Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Баштанської районної державної адміністрації з позовом до відповідача про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки у розпорядження держави. На обґрунтування своїх вимог прокурор в позовній заяві зазначив, що відповідно до розпорядження Баштанської райдержадміністрації № 86-р від 23.02.2010 року відповідачу надано дозвіл на виготовлення проекту по передачі в оренду строком на 10 років земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 45,0 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області. Розпорядженням Баштанської райдержадміністрації № 330-р від 04.082010 року затверджено проект із землеустрою та передано відповідачу в оренду земельну ділянку площею 42,6047 га для сінокосіння та випасання худоби. 13.07.2011 року між Баштанською райдержадміністрацією та відповідачем було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого відповідач отримала в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 42,6047 га для сінокосіння та випасання худоби, кадастровий номер 4820610000:05:000:0449. Станом на 11.09.2017 року середня нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 1123104,63 грн. Під час обстеження 26.07.2017 року державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області вказаної земельної ділянки було встановлено, що відповідач розорала орендовану земельну ділянку та вирощувала на ній зернову культуру ячмінь, тим самим використовуючи земельну ділянку не за цільовим призначенням та порушивши умови укладеного договору оренди, в звязку з чим відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та винесено припис про усунення порушень земельного законодавства. В звязку з цим прокурор просив розірвати вказаний договір оренди землі та повернути спірну земельну ділянку в розпорядження держави. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Баштанської райдержадміністрації в судовому засіданні підтримав позовні вимоги прокурора та просив про задоволення позову. Від Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, вказавши, що орендована земельна ділянка використовується відповідачем за її цільовим призначенням як пасовища та не використовується як рілля, відповідач не розорювала земельну ділянку, а весною 2017 року здійснила її злущування з метою докорінного поліпшення та засіяла земельну ділянку ячменем з підсівом багаторічних трав без мети вирощування сільськогосподарської продукції на пасовищах. Вважають, що такі дії відповідача не становлять істотних перешкод для подальшого використання земельної ділянки для пасовищ та сінокосіння. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.11.2017 року за клопотанням прокурора вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, повязані із вирощуванням сільськогосподарських культур та технологічним обробітком для таких цілей спірної земельної ділянки. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в справі матеріали (розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 23.02.2010 року № 86-р; розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 04.08.2010 року № 330-р; договір оренди землі від 13.07.2011 року; повідомлення Баштанської ОДПІ від 07.09.2017 року № 1204/10/14-11-13-21; копію наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 03.07.2017 року № 266-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності»; копію акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки від 26.07.2017 року; копію акту обстеження земельної ділянки від 26.07.2017 року; копію постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.07.2017 року; копію припису від 26.07.2017 року № 266-ДК/0197Пр/03/01/-17; розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням від 26.07.2017 року; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 101126400 від 23.10.2017 року; копії квитанцій про сплату штрафу від 25.09.2017 року; повідомлення ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.09.2017 року № 321/104-17; [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4803801772017 від 05.09.2017 року; кадастровий план земельної ділянки; копію розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 10.07.2017 року № 271-р; повідомлення Баштанської місцевої прокуратури від 23.10.2017 року № [15-35]7953 вих.-17; повідомлення Баштанської місцевої прокуратури від 31.10.2017 року № [15-35] 8162 вих.-17; лист Херсонського державного аграрного університету від 21.11.2017 року №66-05/305; перелік угідь згідно з Класифікацією віидів земельних угідь; повідомлення ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 09.01.2018 року №10-14-0.16-243/2-18; фото зображення місцевості; письмові пояснення [PERSON]Г.), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 13.07.2011 року між Баштанською райдержадміністрацією (орендодавцем) та відповідачем [PERSON] (орендарем) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого відповідач отримала в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 42,6047 га пасовищ поліпшених, кадастровий номер земельної ділянки 4820610000:05:000:0449. Вказаний договір оренди є строковим та укладеним на 49 років. П.2.5 договору передбачав, що передані в оренду сільськогосподарські угіддя поліпшені пасовища повинні використовуватися за своїм цільовим призначенням. Відповідно до п. 5.1 договору земельна ділянка передається в оренду орендарю для сінокосіння та випасання худоби. Згідно з п. 5.2 договору земельна ділянка повинна використовуватися орендарем виключно для сінокосіння, вирощування багаторічних трав, випасання худоби. Не допускається розорювання земельної ділянки для вирощування зернових та просапних сільськогосподарських культур. Відповідно до п. 11.4 договору орендар, серед іншого, зобовязаний виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором, використовувати земельну ділянку тільки за цільовим призначенням. Підстави припинення дії договору визначені в п. 12.3 договору, серед яких: допущення орендарем порушень, зазначених у п. 11.4 договору, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. 26.07.2017 року державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області [PERSON] після обстеження вказаної земельної ділянки було встановлено, що відповідач обробила орендовану земельну ділянку сільськогосподарською технікою та засіяла її зерновою культурою (ячменем), тим самим використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням. В звязку з цим відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та винесено припис про усунення порушень земельного законодавства. Відповідачем постанова про накладення на неї адміністративного стягнення використання земельної ділянки не за цільовим призначенням оскаржена не була й нею було сплачено суму призначеного штрафу. Вважає, що таке засівання ділянки зерновою культурою зроблене з метою покращення якостей ґрунту. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що земельна ділянка, якою користується відповідач не розорювалась, а на ній здійснювалось злущення. Навесні 2017 року на даній земельній ділянці був засіяний яровий ячмінь з люцерною та в травні 2017 року свідок бачив на даному полі тюки. Восени 2017 року на земельній ділянці засіяно озимий ячмінь. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що не бачив, щоб земельна ділянка відповідача була розорана, кілька разів бачив земельну ділянку засіяною ячменем, вважає, що це було зроблено з метою покращення якості ґрунтів. Свідок [PERSON] вказав, що проводив перевірку дотримання вимог земельного законодавства відповідачем та в липні 2017 року виявив порушення нецільове використання земельної ділянки, яка на момент перевірки була засіяна ячменем, на підтвердження виявлених фактів свідок робив відповідні фотознімки місцевості, склав акти огляду та притягнув відповідача до адміністративної відповідальності та видав відповідачу припис про усунення порушень, який був виконаний відповідачем, оскільки земельна була звільнена від ячменю приблизно через місяць після виявлених фактів. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. \~Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Відповідно до ч.2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.\~Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою\~статті 25\~Закону України "Про прокуратуру".\~ Наведені вище вимоги закону прокурором дотримані, що підтверджується змістом позовної заяви. Про звернення до суду прокурор повідомив Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Баштанську районну державну адміністрацію. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з загальним правилом, визначеним ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Але, при цьому, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються земельної ділянки та відповідно до ч.1 ст. 2 Земельного кодексу України є земельними відносинами, - при вирішенні питання про розірвання договору оренди землі (дострокового припинення земельних відносин) слід враховувати вимоги Земельного кодексу України щодо дострокового припинення права відповідача користуватись орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених\~статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Згідно зі стст. 34, 93, 96 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Відповідно до ч.9 ст. 93 \~Земельного кодексу України та ч.2 ст. 792 ЦК України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. \~Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Із змісту ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» слідує, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених\~статтями 24\~і\~25\~цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Відповідно до положень ст.ст. 24, 25 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Згідно з п. «ґ» ч.1 ст. 141, ст. 143 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Відповідно до пп. 1.1, 2.1, 11.1, 11.4, 12.3 Договору оренди землі орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для сінокосіння та випасання худоби загальною площею 42,6047 гектарів пасовищ, кадастровий номер земельної ділянки 4820610000:05:000:0449. Орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з цим договором. Орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку тільки за цільовим призначенням. Підставою припинення дії договору є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Заперечуючи проти вимог прокурора, сторона відповідача вказує, що не здійснювала розорювання земельної ділянки, а проводила її злущування та засівала на вказаній земельній ділянці ячмінь для докорінного поліпшення ґрунтів. Проте суд не погоджується з позицією сторони відповідача, що це свідчить про необґрунтованість вимог прокурора через наступне. По-перше, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У звязку з цим сторони мають безумовно дотримуватись умов, визначених укладеним між ними договором до тих пір, доки такі умови відповідним чином не будуть змінені або відмінені сторонами. Ст. 22 Земельного кодексу України розрізняє землі сільськогосподарського призначення за видом їх цільового використання. Як слідує з укладеного між сторонами договору, сторони в договорі визначили не тільки обовязок орендаря використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, а й визначили вид такого використання - виключно для сінокосіння, вирощування багаторічних трав, випасання худоби (п. 5.1, 5.2 договору). Більше того, сторони договору прямо та однозначно визначили, які роботи не можуть здійснюватися та які культури за будь-яких обставин не можуть вирощуватися на орендованій земельній ділянці, - це роботи по розорюванню ділянки та вирощування зернових та просапних сільськогосподарських культур (п. 5.2 договору). Така заборона, прямо вказана в договорі є обовязковою для сторін та не суперечить вимогам закону, серед іншого і ст. 37 Закону України «Про охорону земель», відповідно до якої на землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо вирощування певних сільськогосподарських культур. Таким чином вирощування на земельній ділянці зернових культур з будь-якою метою без попереднього внесення змін до договору оренди є такою, що суперечить визначеному в договорі виду використання земельної ділянки, а, отже, є її нецільовим використанням. Факт вирощування на спірній земельній ділянці зернових культур (ячменю) підтверджується показаннями всіх допитаних в суді свідків, письмовими матеріалами щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності та не заперечується власне стороною відповідача. Крім того з показань свідка [PERSON] слідує, що відповідач в 2017 році двічі на рік (навесні та восени) засівав орендовану земельну ділянку зерновими культурами (яровим та озимим ячменем), а матеріалами про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 53 КУпАП підтверджується, що орендована відповідачем земельна ділянка влітку (в липні 2017 року) також повністю була засіяна ячменем, що також свідчить про використання відповідачем призначеної для сінокосіння та пасовищ землі власне для вирощування зернових. За такого, відповідач допустив неодноразове нецільове використання орендованої земельної ділянки, що відповідно до п. 11.4, 12.3 договору та ст. 651 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі», п. «ґ» ч.1 ст. 141, ст. 143 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою шляхом розірвання договору оренди землі. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує своїх передбачених договором та законом обовязків по використанню орендованої земельної ділянки за її цільовим призначенням, оскільки здійснює вирощування сільськогосподарських культур на землях, призначених для сінокосіння та випасання худоби. Вказані обставини є достатньою підставою для розірвання договору оренди землі через невиконання орендарем своїх зобовязань за договором щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 34 Закону України Про оренду землі у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Згідно зі ст. 1212 \~ЦК України особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки в розпорядження держави підлягають задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь прокуратури Миколаївської області (якою перераховані відповідні суми судового збору) підлягають стягненню витрати, понесені на оплату судового збору за позовну заяву в сумі 3200 грн. та судового збору за забезпечення позову в сумі 800 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved