Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 25 лютого 2017 року виконавчим комітетом Луб`янської сільської ради Рокитнянського району Київської області, про що складено актовий запис № 01 (свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] від 25.02.2017). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після укладення повторного шлюбу їхні відносини були нормальними, саме такими на які вона розраховувала, укладаючи шлюб. Однак згодом їх стосунки стали погіршуватися. Відповідач почав нехтувати сімейними цінностями, припускався до аморальних вчинків, вчиняв сварки, словесно ображав її нецензурними висловами, не приймав участі у матеріальному забезпеченні сім`ї. Через таку поведінку відповідача у позивачки з`явились нервові зриви та винила необхідність стати на облік до невропатолога. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем що виникають через його дії, не здатен підтримувати моральну атмосферу в сім`ї та піклуватися про побудову сімейних відносин. Вона намагалась зберегти сім`ю та пояснювала відповідачу, що їй не подобається така його поведінка. Відповідач на такі дії відповідав лише ще більшим моральним знущанням тому позивачка вважає що збереження шлюбу та подальше проживання з відповідачем неможливе. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Однак, надала до суду заяву, відповідно до якої поданий нею позов підтримує, на примирення не згідна та просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без нього, позов визнає. За таких обставин суд розгядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. У відповідності до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований повторно 25 лютого 2017 року виконавчим комітетом Луб`янської сільської ради Рокитнянського району Київської області, про що складено актовий запис № 01 (свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] від 25.02.2017). Однак згодом їх стосунки стали погіршуватися. Відповідач почав нехтувати сімейними цінностями, припускався до аморальних вчинків, вчиняв сварки, словесно ображав нецензурними висловами, не приймав участі у матеріальному забезпеченні сім`ї. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, що виникають через його дії, не здатен підтримувати моральну атмосферу в сім`ї та піклуватися про побудову сімейних відносин. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свобод чи інтересів інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно з положеннями частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір". Оскільки, відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 гривні. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved