Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Прокурор Герцаївського району Чернівецької області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Держземагенства у Чернівецькій області звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що за рішенням Хряцьківської сільської ради Герцаївського району від 21 серпня 2007 року № 124/2007 відповідачу [PERSON] надано у власність три земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5263 га та земельну ділянку розмірами 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. На підставі зазначеного рішення Ради, відповідачем було одержано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 073507. Оскільки Хряцьківська сільська рада Герцаївського району при прийняті означеного рішенням в частині надання [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розмірами 0,2651 га вийшла за межі своїх повноважень, так як спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Хряцька Герцаївського району, а відтак, згідно із п. 12 Перехідних положень ЗК України право на розпорядження такими землями була наділена лише Герцаївська райдержадміністрація, прокурор просив скасувати рішення Хряцьківської сільської ради Герцаївського району у вищезазначеній частині, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та повернути земельну ділянку в державну власність. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник Хряцьківської сільської ради Герцаївського району, Мідвігі Т.Л. проти задоволення позовних вимог прокурора не заперечувала та у своєму поясненні послалася на те, що дійсно, земельна ділянка яка за рішенням Хряцьківської сільської ради Герцаївського району від 21 серпня 2007 року було надано [PERSON], а саме площею 0,2651 га з цільовим призначенням ділянки для ведення особистого селянського господарства розташована поза межами с. Хряцька Герцаївського району. Припускає, що такі порушення сталися через те, що спірна земельна ділянка розташована на межі з іншою земельною ділянкою яка перебувала у користуванні відповідача, яка перебуває адмінмежах села. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, згідно поданої заяви просив суд розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи без самостійних вимог - відділу Держкомагенства у Герцаївському районі просив суд задовольнити вимоги прокурора посилаючись на те, що спірна земельна ділянка відповідача розташована поза межами с. Хряцька Герцаївського району, відтак, розпоряджатися такими землями мала право тільки Хряцьківська сільська рада Герцаївського району. Вислухавши пояснення прокурора, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням сесії Хряцьківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області № 124/2007 від 21 серпня 2007 року, [PERSON] надано безоплатно у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площами усього 0,5263 га та земельну ділянку розмірами 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 7). Згідно кадастрових планів земельних ділянок які були передані у власність [PERSON] на підставі означеного рішення Хряцьківської сільської ради Герцаївського району з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства їх складовою є три земельні ділянки розмірами відповідно 0,1375 га, 0,1237 га та 0, 2651 га. (а.с. 11-14). На підставі згаданого рішення, 06 квітня 2010 року відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на вищевказані земельні ділянки який зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю за № 011081100010 (а.с. 19). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами абз. 1 п. 12 р. Х "Перехідні положення" ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 26 вересня 2012 року та від 6 лютого 2013 року в справах № 6-103цс12 та № 6-169цс12. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до положень частини 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Судом встановлено та не заперечується сторонами що земельна ділянка площею 0,2651 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства яка належить на праві власності відповідачу [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 073507 від 06 квітня 2010 року виданого відділом Держкомзему у Герцаївському районі та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю за № 011081100010 розташована за межами населеного пункту - с. Хряцка Герцаївського району, незважаючи на те, що згідно матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON], тобто відповідача, зокрема, висновків відділів земельних ресурсів від 28.01.2008 року (а.с. 9) та відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства від 28.01.2008 року Герцаївської райдержадміністрації (а.с. 8), акту встановлення та погодження меж земельної ділянки (а.с. 21), спірна земельна ділянка зазначена як така що розташовано у с. Хряцька Герцаївського району, тобто в межах села. Таким чином, оскільки видача оспорюванного рішення Ради та державного акту мали місце з порушенням наведених норм Конституції України, Земельного кодексу України, то вимоги прокурора щодо скасування рішення Хряцьківської сільської ради Герцаївського району № 124/2007 року від 21 серпня 2007 року в частині передачі [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2651 га та визнання недійсним державного акту ЯД № 073507 на право власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у вищезазначеній частині від 06 квітня 2010 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Нормою ст. 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, оскільки спірна земельна ділянка вибули з державної власності всупереч вимогам земельного законодавства і незаконно була передана у власність [PERSON] то є підстави для витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, тобто спірна земельна ділянка підлягає поверненню у власність держави. З урахуванням задоволення вимог прокурора за вказаним позовом, в порядку ст. 88 ЦПК України з Хряцьківської сільської ради Герцаївського району підлягає стягненню на користь держави судовий збір як за вимогу негайного характеру в сумі 243 грн. 60 коп. Ураховуючи вартість земельної ділянки яка підлягає поверненню у державну власність - 33611 грн., то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 336 грн. 11 коп. Суд, вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної власності, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Відтак, оскільки за даним позовом прокурор діє в інтересах держави в особі Держземагенства у Чернівецькій області на якого зокрема покладено забезпечення державної політики у сфері земельних відносин та й позовні вимоги в контексті даної справи стосується повернення земельної ділянки до державної власності як така що незаконно вибула з неї внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування правового акту, то до вказаних правовідносин позовна давність не поширюється, а тому клопотання прокурора в цій частині є зайвим. На підставі ст. 19 Конституції України, ч.1 ст. 116, ч.6 ст. 118 ЗК України, абз. 1 п.12 Х перехідних положень ЗК України, ст. 387 ЦК України,

Outcome: approved