Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в березні 2018 року до нього звернувся його знайомий [PERSON] з проханням про надання йому в позику впродовж 2018-2020 років коштів в сумі 27 000 доларів США, оскільки мав намір подарувати квартиру в м. Коломия Івано-Франківської області своєму сину [PERSON] 30.03.2018 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу в період з 30.03.2018 року по 30.06.2020 року грошові кошти в сумі 27 000 доларів США, про що останнім дано власноручно написані розписки про отримання коштів: 14.04.2018 року - 6 800 доларів США; 17.04.2018 року - 6 200 доларів США; 01.06.2018 року - 4 000 доларів США; 15.03.2019 року - 3 500 доларів США; 10.06.2019 року - 2 500 доларів США; 02.07.2019 року - 2 500 доларів США; 30.06.2020 року - 1 500 доларів США. Крім того, укладення договору та передання коштів відповідачу відбувалося в присутності свідків. Відповідно до умов п.3.4 Договору відповідач зобов`язувався повернути кошти згідно з Графіком повернення позики (боргу), який є невід`ємною частиною Договору. 01.09.2020 року відповідач допустив порушення взятого на себе зобов`язання, оскільки повернув 9 000 доларів США замість погоджених 10 000 доларів США. Відповідно до п.3.7 договору у випадку прострочення позичальником будь-якого платежу по поверненню позики позикодавець має право на повернення всієї суми позики після пред`явлення позичальнику письмової претензії (вимоги). На виконання вказаного позивач надіслав відповідачу претензію (вимогу), яка ним отримана особисто 10.09.2020 року, та вимагав повернути весь борг до 20.09.2020 року. Проте, позичених грошових коштів в сумі 8 000 доларів США відповідач йому так і не повернув. Тому позивач просить стягнути з відповідача 224 901,60 грн., що станом на 20.09.2020 року за офіційним курсом НБУ було еквівалентне 8 000 доларів США, а також присудити з відповідача на його користь судові витрати. Позивач в підготовче засідання не з`явився, 03.11.2020 року його представник, адвокат Бакай Л.О. подала до суду письмове клопотання, в якому просить справу розглядати в її та позивача відсутності, ухвалити рішення в підготовчому засіданні на підставі ч. 4 ст. 200 ЦПК України (оскільки позивачу відомо, що відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі), а також повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (а. с. 42, 43). Відповідач в підготовче засідання не з`явився, 03.11.2020 року подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, погоджується щодо стягнення з нього 224 901,60 грн., просить справу розглядати в його відсутності (а. с. 55). Тому відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України наявні підстави для ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. В зв`язку з неявкою в підготовче засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правил ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із укладеним між позивачем та [PERSON] договором позики від 30.03.2018 року позивач (позикодавець) в порядку і на умовах, визначеним цим договором, надає відповідачу (позичальнику) позику в сумі 27 000 доларів США, а останній зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк згідно з Графіком по поверненню позики (боргу), який є невід`ємною частиною договору (п.1.1) (а.с. 44, 45). Пунктами 1.2, 2.1, 3.4 вказаного договору передбачено, що позикодавець надає позику в сумі 27 000 доларів США частинами та в строки, коли за коштами звертається позичальник; строк надання позики становить 3 місяці з моменту реальної передачі всієї грошової суми згідно з п.1.1 договору; позичальник зобов`язується згідно з Графіком по поверненню позики (боргу) повернути суму позики. Згідно з Графіком по поверненню позики (боргу) до договору позики від 30.03.2018 року сторони узгодили наступний порядок та строки повернення позики: 10 000 доларів США до 01.08.2020 року (включно); 10 000 доларів США - до 01.09.2020 року (включно); 7 000 доларів США до 01.10.2020 року (включно а.с. 46)). Судом встановлено, що відповідно до наданих позивачем та долучених до матеріалів справи оригіналів письмових розписок, даних відповідачем 14.04.2018 року, він того дня позичив (отримав) у позивача грошові кошти в сумі 6 800 доларів США; 17.04.2018 року - 6 200 доларів США; 01.06.2018 року - 4 000 доларів США; 15.03.2019 року - 3 500 доларів США; 10.06.2019 року - 2 500 доларів США; 02.07.2019 року - 2 500 доларів США; 30.06.2020 року - 1 500 доларів США згідно з договором позики від 30.03.2018 року. Вказані розписки написані в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 47-53). Судом також встановлено, що 01.08.2020 року відповідач повернув позивачу 10 000 доларів США, а 01.09.2020 року допустив порушення взятого на себе зобов`язання, повернувши 9 000 доларів США, замість погоджених 10 000 доларів США. Відповідно до п. 3.7 договору у випадку прострочення позичальником будь-якого платежу по поверненню позики (боргу) позикодавець має право на повернення всієї суми позики (боргу) після пред`явлення позичальнику письмової претензії (вимоги). 09.09.2020 року позивач надіслав відповідачу письмову претензію (вимогу) про повернення боргу (позики) за договором позики, в якій просив з моменту її отримання повернути йому борг (позику) в грошовому еквіваленті в сумі 8 000 доларів США до 20.09.2020 року, оскільки повернуто тільки 19 000 доларів США (01.09.2020 року не було здійснено повернення боргу в сумі 1 000 доларів США (а.с. 18)). У відповідності до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як вбачається із відповідної інформації станом на 20.09.2020 року офіційний курс гривні до долара США становив: 1 долар = 28,1127 грн. (а.с.19). Таким чином, розмір неповернутого відповідачем боргу становить 224 901,60 грн., що станом на 20.09.2020 року було еквівалентне 8 000 доларів США, які слід стягнути з нього на користь позивача. Судом також встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору розмірі 2 249,10 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно з ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого ним при поданні позову, а саме 1 124,55 грн., а решту понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1 124,55 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.526, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України та,

Outcome: approved