Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач ПП «Будівельна компанія Сатурн» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] у якому просить визнати недійсним інвестиційний договір на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення від 08.02.2012 року, укладений між ПП «Будівельна компанія Сатурн» та [PERSON], свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] індексний номер 351521130, видане Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 19.03.2015 року на ім'я [PERSON] та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області про державну реєстрацію прав та їх обмежень індексний номер 20122078 від 19.03.2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 30.09.2008 року між позивачем та Концерном «Військторгсервіс» було укладено договір купівлі-продажу адміністративного будинку по [ADDRESS] та зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21010866 від 21.11.2008 року. Відповідач, перебуваючи в період часу з 02.01.2009 року по 30.11.2015 року на посаді генерального директора ПП «Будівельна компанія Сатурн», починаючи з 10.10.2012 року здійснював керівництво реконструкцією вказаного адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок із вбудованими приміщеннями громадського призначення із залученням грошових коштів від фізичних осіб, шляхом укладення договорів про дольову участь, а також власних грошових коштів позивача. 28.11.2013 року реконструкція багатоквартирного житлового будинку була завершена і позивач подав в Інспекцію Держархбудконтролю у Тернопільській області Декларацію про готовність об»єкта до експлуатації, яка зареєстрована за №ТП14313332038. В подальшому позивачу стало відомо про те, що відповідач [PERSON], не укладаючи будь-якого договору про дольову участь у реконструкції, не оплативши вартість житла, 19.03.2015 року подав у Реєстраційну службу Тернопільського міського управління юстиції підроблені документи, зокрема: інвестиційний договір на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення від 08.02.2012 року, укладений між ПП «Будівельна компанія «Сатурн» та [PERSON] на участь у будівництві квартири [ADDRESS]; акт прийому-передачі до інвестиційного договору від 08.02.2012 року, укладений між ПП «Будівельна компанія Сатурн» та [PERSON] та довідку ПП «Будівельна компанія Сатурн» про виплату відповідачем загальної вартості спірної квартири. На підставі вказаних документів державний реєстратор Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 20122078 від 19.03.2015 року та видав на ім'я відповідача свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 19.03.2015 року, індексний номер 351521130. Відтак в результаті незаконних дій відповідача було порушене право власності ПП «Будівельна компанія Сатурн», яке підлягає захисту. Той факт, що документи, подані відповідачем державному реєстратору є підробленими підтверджується висновком експерта від 24.03.2016 року №1.1-118/16 яким встановлено, що підписи у поданих [PERSON] державному реєстратору документах від імені директора та підписанта ПП «Будівельна компанія «Сатурн» [PERSON] виконано іншою особою. Із врахуванням наведеного, позивач вважає, що позовні вимоги ПП «Будівельна компанія Сатурн» є обґрунтованими, підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПП «Будівельна компанія Сатурн», Концерну «Військторгсервіс», відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Тернопільської міської ради з участю третьої особи Міністерства оборони України у якому просить встановити нікчемність укладеного 30.09.2008 року між Концерном «Військторгсервіс» і ПП «Будівельна компанія «Сатурн» договору купівлі-продажу нерухомого майна- адміністративного будинку «А» по [ADDRESS] та зобов"язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Тернопільської міської ради внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення права власності ПП «Будівельна компанія «Сатурн» на адміністративний будинок «А» по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вказаний договір купівлі-продажу укладений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений та не пройшов державної реєстрації, а тому у відповідності до вимог ст.ст. 220, 640,657 ЦК України є нікчемним з моменту його укладення, як такий що укладений всупереч вимог закону та не створює жодних прав та обов»язків для його сторін. За таких обставин ПП «Будівельна компанія «Сатурн» не набула право власності на реконструюваний багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] та відповідно не вправі укладати будь-які правочини відносно нього, а тому право власності ПП «Будівельна компанія «Сатурн» на спірний житловий будинок підлягає припиненню шляхом зобов»язання відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Тернопільської міської ради внести відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У судовому засіданні представник позивача ПП «Будівельна компанія «Сатурн» позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що право власності [PERSON] на спірну квартиру зареєстроване на підставі підроблених документів. Будь-яких доказів, що підтверджують факт укладення між сторонами інвестиційного договору на участь у реконструкції багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] відповідачем не представлено. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити за безпідставністю, посилаючись на те, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу від 30.09.2008 року, укладений між ПП «Будівельна компанія «Сатурн» та Концерном «Військторгсервіс», а тому будь-які правові підстави для додаткового визнання вказаного договору нікчемним відсутні. Водночас судом відмовлено у задоволенні позову в частині зобов»язання позивача повернути до державної власності адміністративний будинок «А» по [ADDRESS] і Департамент державної власності Міністерством оборони України прийняв рішення припинити подальшу роботу з повернення вказаного нерухомого майна у власність держави та розпорядження Концерну «Війсьторгсервіс» з огляду на відсутність у концерну необхідних коштів на відшкодування проведених затрат на реконструкцію вказаного майна, чим фактично визнав ПП «Будівельна компанія «Сатурн» добросовісним набувачем вказаного майна. Відповідач та його представник у судовому засіданні відносно первісних позовних вимог заперечили та просять у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що ПП «Будівельна компанія «Сатурн» не є власником багатоквартирного житлового будинку із вбудованими приміщення господарського призначення по [ADDRESS], а тому його право власності не може бути порушене. Відповідач [PERSON] в установленому порядку набув право власності на квартиру [ADDRESS], оскільки працював в ПП «Будівельна компанія «Сатурн» на посаді генерального директора та займався питаннями реконструкції, вніс в якості оплати за спірну квартиру 13000 доларів США, а в подальшому частина його заробітної плати перераховувалась на оплату вартості квартири. З моменту завершення реконструкції [PERSON] на протязі чотирьох років проживає у квартирі [ADDRESS] і про це відомо керівництву ПП «Будівельна компанія «Сатурн», яке не висловлювало жодних заперечень та претензій. Документи, подані [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, були видані йому ПП «Будівельна компанія «Сатурн». Представники відповідачів Концерну «Військторгсервіс», відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Тернопільської міської ради у судове засідання не з»явились, не повідомивши причин неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні відносно позовних вимог [PERSON] заперечив, посилаючись на те, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд по [ADDRESS] від 30.09.2008 року, укладений між Концерном «Військторгсервіс» та ПП «Будівельна компанія «Сатурн» та відмовлено у задоволенні вимог в частині повернення до державної власності в особі Міноборони у повне господарське відання концерну зазначених нежитлових приміщень. Вартість відчужених приміщень становить 5,47 млн. грн. без врахування вартості проведеної реконструкції, а тому з огляду на скрутне фінансове становище концерну, відсутність необхідних коштів для розрахунку з покупцем, а також беручи до уваги неможливість повернення частини майна у зв»язку з проведеною реконструкцією адміністративного будинку під житловий, Міністерством оборони прийнято рішення припинити подальшу роботу з повернення вказаного майна у державну власність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. Згідно з ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 30.09.2008 року між Концерном «Військторгсервіс» та ПП «Будівельна компанія «Сатурн» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема адміністративного будинку під літерою «А» загальною площею 1106,8 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] Право власності на вказане нежитлове приміщення зареєстроване за ПП «Будівельна компанія «Сатурн» ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 21.11.2008 року, реєстраційний номер запису: 25500571. Наказом ПП «Будівельна компанія «Сатурн» від 29.09.2012 року №22/12 затверджено проектну документацію «Реконструкція адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою [ADDRESS]. 28.11.2013 року ПП «Будівельна компанія «Сатурн» подано та зареєстровано в Інспекції ДАБК у Тернопільській області за №ТП 14313332038 декларацію про готовність об»єкта до експлуатації у відповідності до якої закінчений будівництвом багатоквартирний житловий будинок із вбудованими приміщеннями громадського призначення по [ADDRESS] визнано готовим до експлуатації. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно),яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухому речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації-ч.1 ст.182 ЦК України. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 року у справі за позовом заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд, що знаходяться по [ADDRESS], загальною вартістю 5478207,60 грн., укладений 30.09.2008 року між концерном «Військторгсервіс» та ПП «Будівельна компанія «Сатурн». У задоволенні позовних вимог про зобов»язання ПП «Будівельна компанія «Сатурн» повернути до державної власності в особі Міністерства оборони України у повне господарське відання концерну «Військторгсервіс» нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться по [ADDRESS], загальною вартістю 5478207, 60 грн.-відмовлено. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зі змісту ч.1 ст.216 ЦК України слідує, що наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін. Сторони недійсного правочину не вправі пред»являти позов про витребування майна з чужого незаконного володіння та можуть витребувати своє майно(в тому числі індивідуально-визначене) лише шляхом заявлення позову про застосування наслідків недійсності правочину. Як слідує із листа Департаменту державної власності Міністерства оборони України №355/1/1980 від 06.07.2016 року у зв»язку із скрутним матеріальним становищем концерну «Військторгсервіс», відсутністю грошових коштів, які концерн зобов»язаний повернути ПП «Будівельна компанія «Сатурн» за договором купівлі-продажу від 30.09.2008 року, неможливістю повернення частини нежитлових приміщень, реалізованих за вказаним договором у зв»язку із проведеною реконструкцією, тобто неможливістю здійснення реституції, рекомендовано припинити подальшу роботу щодо витребування та повернення у власність держави у повне господарське відання Концерну «Військторгсервіс» нежитлових приміщень, що знаходяться по [ADDRESS] . Відтак суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення нікчемності укладеного 30.09.2008 року між концерном «Військторгсервіс» і ПП «Будівельна компанія «Сатурн» договору купівлі-продажу нерухомого майна по [ADDRESS] та зобов"язання Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Тернопільської міської ради внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення права власності ПП «Будівельна компанія «Сатурн» на адміністративний будинок «А» по [ADDRESS] до задоволення не підлягають, оскільки недійсність вказаного правочину встановлена у судовому порядку постановою Львівського апеляційного господарського суду, якою окрім цього відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов»язання ПП «Будівельна компанія «Сатурн» повернути майно набуте за вказаним договором у власність держави в особі Міністерства оборони України у повне господарське відання концерну «Військторгсервіс». На даний час вказана постанова суду не скасована та набрала законної сили, сторони недійсного правочину відмовились від застосування наслідків недійсності правочину та вжиття заходів щодо повернення одна одній майна набутого без відповідних правових підстав. Крім цього суд вважає, що позивачем не доведено того факту яким чином укладений 30.09.2008 року між концерном «Військторгсервіс» і ПП «Будівельна компанія «Сатурн» договору купівлі-продажу нерухомого майна по [ADDRESS] порушує його права. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], перебуваючи на посаді генерального директора ПП «Будівельна компанія «Сатурн» з 02.01.2009 року, починаючи з жовтня 2012 року здійснював реконструкцію адміністративного будинку по [ADDRESS] під багатоквартирний житловий будинок. Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області про державну реєстрацію прав та їх обмежень індексний номер 20122078 від 19.03.2015 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. 19.03.2015 року Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] індексний номер 35152130. Реєстрація права власності на вказане нерухоме майно проведена за відповідачем на підставі інвестиційного договору на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення, укладеного 08.02.2012 року між ПП «Будівельна компанія «Сатурн» та [PERSON], предметом якого є двохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною вартістю 122220,00 грн., акту прийому-передачі до інвестиційного договору від 08.08.2012 року та довідки ПП «Будівельна компанія «Сатурн» від 18.03.2015 року, відповідно до якої квартира [ADDRESS] належить [PERSON] згідно інвестиційного договору від 08.02.2012 року, вартість вказаної квартири повністю оплачено. 04.02.2016 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження №12016210010000412 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.358 КК України за фактом використання [PERSON] завідомо підроблених документів. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань директором та підписантом ПП «Будівельна компанія «Сатурн» з 31.08.2010 року є [PERSON]. Висновком експерта №1.1-118/16 від 24.03.2016 року у кримінальному провадженні №12016210010000412 від 04.02.2016 року, встановлено, що підписи від імені [PERSON] у розділах «Замовник» інвестиційного договору на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення від 08.02.2012 року та «Прийняв Замовник», акту прийому-передачі до Інвестиційного договору на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення в [ADDRESS] від 08.02.2012 року виконані самим [PERSON] Підписи від імені [PERSON] у розділі «Забудовник» інвестиційного договору на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення від 08.02.2012 року, акту прийому-передачі до Інвестиційного договору на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення в [ADDRESS] від 08.02.2012 року та довідки щодо належності квартири [ADDRESS] виконані не [PERSON], а іншою особою. Встановити ким, [PERSON], чи іншою особою виконані підписи від імені [PERSON] у розділі «Забудовник» інвестиційного договору на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення від 08.02.2012 року, акту прийому-передачі до Інвестиційного договору на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення в [ADDRESS] від 08.02.2012 року та довідки щодо належності квартири [ADDRESS] не виявилося можливим. У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди-ч.1 ст.638 ЦК України. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 09.11.2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Таким чином, з огляду на те, що інвестиційний договір на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення укладений 08.02.2012 року між ПП «Будівельна компанія «Сатурн» та [PERSON], предметом якого є двохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною вартістю 122220,00 грн., не підписаний в установленому порядку керівником ПП «Будівельна компанія «Сатурн», суд приходить до переконання, що вказаний договір підлягає визнанню недійсним. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем [PERSON] в обґрунтування своїх заперечень не представлено будь-яких доказів на підтвердження факту правомірності набуття права власності на квартиру [ADDRESS] та здійснення оплати за вказане житло. Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приймаючи до уваги те, що реєстрація права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] проведена на підставі інвестиційного договору на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення від 08.02.2012 року, який підлягає визнанню недійсним, суд приходить до переконання, що підлягають до задоволення позовні вимоги ПП «Будівельна компанія «Сатурн» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] індексний номер 351521130, виданого Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 19 березня 2015 року на ім'я [PERSON] та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 20122078 від 19 березня 2015 року. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] про встановлення нікчемності правочину та скасування його державної реєстрації слід відмовити за безпідставністю. Крім цього, зважаючи на вимоги ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача 2756 гривень сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved