Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

представник [PERSON] - адвокат Філіппов О.В. звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті. В заяві зазначено що померла [INFO] , [PERSON] , є бабусею [PERSON] . На час смерті [PERSON] проживала у м. Ровеньки, Луганської області. Документи, що підтверджують її смерть не відповідають законодавству України. Заявник просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Ровеньки, Луганської області, та яка померла [INFO] у м. Ровеньки, Луганської області. Заявник в судове засідання не з`явився, у заяві просив про розгляд справи без його участі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась. Тому суд розглянув справу у відсутність учасників процесу. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. Так, судом встановлено, що [PERSON] є бабусею [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.06.1989 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.01.1977 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.11.2013, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовій режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою вищезазначеної статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Представник заявника звертається до суду із заявою про встановлення факту смерті бабусі заявниці - [PERSON] , у зв`язку з тим, що не має належних документів, передбачених законодавством України, для реєстрації факту смерті цієї особи. Ці обставини обґрунтовуються доказами, доданими до заяви. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою її смерті - [INFO] та місцем смерті м. Ровеньки, Луганської області, Україна. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved