Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У жовтні 2015р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що наказом від 22 серпня 2011 року структурного підрозділу «Шахта ім. К.А. Румянцева» Державного підприємства «Артемвугілля» він був прийнятий на роботу на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті. З серпня по листопад місяць 2014 року відповідач нараховуючи йому заробітну плату за виконану роботу, перестав сплачувати податки на фонд оплати праці та здійснювати загальнообовязкові відрахування із заробітної плати та досі не здійснив йому виплату заробітної плати. Наказом від 28 листопада 2014 року відповідач припинив виробничу та фінансово господарську діяльність як власну так і діяльність всіх своїх структурних підрозділів на території м. Горлівки та всім його працівникам було надано відпустки без збереження заробітної плати. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити йому заборгованість із заробітної плати та компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з затримкою її виплати, але кожен раз отримував відмову з посиланням на відсутність коштів. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2014р. по листопад 2014р. в сумі 26 217 грн. 58 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 12 583 грн. 76 коп. та покласти на відповідача судові витрати. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2015 року позов [PERSON] залишено без задоволення. У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення. Зокрема, зазначає, що суд безпідставно визнав неналежним доказом надану ним довідку - Форму ОК-5, надану органом Пенсійного фонду України, посилаючись на те, що довідка не містить відомостей про наявність заборгованості із заробітної плати. Однак, вказана довідка містить офіційні дані з Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, вказані дані сформовані за звітами відповідача і не викликають сумніві у їх достовірності. При цьому у Формі ОК-5 від 6.10.2015р. у графах відомостей за звітні місяці 2014р. «знаменник, права частина: позначка про сплату страхових внесків» за спірний період зазначено «ні», а у графах відомостей щодо сум заробітку у цей же період, які з урахуванням законодавчо визначених обмежень щодо максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовуються для обчислення такого внеску «Для пенсії, грн..» - зазначено «0,00грн.». Ураховуючи ці відомості, вимоги ч.2 ст. 24 Закону України № 2464-VI в частині здійснення (перерахування) заробітної плати одночасно з перерахуванням коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску, а також приписи постанови НБУ «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 06.08.2014р. №466, внаслідок чого відповідач фізично не міг перерахувати заробітну плату на його заробітну карту у АТ «Ощадбанк», достовірно підтверджується факт несплати йому відповідачем заробітної плати у спірний період. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати суд послався на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі та даних про відмову ДП «Артемвугілля» у виплаті компенсації та зазначив, що компенсація страти частини заробітної плати проводиться відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997р. №1427, проте, згідно цього Положення проводиться компенсація втрати частини заробітної плати лише щодо заробітної плати, нарахованої в період з 1.01.1998р. по 31.12.2000р.. В період, починаючи з 1.01.2001р. застосовується «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001р. №159, саме на підставі цього Порядку ним надано відповідний детальний розрахунок компенсації. Сума компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату включається у фонд оплати праці, відображається у всіх видах обліку як заробітна плата, включається в базу для нарахування та утримання єдиного внеску. Враховуючи відсутність у Державному реєстрі за даними Форми ОК-5 від 06.12.2015р. відомостей зі сплати йому відповідачем заробітної плати у спірний період є підтвердженим факт невиплати йому і заробітної плати і компенсації. Отже, надана ним Форма ОК-5 від 06.12.2015р. є належним та допустимим доказом, оскільки містить в собі необхідну інформацію щодо предмета доказування розмір нарахованої йому відповідачем заробітної плати у спірний період, факт невиплати заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, була одержана на його запит від уповноваженого органу в порядку і за формою, встановленими законом. Натомість відповідач, який змінив своє юридичне місце знаходження ще 08.12.2014р. взагалі не надав ніяких пояснень щодо походження та змісту облікових даних у Формі ОК-5 від 06.10.2015р., щодо здійснених розрахунків, лише посилався на втрату документації та відсутність доступу до неї. В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням телефонограм 20.01.2016р. особисто позивачем та представником відповідача [PERSON], від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом № 829-к від 22 серпня 2011 року СП «Шахта ім. К.А. Румянцева» Державного підприємства «Артемвугілля» [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті. Наказом Державного підприємства «Артемвугілля» від 28 листопада 2014р. №1 на виконання Указу Президента України від 14 листопада 2014р. №875 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2-14р. №841 «Про заходи стабілізації соціально економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях» припинено з 28 листопада 2014р. виробничу та фінансово господарську діяльність ДП «Артемвугілля» та всіх його структурних підрозділів, які знаходяться у м. Горлівці Донецької області. Як зазначає відповідач наказом від 28 листопада 2014р. всім працівникам було надано відпустки без збереження заробітної плати, запропоновано евакуюватися до регіону, який контролюється українською владою, було вирішене питання щодо розміщення тимчасово переміщених працівників у дитячому оздоровчому центрі «Вогник», що належить ДП «Артемвугілля» та який розташований у м. Святогірську. Також 6 січня 2015р. було проведено інвентаризацію документів, за результатами якої встановлено, що за період роботи з дати державної реєстрації з 19 лютого 2003р. до зміни місця знаходження підприємства - до 10 грудня 2014р. місцезнаходження документів, як у паперових так і на електронних носіях не встановлено, вільний доступ до них неможливий, у тому числі відсутні первинні документи, документи фінансово господарської звітності, документи про трудові правовідносини, у тому числі про умови та періоди роботи, оплату праці, проведення розрахунків, документи, які були підставою здійснення бухгалтерського та податкового обліку. Звертаючись із позовом у даній справі позивач посилався на те, що йому не виплачена заробітна плата за серпень, вересень, жовтень, листопад 2014р., на підтвердження розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати він посилався на довідку Форми ОК -5 індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України, видану Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова 6 жовтня 2015р.. У письмових запереченнях на позов відповідач посилався на те, що вказані відомості є неналежним доказом, оскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» інформація з Державного реєстру використовуються виключно для потреб, визначених цим Законом та законами з окремих видів державного соціального страхування, а також для призначення всіх видів державної соціальної допомоги та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива та для обміну інформацією з Централізованим банком даних з проблем інвалідності. Місцезнаходження всіх документів підприємства, як на паперових, так і на електронних носіях не встановлено, вільний доступ до них неможливий, тому підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації немає. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що надана позивачем довідка про заборгованість із заробітної плати не є належним та допустимим доказом, оскільки не містить підпису відповідальної особи, підпису керівника підприємства, вихідної дати та номеру, печатки та штампу підприємства, а довідка ОК -5 від 6 жовтня 2015р. (індивідуальні відомості про застраховану особу) не містить відомостей про заборгованість із заробітної плати, тому є неналежним доказом. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення компенсації суд зазначив, що не доведено наявності заборгованості по заробітній платі та відмови відповідача у виплаті компенсації. З вказаними висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права. Довідка про заборгованість по заробітній платі на а.с.14 дійсно не містить підписів, печатки підприємства та не є належним доказом, але позивач у позові зазначив, що надає її для визначення розміру компенсації, розрахунок якої проведений спеціалістами підприємства, але довідка не підписана керівництвом підприємства, тому розрахунки компенсації від надасть під час судового розгляду, в подальшому такі розрахунки ним були надані. Як на доказ заборгованості із заробітної плати позивач послався на довідку Форми ОК -5 індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України, видану Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова 6 жовтня 2015р., яка містить інформацію про суму заробітку для нарахування пенсії та позначку про сплату страхових внесків. Згідно з п.1 ч.1 ст. 1 Закону України № 2464-VI від 8 липня 2010 року ( з наступними змінами) «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI від 8 липня 2010 року) Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України вказаного Закону Державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пунктом 1 ч.1 ст. 7 Закону № 2464-VI від 8 липня 2010 року визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці". Відповідно до частин 2, 8 ст. 9 вказаного Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Частиною 2 ст. 24 Закону № 2464-VI від 8 липня 2010 року визначено, що банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Отже, інформація з Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування є офіційною