Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Білошапківської сільської ради Прилуцького району Чернігівської про визнання за нею права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що навесні 2006 року вона домовилась із [PERSON] про купівлю в нього житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] та передала йому обумовлену суму коштів в сумі 5000 грн., а [PERSON] в свою чергу віддав [PERSON] правовстановлюючий документ (оригінал договору дарування) на вищезазначений будинок, для подальшого оформлення договору купівлі-продажу. Оформити договір купівлі-продажу та зареєструвати житловий будинок на своє ім`я позивачка не встигла із-за раптової смерті власника будинку - [PERSON] , яки й помер [INFO] . [PERSON] разом із своєю сімє`ю, з моменту усної домовленості із [PERSON] навесні 2006 року вселилася в житловий будинок, розташований в [ADDRESS] в якому і проживає вже 14 років. За всі ці роки володіння житловим будинком, ніхто не оспорював його належність [PERSON] , тому позивачка і звернулася з позовною заявою до суду та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на вищезазначений житловий будинок. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте останній подав заяву до суду про розгляд справи за відсутності сторони позивача та про задоволення позову в повному обсязі (а.с.29), проти чого в своїй заяві не заперечував представник відповідача та який також просив справу розглянути за його відсутності (а.с.27-28). Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається з копії паспорта позивачки - [PERSON] , з 28.02.2012 року вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно договору дарування житлового будинку від 06.06.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори Бодько О.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1023, житловий будинок з надвірними будівлями під номером [ADDRESS] , який розміщений на земельній ділянці земель Білошапківської сільської ради, належить на праві власності [PERSON] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Білошапки Прилуцького району Чернігівської області (а.с.9). Як вбачається із довідки № 3 від 16.01.2020 року, виданої Білошапківською сільською радою Прилуцького району Чернігівської області [PERSON] , [INFO] , разом із своєю сім`єю з 2006 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно з домовою книгою для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] [PERSON] разом із своїм чоловіком та трьома дітьми (свідоцтво про укладення шлюбу та свідоцтва про народження (а.с.10-13)) з 28.02.2012 року зареєстровані на постійне місце проживання за вищевказаною адресою (15-17). З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та який виготовлений на замовлення [PERSON] , вбачається, що такий складається з 4 приміщень та має загальну площу 60,6 м?, а житлову площу - 24,6 м? (а.с.18-20). Позивачка постійно сплачувала рахунки за користування електричною енергією в будинку розташованому по [ADDRESS] , які й були виписані на її ім`я (а.с.21-22). У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Крім цього, статтею 344 ЦК України передбачено що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 ЦК України. Також у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючого документу. При цьому передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що позивачка відкрито, безперервно користується та володіє з 2006 року і до теперішнього часу будинком за адресою: [ADDRESS] , тому відповідно до ст.344 ЦК України суд вважає, за необхідне визнати за [PERSON] право власності на зазначений вище житловий будинок.

Outcome: approved