Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

У грудні 2020 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просили стягнути з останнього на користь кожної з них 108 976,52 грн, яка складається з: 68 165,13 грн вартості туру до Філіппін, 24 257 грн вартості екскурсій до Сінгапуру , 16 554,39 грн вартості внутрішніх перельотів. В обґрунтування позову зазначили, що вони разом з ще двома особами вели перемовини з відповідачем з приводу можливості придбати тур до Філіппін з 29.02.2020 року. При цьому письмовий договір на туристичні послуги укладено не було, однак на підтвердження намірів придбати даний тур свідчать факти сплати ними вартості міжнародного перельоту 835 доларів США, вартості туру 2 450 доларів США, вартості екскурсії до Сінгапуру 24 257 грн, вартості внутрішніх перельотів 595 доларів США. 06.02.2020 року вони були змушені відмовитись від поїздки в зв`язку з поширенням світом вірусного захворювання Covid-19, про що повідомили відповідача. 11.02.2020 року відповідач прийняв відмову і повернув кожній з них по 835 доларів США за міжнародний переліт. Решту коштів повернуто не було. Зауважують також, що 13.02.2020 року решту туристів, які не відмовились від туру, було повідомлено про його скасування приймаючою стороною через введення заборони на польоти у країнах Азіатсько-Тихоокеанського регіону. Спірні правовідносини між ними та відповідачем виникли у зв`язку з невиконанням останнім зобов`язання з повернення передплати за тур до Філіппін . 18.03.2021 року уточнивши позовні вимоги, остаточно просили стягнути з відповідача на користь кожної з них по 2 450 доларів США вартість туру, 595 доларів США вартість внутрішніх перельотів, 24 257 грн вартості екскурсій та судові витрати. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Одночасно витребувано від товариства докази сплати [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Артекс-94» вартості туру до Філіппін у сумі 2 450 доларів США, вартості внутрішніх перельотів на суду 595 доларів США та докази скасування туру до Філіппін , який мав розпочатись з 29.02.2020 року. Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався та вимоги ухвали від 14.01.2021 року про витребування доказів не виконав. За ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що ТОВ «Артекс-94» надає туристичні послуги, послуги з бронювання та пов`язаною з цим діяльністю. 23.01.2020 року [PERSON] сплачено вартість послуг з організації туристичної поїздки в Сінгапур за себе, [PERSON] та [PERSON] (2 особи) в розмірі 97 028 грн, еквівалент 3 820 у.о. на рахунок ТОВ «Артекс-94». За твердженнями позивачів вони відмовились від туру в зв`язку з нестабільною епідеміологічною ситуацією в світі. Вказана обставина не заперечувалась туроператором. Із електронної переписки між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що між сторонами проводились перемовини з приводу повернення грошових коштів, сплачених за туристичний тур. Із відповіді на претензію позивачів від 27.07.2020 року, за підписом директора ТОВ «Артекс-94» Пикерського О.Г. вбачається, що останній не відмовляється від своїх зобов`язань по відношенню до [PERSON] та [PERSON] щодо повернення грошових коштів, разом з тим вирішити це питання наразі не має можливості. За приписами ч. 15 ст.20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України "Про захист прав споживачів". Згідно з ч.1 ст.19-1 Закону України «Про туризм» будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. Аналогічні положення містить перша частина ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Пунктами 2, 7 ч. 4 ст.19-1 Закону України «Про туризм» до укладення договору на туристичне обслуговування споживачеві туристичного продукту надається інформація про: медичні застереження стосовно здійснення туристичної подорожі, зокрема протипоказання через певні захворювання, особливості фізичного стану (фізичні недоліки) і вік туристів, а також умови безпеки туристів у країні (місці) тимчасового перебування; стан навколишнього природного середовища, санітарного та епідеміологічного благополуччя. Таким чином, туроператор зобов`язаний надавати достовірну інформацію туристу про запропонований туристичний продукт, у т. ч. і про медичні застереження, і про стан епідеміологічного благополуччя стосовно країн, відвідування яких передбачено під час здійснення туристичної подорожі. З приписів ст. ст. 20-23 Закону України «Про туризм» вбачається, що туристичні послуги надаються на підставі договору, укладеного між туристом і суб`єктом туристичної діяльності в письмовій чи електронній формі. І у випадку укладання такого договору правовідносини між сторонами регулюються саме положеннями вказаного Закону. За відсутності ж укладеного договору на туристичні послуги сторони у своїх правовідносинах керуються положеннями цивільного законодавства щодо зобов`язального права. За ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з абз.1 ч.1, ч.2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Так, відповідачем взято на себе зобов`язання повернути позивачам кошти за ненадані туристичні послуги, що підтверджується електронною перепискою та визнанням претензії позивачів. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] та [PERSON] надано лише копію рахунку №43 від 23.01.2020 року на суму 97 028 грн (еквівалент 3 820 у.о.) за 4 осіб, інших доказів на підтвердження сплачених позивачами сум не надано. Разом з тим, останні клопотали про витребування доказів від відповідача, що і було зроблено судом в ухвалі від 14.01.2021 року, яку відповідач не виконав. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Враховуючи ненадання відповідачами запитуваних доказів в частині розміру оплати туру та факту скасування позивачами поїздки суд вважає обставини викладені у позові доведеними, а розрахунки вірними, як такі, що не спростовані відповідачем. В ході розгляду справи позивачами уточнено позовні вимоги, з урахуванням висновку, викладеного у постанові Великої Палати у Верховного Суду справі № 761/12665/14-ц від 04.07.2018 щодо єдиного підходу у вирішенні спорів про належне виконання зобов`язання, визначеного в іноземній валюті, зокрема якщо сума боргу в іноземній валюті то і стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом ПБУ не вважається належним виконанням. Вказуючи на позицію Верховного Суду позивачі остаточно просили з товариства на користь кожної з них по 2 450 доларів США вартості туру до Філіппін, 595 доларів США вартості внутрішніх перельотів, 24 257 грн вартості екскурсій до Сінгапуру . За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved