Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Представник Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області як орган опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON]звернулася до суду із даним позовом. Вказав, що [PERSON] є особою, яка немає постійного місця проживання. Проживає де прийдеться та з ким знайде спільну мову на певний час. Не працевлаштована. Основне і єдине джерело доходу тимчасові заробітки на території міста та району. Сім'я [PERSON] з 01 грудня 2017 року перебуває в Ямпільському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах, та під соціальним супроводом, який було припинено з негативним результатом через невиконання рекомендацій та вказівок соціального працівника. [PERSON] було надано комплекс необхідних соціальних послуг, проте вона недослухалась до зауважень та порад щодо створення та підтримання належних умов проживання, безвідповідально ставилась до своїх батьківських обов'язків, вживала спиртні напої. На її утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Державна реєстрація батька неповнолітнього проведена відповідно до частини першої ст.. 135 СК України. За інформацією Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНп у Вінницькій області [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. В службі в справах дітей Ямпільської райдержадміністрації на обліку дітей, які проживають в сім'ях, що опинились у складних життєвих обставинах з підстав невиконання матір'ю своїх обов'язків, перебуває [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що [PERSON] немає постійного місця проживання та стабільного телефонного зв'язку, були певні труднощі у системному відвідуванні її сім'ї працівниками структур дотичних до захисту прав дитинства з метою контролю за виконанням батьківських обов'язків та наданні необхідної допомоги. Спілкування з [PERSON] та її сином [PERSON] відбувається при випадкових зустрічах або ж під час профілактичних рейдів. Відповідач завжди мала неохайний вигляд, одяг та взуття брудні. Дитина часто одягнута не по сезону, одяг не відповідає розміру. Щоразу [PERSON] наголошувалось про якісне виконання батьківських обов'язків відносно сина та про наслідки їх невиконання. Розуміння та позитивних змін у її поведінці не було. [PERSON] увесь час скаржилась на своє життя та долю, чим вчиняла певний тиск на сина. Обравши собі "роль жертви" [PERSON] перекладає відповідальність за життя своєї сім'ї на всіх. Вона неодноразово була помічена в компаніях, що вживали алкогольні напої та вели себе неналежним чином. Через часті зміни місця проживання [PERSON] змінював і навчальні заклади. З 01 вересня 2018 року він є учнем 9 класу філії НВК с. Русава ОНЗ «НВК ЗЗСО І ступеня-гімназії Ямпільського району Вінницької області». За інформацією наданою навчальним закладом, [PERSON] має початковий рівень навчальних досягнень майже з усіх предметів. Байдуже відноситься до навчання, завдання виконує формально. Пропускає заняття без поважних причин, може піддаватись чужому впливу. [PERSON] не приділяє сину належної уваги, не займається його розвитком. Просить суд позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Стягувати з [PERSON] аліменти на користь неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини від заробітку матері. Представник позивача Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області як органу опіки Ільїн О.О.в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд даної справи в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що відповідач була належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не з'явилась в судове засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача. Представник Ямпільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді - Левіцька А.М. в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Не заперечує з приводу задоволення позову. Представник Ямпільського ВП ГУНП у Вінницькій області - Майбородюк К.В. в судове засідання не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до цього правовідносини: Із наданих сторонами письмових доказів - із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що 05 жовтня 2003 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України встановлено, що відомості про батька [PERSON], [INFO] вказані відповідно до ст.135 СК України за вказівкою матері (а.с.6). З акту обстеження умов проживання від 29 січня 2019 року встановлено, що [PERSON] разом із сином [PERSON] проживає в будинку по [ADDRESS]. Умови проживання мінімальні та неналежні (а.с.7). З інформації наданої філією НВК с. Русава ОНЗ «НВК ЗЗСО І ступеня-гімназії Ямпільського району Вінницької області» встановлено, що [PERSON] є учнем 9 класу та навчається з 01 вересня 2018 року в філії НВК с. Русава ОНЗ «НВК ЗЗСО І ступеня-гімназії Ямпільського району Вінницької області». Має початковий рівень навчальних досягнень майже з усіх предметів. На уроках байдужий, вимоги вчителів виконує формально, друзів мало. Може піддаватись чужому впливу. Систематично не відвідує школу. Сім'я соціально нестійка, мати немає постійного місця роботи та стабільного заробітку. Постійного місця проживання сім'я також немає. Для отримання освіти умови не створені (а.с.8). З інформації про результати супроводу сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків та рекомендації щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] встановлено, що Ямпільський районний центр соціальних служб для сімї', дітей та молоді, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Зі звіту за результатами соціального супроводу сім'ї встановлено, що сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 22.03.2018 року по 13.11.2018 року у зв'язку зі складними життєвими обставинами, які необхідно подолати або мінімізувати їх наслідки та через ухилення матері від виконання своїх батьківських обов'язків. Встановлено, що сім'я не подолала складні життєві обставини (а.с.10). З відповіді на запит Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 09.01.2019 року встановлено, що [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності п'ять разів за ст.176 КУпАП, ст.177 КУпАП, ч.1, ч.2 ст. 178 КУпАП (а.с.11). Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлено, що Ямпільська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, чого не виконує [PERSON]. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Стаття 167 Сімейного кодексу України покладає на суд обов'язок вирішити питання щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги Висновок Органом опіки та піклування Ямпільської РДА від 06.02.2019 року, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] [INFO] , з підстав самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, свідомого ухилення від виховання та утримання дитини, відсутності бажання на виконання батьківських обов'язків, на спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, відсутності прояву інтересу до внутрішнього світу дитини та створення умов для отримання дитиною освіти, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи. Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, які б підтверджували виконання нею обов'язків виховання та утримання дитини тощо, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач будучи матір'ю ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, одягу, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками відносно сина. Так, відповідно до ст.243 Сімейного кодексу України, над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування встановлюється опіка чи піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до п.3.1 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень статей 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідачі, як батьки дітей, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлені права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved