Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом, підставність якого обґрунтував тим, що 17.01.2014 померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. За життя, 07.05.2001, [PERSON], на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла позивачу, - [PERSON], все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось. Позивач виявила намір на прийняття спадщини, утім пропустила шестимісячний строк визначений законодавцем для прийняття спадщини, вказуючи що вона не знала про існування вказаного заповіту, віднайшла його серед речей спадкодавця у 2018 році, а також її місце проживання є відмінним від місця відкриття спадщини, вважає вказані причини поважними, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У межах визначеного судом строку відповідач не надав до суду відзиву, однак в заяві адресованій суду сільський голова\~просив про\~розгляд справи\~за його\~відсутності,позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Ухвалою суду від 23.10.2018 за клопотанням представника позивача було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлої 17.01.2014 [PERSON] Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з'явились, представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі та позивача, позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому за результатами підготовчого провадження вважає за можливе ухвалити рішення у даному судовому засіданні, за наявними у справі доказами, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що 17.01.2014 в селі Коханівка Липовецького району Вінницької області померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серії І-АМ №282621 (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно інформації витребуваної судом з Липовецької державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Козинецької сільської ради Липовецького району від 19.10.2018 за №805 (а.с.9), на день смерті 17.01.2014 [PERSON] осіб, які з нею були зареєстровані та проживали не має. Наведене свідчить про відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] Судом встановлено, що 07.05.2001 [PERSON] на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження, яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось позивачеві [PERSON] (а.с.7). Вказаний заповіт не змінено та не скасовано за життя спадкодавцем. Позивач звернулась до суду із даним позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи, що попущено його з поважних причин. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини третьої\~статті 1272\~ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статтіповажними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~1272\~ЦК Українипро надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У позові позивач вказує про незнання про існування заповіту вчиненого спадкодавцем 07.05.2001 на її імя. Про заповіт їй стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини у 2018 році. Також зазначає, що вона не проживала із спадкодавцем, а нотаріус не вчиняв дій щодо розшуку та повідомлення її як спадкоємця за заповітом. Статтею 1223\~ЦК Українивстановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 63\~Закону України\~"Про\~нотаріат"нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що посадова особа органу місцевого самоврядування не виконала свого обовязку щодо повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини за заповітом, місце проживання або роботи яких їй відоме, та не вжила заходів щодо розшуку спадкоємців з метою забезпечення дотримання шестимісячного строку для прийняття ними спадщини, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. При вирішенні даного спору суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. За таких обставин, суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують обставини, що стали підставою для звернення до суду, відповідають вимогам належності, допустимості та достовірності, а також достатній їх взаємний звязок у сукупності, що свідчить про порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання представником відповідача позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі ч.3\~ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved