньо матеріалів, які підтверджують права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути заочно справу за відсутності осіб, які беруть участь в справі з ухваленням заочного рішення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, 29 липня 2010 року Банк та [PERSON] уклали кредитний договір № 007-10512-290710. Відповідно до пункту 1.2 вищевказаного договору, Банк відкрив відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надав платіжну картку, а також ПІН-код до неї: здійснює обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до договору та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. (а.с. 4-5). Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту Банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30 000 (тридцять тисяч) гривень та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2100 (дві тисячі сто) гривень 00 копійок (а.с. 4-5). Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 12 червня 2015 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 2581 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят одна) гривня 46 копійок, яка складається з 2581 (двох тисяч п'ятисот вісімдесяти однієї) гривні 46 копійок заборгованості за тілом кредиту, 0 (нуля) гривень 00 копійок простроченого тіла кредиту, 0 (нуля) гривень 00 копійок заборгованості за відсотками (комісією та пенею). (а.с. 3). Відповідач жодним чином заявлені до нього позовні вимоги не спростував. А тому суд вважає ці вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача , на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" на час звернення до суду був звільнений від сплати судового збору. Ціна позову склала 2581 гривню 46 копійок. Відповідно до пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру до 01 вересня 2015 року складала 1 % відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, суд визначає, що з [PERSON] слід стягнути на користь держави 243 гривні 60 копійок на відшкодування судових витрат. На підставі ст. 526, 530, 509, 1054 ЦК України,

Outcome: approved