Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що [INFO] померла її тітка [PERSON]. Після смерті останньої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1265 ЦК України вона є спадкоємицею п'ятої черги за законом. Відповідачі по справі -племінники померлої є спадкоємцями майна померлої за законом. Інших спадкоємців у померлої немає. В передбачений законодавством термін вона звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Овчаренко І.Ж. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 5169704 від 24.04.2018. Відповідачі по справі в свою чергу написали відмову від прийняття спадщини на її користь. Разом з тим, під час її звернення до нотаріуса по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з'ясувалося, що оригінал правовстановлюючого документа на дане майно - свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок за [NUMBER] від 28 січня 1970 року є пошкодженим та містить не застережені виправлення у номері житлового будинку, а також помилку у прізвищі власника, а саме замість «[PERSON]» було вказано «[PERSON]». В зв'язку з чим, прийняти даний правовстановлюючий документ та видати свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріус не може. Пунктом п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.1. розділу 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації (у разі наявності) чи особи, яка видала документ. При цьому виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім виправлене чи закреслене. В той же час, врегулювати дане питання шляхом поновлення правовстановлюючого документа вона не може оскільки власник житлового будинку помер. З узагальнення судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення ВС України за 2010 рік вбачається, що «…коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим….»Пунктом 12 Поставнови Пленуму ВСУ N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства…». Просила встановити, що свідоцтво на право особистої власності за [NUMBER] від 28 січня 1970 року на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] виданий Комбінатом комунальних підприємств на підставі рішення Яготинської міської ради депутатів трудящих від 27 січня 1970 року за №2 на ім'я [PERSON], який містить виправлення дійсно належить [PERSON], померлій [INFO] та визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заявах до суду просили розглянути справу у їх відсутності, позов визнали. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачі позов визнали та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Так, обставини, зазначені позивачкою, підтверджуються матеріалами спадкової справи померлої [PERSON], (а.с. 39-53). Враховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги положення ст. 1218 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved