Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У липні 2018 року Ічнянська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20 червня 2014 року неповнолітня [PERSON], яка є дочкою [PERSON], на підставі заяви останньої, виховується у КЗМСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». За час перебування дитини у державному закладі мати дитини відвідала її тільки один раз - 22 грудня 2017 року. Після чого більше дитину не відвідувала, не телефонувала, не приймала участі в її вихованні та утриманні, не вирішувала питання повернення дитини на виховання у сім'ю. Згідно довідки-характеристики [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, так як ніде не працює, є безвідповідальною особою. З урахуванням викладеного позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на користь тієї юридичної чи фізичної особи, куди буде влаштована дитина, аліменти на неповнолітню [PERSON] у розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання представник позивача не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до довідок КЗМСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» № 02-07/592 та № 02-14/591 від 23.06.2018 року [PERSON] з 20.06.2014 року по теперішній час виховується у Прилуцькому обласному будинку дитини «Надія» і знаходиться на повному державному утриманні. Мати дитини - [PERSON] відвідала її останній раз 22.12.2017 року. Більше дитину не відвідувала, не телефонувала, не приймала участі в її вихованні та утриманні, не вирішує питання повернення дитини на виховання у сім'ю (а.с. 5), про що також свідчить акт, складений Прилуцьким обласним будинком дитини «Надія» 23.06.2018 року (а.с. 6). Як видно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 03 липня 2018 року, остання проживає у власному будинку, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей. У господарстві нічого не утримує, обробляє до 10 соток городу, ніде не працює. Основним джерелом доходу є допомога на дітей (а.с. 7). Із довідки-характеристики, виданої Монастирищенським старостинським округом 03 липня 2018 року вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом із сином [PERSON], [INFO], дочкою [PERSON], [INFO], дочкою [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], 2009 року народження. По старостинському округу характеризується негативно, ніде не працює, прагнення до роботи не проявляє, безвідповідальна, веде аморальний спосіб життя. Неодноразово заслуховувалась на засіданні комісії з питань виконання батьківських обов'язків щодо своїх неповнолітніх дітей. У 2008 році через неналежне виконання своїх батьківських обов'язків троє дітей були вилучені із сім'ї та тимчасово направлені до дитячого інтернату. (а.с. 8). Як убачається з висновку Ічнянської районної державної адміністрації № 01-46/1761 від 10 липня 2018 року, остання, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007р. із послідуючими змінами роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Положеннями ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку засобом захисту прав дитини, і з іншого, заходом впливу на батьків, які не виконують свої батьківські обов»язки щодо дитини, а тому є крайнім заходом впливу на цих осіб. Аналізуючі зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання своєї дочки [PERSON] по відношенню до якої згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України повинна бути позбавлена батьківських прав, а також відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України з останньої необхідно стягнути аліменти на неповнолітню дитину на користь тієї юридичної чи фізичної особи, куди буде влаштована дитина, починаючи з дня подання заяви до суду. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача у дохід держави у розмірі 1 409,60 грн (дві позовні вимоги по 704,80 грн).

Outcome: approved