Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором № б/н від 01.06.2010, внаслідок чого станом на 26.07.2020 утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком 116645,11 грн, яка складається з: 4060,00 грн заборгованість за кредитом, 110685,11 грн заборгованість за відсотками, 1900,00 грн пені. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2102,00 грн Ухвалою суду від 05.10.2020 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов. У справі є клопотання позивача про ухвалення заочного рішення і розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач повідомлена про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання. У\~судові засідання 24.11.2020 і 20.01.2020 відповідачка не з`являлася, про причини неявки суд не повідомляла. 10.11.2020 відповідач подала відзив із запереченням проти позову. Вказала, що термін повернення кредиту відповідає строку дії отриманої у банку карти. Кредит повністю не повернуто через скрутне матеріальне становище. Заборгованість за процентами нарахована банком за період 01.06.2010 26.07.2020. Починаючи з 08.01.2014 банк знав про порушення свого права, але звернувся до суду з позовом лише 26.07.2020, чим пропустив загальний строк позовної давності щодо кредиту і процентів 3 роки, і 1 рік спеціальної позовної давності щодо пені. Зроблено заяву про застосування строку позовної давності і відмову через це у позові. Представник позивача і відповідач у судові засідання не з`являлися. Їх неявка відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши письмові заяви по суті справи та надані сторонами докази суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Між позивачем, як банком, і відповідачем, як позичальником, 01.06.2010 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку укладено кредитний договір б/н згідно якого відповідач отримав 08.01.2014 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 300,00 грн на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до зазначеної анкети-заяви (а.с. 9) заява разом із умовами і правилами надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 11-35), пам`яткою клієнта (відсутня у справі) і тарифами (а.с. 10) складають договір про надання банківських послуг. Умовами кредитування "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" визначено, зокрема, пільговий період кредитування 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), базова процентна ставка за тратами здійсненими з 01.09.2014 2,9 %, за тратами здійсненими з 01.04.2015 - 3,6 % на місяць, обов`язковий щомісячний платіж 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн та не більше залишку заборгованості), строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; 2 формули розрахунку пені; штраф за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням\~ 500\~грн + 5\~% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 10). 08.02.2011 відповідач отримала у банку карту [NUMBER] з терміном дії 01/14, а також 08.01.2014 карту [NUMBER] з терміном дії 05/17 (а.с. 8). Первинно кредитний ліміт визначено 08.01.2014 у сумі 300,00 грн, який 24.04.2014 збільшено до 4300,00 грн, а 15.10.2015 зменшено до 4060,00 грн (а.с. 7). Отже, між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунка і кредитний договір (далі Договір). За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України далі\~ЦК). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.\~2\~ст.\~10561 ЦК\~). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.\~526\~ЦК). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України\~). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України\~). З наданого позивачем розрахунку (а.с. 3-6) і виписки по рахунку відповідача (а.с.\~44-51) вбачається, що 08.01.2014, тобто після досягнення повноліття, відповідач користувалася кредитними коштами банку, допустила несвоєчасне погашення відповідних платежів на користь банку. Згідно розрахунку станом на 26.07.2020 утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком 116645,11 грн, яка складається з: 4060,00 грн заборгованість за кредитом, 110685,11 грн заборгованість за відсотками, 1900,00 грн пені. Відповідач розрахунок заборгованості не оспорює. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за Договором, станом на 26.07.2020 відповідач має перед позивачем вказану заборгованість на загальну суму 116645,11 грн. Відповідачем зроблено заяву про відмову у позові через сплив строків загальної і спеціальної позовної давності. Щодо цього слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Пунктом 1.1.7.31 Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, який є частиною кредитного договору сторін, передбачено, що строк позовної давності для вимог банку щодо повернення кредиту, процентів, неустойки (пені і штрафів) складає 50\~років. Відтак у суду відсутні достатні правові підстави для відмови у позові через сплив строку позовної давності. Суд повністю задовольняє позов. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved