Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 30. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину, дочку [PERSON], 2012 р.н. В період подружнього життя між сторонами почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Неодноразові спроби налагодити сімейне життя виявилися марними. На даний час вони проживають окремо, припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відновлювати розірвані відносини позивачка не має наміру. За таких обставин подальше подружнє життя з відповідачем і збереження сім'ї вважає неможливим, тому позивачка просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище "[PERSON]". Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити, від надання строку для примирення відмовилася. Відповідач в судовому засіданні, позовні вимоги визнав повністю, від надання строку для примирення відмовився. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного. По справі встановлено, що 28 липня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 30 (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 28.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 24.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області). Сторони проживають окремо, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Подальше збереження сім'ї вважають неможливим. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ст.37 СК України шлюб є правозгідним. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюбні стосунки сторін фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер. Примирення між сторонами неможливе. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору понесені позивачем, згідно квитанції № 145 від 24.03.2015 року, в розмірі 243,60 грн., слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved