Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У грудні 2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.08.2004 між ним та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо один від одного, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 08.01.2020 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 18). Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. З огляду на подані заяви, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно з положеннями частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 21.08.2004 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 843. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно, так як встановлено судом, що будь-які відносини між ними припинені, сторони обопільно дійшли до згоди про розірвання шлюбу. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати позивач просила не стягувати з відповідача. З викладеного,

Outcome: approved