Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень, просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 939096,55 грн. та судовий збір у розмірі 14086,45 грн. Свій позов обґрунтовують тим, що 03.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML 708/036/2008, відповідно до якого їй було надано кредит в розмірі 40000 доларів США. Датою остаточного повернення кредиту було визначено 03.03.2023 року. 30.06.2009 року на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року №514-УІ та у відповідності з рішенням Загальних зборів акціонерів ЗАТ «ОТП Банк змінило своє найменування НА ПАТ «ОТП Банк». Відповідно до умов договору повернення кредиту та сплату відсотків [PERSON] зобов`язана здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 03.03.2008 року між банком та відповідачем було укладено договір поруки № SR №708/036/2008/1, відповідно до якого відповідач зобов`язався відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 27.04.2016 року має заборгованість у розмірі 939096,55 грн, у зв`язку з чим представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом до [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача у дане судове засіданні не з`явилася. Як вбачається з відзиву на позовну заяву проти позову заперечувала. Зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У договорі поруки не встановлено строк дії, а тому підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦПК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Як вбачається з розрахунку заборгованості позичальник [PERSON] вийшла на прострочку за тілом кредиту 03.03.2015 року. Отже, протягом шести місяців, тобто до 05.09.2015 року позивач повинен був пред`явити вимогу відповідачу як поручителю. Просила у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», організаційно-правова форма якого надалі змінилась на «Публічне акціонерне товариство», та [PERSON] був укладений Кредитний договір №ML-708/036/2008, згідно якого останній на споживчі цілі було надано кредит у розмірі 40000 доларів США з встановленою плаваючою процентною ставкою у розмірі фіксований відсоток +FIDR, де фіксований відсоток становить 5,99 % річних, а FIDR процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Дата остаточного повернення кредиту 03.03.2023 року. Відповідач зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Кредитному договорі, щомісячно, згідно встановленого графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Відповідно до положень кредитного договору банк виконав взяті на себе зобов`язання та надав позичальнику кредит у розмірі 40000 доларів США. Видача коштів відбулась на підставі кредитної заявки позичальника від 03.03.2008 року, шляхом перерахування коштів на рахунок [PERSON] № [NUMBER] . В подальшому до умов кредитного договору вносилися зміни шляхом укладення додаткових договорів №1,2,3. Між банком та [PERSON] було погоджено графіки погашення заборгованості щомісячними платежами рівними частина з нарахуванням процентів на залишрок заборгованості по кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості по клієнту [PERSON] за кредитним договором №ML-708/036/2008 від 03.03.2008 року, датою винесення на прострочку є 04.02.2015 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.02.2019 року позовні вимоги ПАТ«ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №ML 708/036/2008 від 03.03.2008 року, станом на 27.04.2016 року в сумі 939096 грн. 55 к., а також судовий збір в сумі 14086 грн.45 коп. Рішення набрало законної сили 28.05.2019 року. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов`язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором 03.03.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № SR №708/036/2008/1. Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором, в повному обсязі щодо повернення основної суми кредиту наданого боржнику, сплати відсотків за кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. Боржник зобов`язаний повернути кредитору повну суму отриманих боржником кредитних коштів не пізніше 03.03.2023 року. На дату укладення договору розмір боргових зобов`язань, забезпечених порукою, становить 40000 доларів США. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, станом на дату укладання Кредитного договору №ML-708/036/2008 позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] були солідарними боржниками за кредитним договором. Щодо доводів представника відповідача про те, що договір поруки припинений, оскільки з того моменту як [PERSON] вийшла на прострочку за тілом кредиту, 03.03.2015 року, позивач повинен був пред`явити вимогу відповідачу протягом шести місяців, тобто до 05.09.2015 року. Вимога банком відповідачу взагалі не направлялась, а позов до суду був пред`явлений лише 13.06.2016 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України в редакції Законів № 1414-VIII від 14.06.2016, № 2478-VIII від 03.07.2018 порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Відповідно до п. 2 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2478-VIII від 3 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким встановлено 3-річний строк з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання для пред`явлення позову до поручителя, цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім ч.4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. Судом встановлено, що датою винесення заборгованості на прострочку по клієнту [PERSON] за кредитним договором №ML-708/036/2008 від 03.03.2008 року є 04.02.2015 року. До суду з позовом до поручителя [PERSON] позивач звернувся 16.06.2016 року, тобто в межах трирічного строку з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання. За таких обставин суд приходить до висновку, що порука [PERSON] за договором поруки № SR №708/036/2008/1 від 03.03.2008 року не є припиненою, позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved