Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ічнянської міської ради Чернігівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку пай у порядку спадкування, при цьому у липні 2020 року подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,93 га в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 01334483. Він як спадкоємець за законом першої черги має право на спадщину, але не може оформити свої права в позасудовому порядку, оскільки у зазначеному вище сертифікаті ім`я спадкодавця помилково записано як « [PERSON] », а не « [PERSON] », як вказано у свідоцтві про смерть, при цьому у свідоцтві про його народження ім`я матері значиться як « [PERSON] ». Крім того втрачені правовстановлюючі документи на спадкове майно.З урахуванням викладеного [PERSON] просив встановити факт родинних відносин, що [PERSON] доводиться йому матір`ю, а також факт належності останній сертифікатуна право на земельну частку (пай) серії ЧН № 01334483, виданого на ім`я [PERSON] . Посилаючись на те, що він із 1997 року по день смерті матері проживав разом з останньою, з якою мали спільний побут та вели спільне господарство, просив також встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за ним право у порядку спадкування на земельну частку (пай) розміром 2,93 га в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 01334483, належний померлій [INFO] [PERSON] . За клопотанням позивача ухвалою судді від 08 квітня 2020 року витребувано від Ічнянської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 21-22); 21 липня 2020 року позивачем подана заява про збільшення позовних вимог (а.с. 48-49). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свою заяву та просив її задовольнити за викладених вище обставин, пояснивши, що починаючи з 1997 року по 04 березня 2005 року він постійно проживав з матір`ю [PERSON] , так як є головою фермерського господарства у с. Бакаївка Ічнянського району Чернігівської області. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та позивачем, який постійно проживав з нею не менше 5 років до дня її смерті. Дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9), після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,93 га в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 01334483 (а.с. 13, 14), в якому ім`я останньої зазначено як « [PERSON] », при цьому з свідоцтва про народження позивача видно, що прізвище, ім`я та по батькові його матері в ньому зазначено як [PERSON] (а.с. 9). Як убачається зі словника-довідника власних імен людей похідне слово імені « [PERSON] » є також « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 16-17). Відповідно до довідок Бакаївського старостинського округу Ічнянської міської ради № 03-06/69 від 12.06.2020 року та № 03-27/135 від 21.07.2020 року, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом із нею на день смерті проживав без реєстрації її син [PERSON] , з яким вели спільне господарство (а.с. 8, 41, 51). Із копії спадкової справи № 428/2019, заведеної Ічнянською районною державною нотаріальною конторою 11 грудня 2019 року вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (а.с. 25-26), якому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю в нього правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується відповідним листом нотаріальної контори № 1398/02-14 від 11.12.2019 року (а.с. 11). Однак суд відхиляє заведення спадкової справи як доказ того, що позивач прийняв спадщину, оскільки із досліджених у судовому засіданні матеріалів встановлено, що останній на день смерті [PERSON] був зареєстрований у м. Чернігові, при цьому заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини подав тільки 11 грудня 2019 року. Про втрату сертифіката на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 0133483 на ім`я [PERSON] свідчить оголошення у газеті «Трудова слава» (а.с. 15). Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 7, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом із тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного суд вважає, що факт родинних відносин між [PERSON] та його матір`ю, належності останній правовстановлюючого документа, а саме земельної частки (паю) та факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, встановлення яких необхідно останньому для оформлення своїх спадкових прав, які іншим шляхом встановити неможливо, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Аналізуючи зібрані по справі суд вважає також встановленим, що [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину після померлої [INFO] його матері [PERSON] , так як на день смерті останньої постійно проживав разом із нею, однак не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що є підставою для визнання за ним права в порядку спадкування на зазначене спадкове майно.

Outcome: approved