Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач у травні 2018 року звернулась до суду із зазначеним вище позовом до відповідачів про зняття арешту. В обґрунтування заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала її сестрі [PERSON], яка померла [INFO] року. При звернення до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності, з'ясувалось, що на вказану квартиру накладено арешт Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою та Першою Київською державною нотаріальною конторою. Враховуючи те, що арешт накладено в забезпечення виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 14.10.2004 р. яким з [PERSON] стягнуто на користь АКБ «Правекс Банк» 1779 грн. 59 коп. та 51 грн. судового збору. Вказана заборона перешкоджає позивачу як єдиній спадкоємиці оформити спадщину після померлої сестри [PERSON]. Враховуючи наведене просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач та представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити посилаючись на обставини справи, викладені в позовній заяві. Представники відповідачів - Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, Першої київської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви з проханням розгляду справи в їх відсутності, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе. Представник відповідача - Головного територіального управління юстиції в м. Києві проти задоволення позову не заперечувала. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників відповідачів на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. Встановлено, що позивачка народилась [INFO] року, 04.10.1980 р. після одруження на змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 17). [INFO] року народилась сестра позивачка - [PERSON], яка 05.11.1982 року після одруження змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 18). [INFO] року [PERSON] померла (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме, 1/2 частина квартири [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.09.2006 року, власником іншої ? частини вказаної квартири єсин померлої [PERSON] - [PERSON] (а.с. 8). Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2017 року [PERSON] засуджений за ст. 115 ч.1 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі за вбивство [PERSON] (а.с.9- 14) Згідно довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баландіної Т.М., 03.11.2017 року було заведено спадкову справу до майна [PERSON], померлої [INFO] року, спадкоємцем якої є її рідна сестра [PERSON] Син померлої [PERSON] усунутий від спадкування згідно ч.1 ст.1224 ЦК України (а.с.16). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 14.10.2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою накладено арешт на [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 1381049. 05.10.2004 року Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою також був накладений арешт на вказану квартиру, реєстраційний номер обтяження 1352649. Підставою для накладання вказаних арештів на нерухоме майно стала Ухвала Святошинського районного суду м.Києва від 24.09.2004 року (а.с. 19) Вказана ухвала винесена в забезпечення виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 14.10.2004 р. яким з [PERSON] стягнуто на користь АКБ «Правекс Банк» 1779 грн. 59 коп. та 51 грн. судового збору. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином існують підстави для задоволення позовної заяви. Статтею 317 ЦК України зазначено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно з п.2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує законні права їх власника майна, щодо вільного розпорядження майном. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на рухоме та майно позивачів, порушується їх право власності, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивачів, шляхом зняття арешту з належного їм нерухомого майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved