Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Представник ПАТ "Дельта банк" звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №11147466000 від 25.04.2007 року у сумі 258956,65 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 25.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11147466000, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16751,00 дол. США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 25.04.2007 року до 25.14. 2014 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором №11147466000 від 25.04.2007 року, укладеним із відповідачем. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 258956,65 грн., з яких: тіло кредиту - 145382,03 грн.; відсотки- 113574,62грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, раніше подали до суду заяву про застосування строків позовної давності, вказуючи, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором відповідач здійснила 17.01.2012 року та вважає, що строк звернення до суду із позовом закінчився 26.01.2015 року . Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги позивача, виходячи з наступного: 25.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11147466000, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16751,00 дол. США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 25.04.2007 року до 25.14. 2014 року. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ч.1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 637 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У суду є достатньо підстав вважати, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчить особисті підписи сторін. Крім того, виписка з особового рахунку відповідача свідчить що позивач грошові кошти перерахував та свої зобов'язання по кредитному договору виконав. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким останній набув права вимоги по кредитному договору №11147466000 від 25.04.2007 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в зв'язку з чим станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 258956,65 грн., з яких: тіло кредиту - 145382,03 грн.; відсотки- 113574,62грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача. / а.с. 73/ Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Згідно ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Враховуючи викладені вище норми цивільного судочинства, посилання представника відповідача на той факт, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором відповідач здійснила 17.01.2012 року та строк звернення до суду із позовом у позивача закінчився 26.01.2015 року, суд до уваги не бере, оскільки вказані обставини фактично спростовуються наданим розрахунком заборгованості відповідача, з якого достовірно видно, що останній платіж [PERSON] здійснено на погашення заборгованості за період 01.09.2012 року 31.09.2012 року, а позовну заяву представником банку було направлено до суду 29.08.2015 року, тобто в межах строків, передбачених ст. 256 ЦК УКраїни. / а.с. 12/ Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, який при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, то сума судового збору у розмірі 2589 грн. 56 коп. підлягає стягненню на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved