Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся в суд до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором із даним позовом. В позовній заяві вказав, що 24.01.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-800/008/2007, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 28 243,45 доларів США. При цьому, позичальник зобов'язався повертати кредит у строки зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу № PCL-800/008/2007 від 24.01.2007 року, за яким в заставу позивачу передано транспортний засіб - автомобіль марки Hover 2006 року, № кузова: [NUMBER], тип - легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказує, що банк свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши йому кредит в сумі 28 243,45 доларів США. Натомість, остання, ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, не повертає кредит та не сплачує проценти, внаслідок чого станом на 20.03.2015 р. допустила заборгованість по кредитному договору № CL-800/008/2007 в сумі 2 360 512,70 грн., в тому числі: 19585,54 долари США - заборгованість по тілу кредиту, 2154,75 доларів США - сума відсотків, що в сукупності еквівалентно 504155,23 грн., та 200 405,56 доларів США - сума пені. Зазначає, що на підставі укладених 26.11.2010 року договорів купівлі-продажу кредитного портфелю та відступлення права вимоги до позивача перейшло право вимоги виконання зобов'язання відповідачем. Просить суд, звернути стягнення на автомобіль Hover 2006 року, № кузова: [NUMBER], тип - легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на укладення від імені відповідача договору купівлі-продажу, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, отримання дублікатів реєстраційних документів на даний автомобіль, здійснення будь-яких платежів за продавця, необхідних для продажу предмета застави з метою погашення заборгованості у розмірі 170 000 гривень, а також стягнути з відповідача сплачену позивачем суму судових витрат. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоч належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неприбуття суду не повідомила, а тому суд в порядку ст.ст. 169 ЦПК України, розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Від представника відповідача надійшли три заяви про застосування строків позовної давності, відповідно до яких відповідач вважає, що зазначений кредит має характер споживчого, тому до нього слід застосовувати ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, умовами договору про відступлення прав вимоги, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не передбачено права останнього нараховувати відсотки з кредитним договором. Відтак починаючи з 26.11.2010 року нарахування кредитних відсотків унеможливлене, а стягнення нарахованих до цього часу - безпідставне в силу спливу строків позовної давності. Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. З дослідженого в судовому засіданні кредитного договору № CL-800/008/2007 від 24.01.2007 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є, відповідно до свого статуту, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON], встановлено, що банк надає відповідачу кредит в сумі 28243,45 долар США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99% річних, строком до 24.01.2013 р. При цьому, відповідно до п.1.5 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та процентів здійснюється щомісячними платежами. Позивач на виконання умов зазначених договорів надав відповідачу 28243,45 доларів США. З досліджених в судовому засіданні договорів купівлі-продажу кредитного портфелю б/н та договору відступлення права вимоги б/н від 26.11.2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CL-800/008/2007 від 24.01.2007 укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», щодо права вимоги до боржника [PERSON] В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, сторони уклали договір застави транспортного засобу № PCL-800/008/2007 від 24.01.2007 року, за яким в заставу позивачу передано транспортний засіб - автомобіль марки Hover 2006 року, № кузова: [NUMBER], тип - легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER]. Однак, відповідач, [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо виконання умов кредитного договору, належним чином не виконала, внаслідок чого відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу, її заборгованість станом на 20.03.2015 року складає по кредитному договору №CL-800/008/2007 від 24.01.2007 року - 1856357,47 грн., яка складається із: 19585,54 долари США - заборгованості по тілу кредиту, 2154,75 доларів США - суми відсотків, що в сукупності еквівалентно 504155,23 грн., та 200 405,56 доларів США - сума пені. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Одночасно, згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином в ході розгляду справи встановлено, що відповідач, [PERSON], внаслідок невиконання зобов'язань по умовах кредитного договору, станом на 20.03.2015 року, має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в сумі 1856357,47 грн. Що ж стосується застосування строку позовної давності до спірних правовідносин суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Окрім цього частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 19.11.2014 року у справі № 6-160цс14 відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 3 вересня 2014 року ухвалив також постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики. При цьому суд зробив правовий висновок про те, що за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Крім того, як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24.09.2014 у справі за № 6-145цс14, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до розрахунку наданого банком до матеріалів справи, станом на дату звернення до суду, тобто на 07.04.2015, в межах строку позовної давності заявлені платежі за тілом кредиту та відсотками за період з 24.04.2012 по 24.01.2013 в сумі 6 507,22 доларів США - сума платежу за розрахунковий період та 380,50 доларів США процентів за користування кредитом, що разом складає 6887,72 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату 20.03.2015 проведення розрахунку банком 23,19 складає - 159 726,23 грн. Що є стосується суми пені за прострочення виконання зобов'язань по 29.03.2010 року, то вона заявлена за межами строку позовної давності. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, позивач набуває право звернення стягнення на предмет застави та за рахунок предмета застави має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є обґрунтованими та відповідно до ст. ст. 589, 590 ЦК України, Закону України «Про заставу», а також умов кредитного договору № CL-800/008/2007 від 24.01.2007 року та договору застави № PCL-800/008/2007 від 24.01.2007 року, підлягають до задоволення.

Outcome: approved