інформацією, сформованою на підставі бухгалтерських та інших документів відповідача, тому є достовірною. Згідно із статтями 57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до п.2 розділу III Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 18 червня 2014р. №10-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014р. за №785/25562 індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб надаються страхувальникам та/або застрахованій особі на паперових носіях за формою згідно з додатком 1 або додатком 2 до цього Положення. Додатком 1 до Положення встановлена форма ОК -5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу», в яку вносяться відомості з Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування про страхувальника та застраховану особу, зокрема, відомості про суми заробітку застрахованої особи для нарахування пенсії та страхових внесків. Довідка Форми ОК - 5, надана позивачем, містить інформацію про суми заробітку для нарахування пенсії та про сплату страхових внесків за період, у який, як зазначає позивач, йому нараховано, але не виплачено заробітну плату, тобто містить інформацію щодо предмету доказування, отже є належним доказом. Довідка отримана позивачем без порушення порядку, встановленого законом, отже є допустимим доказом. Згідно із ч.1 ст. 94 заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Враховуючи, що відповідач не надає жодних доказів виплати позивачу заробітної плати за період з серпня по листопад 2014р., а позивач довів, що заробітна плата за ці місяці відповідачем йому була нарахована, але не виплачена, що підтверджується зазначенням у довідці Форми ОК-5 станом на 6.10.2015р. відомостей про розмір нарахованої заробітної плати та про відсутність перечислення страхових внесків за цей період суд неправильно не прийняв до уваги наданий позивачем належний та допустимий доказ та безпідставно відмовив у задоволенні позову. Тому рішення слід скасувати та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з серпня по листопад 2014р. включно в сумі 31 206, 09 грн. ( за серпень 2014р. 12 595,55 грн., за вересень 2014р. 6 323,32 грн., за жовтень 2014р. 5 675,47 грн., за листопад 2014р. 6 611,75 грн.), за відрахуванням при виплаті обовязкових податків та платежів. Позивач просив стягнути заборгованість в сумі 26 217, 58 грн., самостійно вирахувавши із розміру нарахованої але не виплаченої заробітної плати податки та збори, однак, суд не являється органом, уповноваженим на справляння і сплату податків та обовязкових платежів, тому слід стягнути нараховану суму без їх утримання, що не є виходом за межі позовних вимог, оскільки позовною вимогою є стягнення саме заборгованості із заробітної плати. Відповідні розяснення надані у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», зокрема, розяснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно із ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтями 2,3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159. Згідно з пунктами1 1-4 цього Порядку його поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати суд неправильно послався на Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 з наступними змінами, оскільки на підставі цього Положення проводиться компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, нарахованої працівникові за період роботи з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2000 р. (п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159). Позивачем наведено розрахунок компенсації, який відповідає Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159. Апеляційним судом перевірено вказаний розрахунок та визначено, що він є вірним. Так, компенсація складає: за серпень 2014р. 5 518,77 грн. ( (12 595,55 грн. 453,44 грн. єдиний соціальний внесок 1214,21 грн. податок на доходи фізичних осіб 188,93 грн. військовий збір 125,96грн. профспілковий внесок) х (1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 100 - 100):100; за вересень 2014р. 2 573,17 грн. ((6 232,32грн. - 224,36 грн. єдиний соціальний внесок 600,80 грн. податок на доходи фізичних осіб 93,48 грн. військовий збір 63,32 грн. профспілковий внесок) х (1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 100 - 100):100; за жовтень 2014р. 2 151,97 грн. ((5 675,47 грн. - 204,32 грн. єдиний соціальний внесок 547,12 грн. податок на доходи фізичних осіб 85,13 грн. військовий збір 56,75грн. профспілковий внесок) х ( 1,019 х 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 100 - 100):100; за листопад 2014р. 2 339,85 грн. ((6 611,75 грн. - 238,02 грн. єдиний соціальний внесок 637,37 грн. податок на доходи фізичних осіб 99,18 грн. військовий збір 66,12 грн. профспілковий внесок) х ( 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 100 - 100):100, всього підлягає стягненню компенсація в сумі 12 583,76 грн.. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов задоволено слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.. Згідно з п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення.

Outcome: approved