overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму коштів , посилаючись на те 16.01.2017р. відповідач взяв в борг в нього кошти в розмірі 2000 дол.США, які зобов"язувався повернути до 1.10.2017р., тому просить стягнути борг в розмірі 56 251,80 грн., судові витрати 704, 80 грн. Позивач, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явився та подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 19.12.2018р. відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження. Відповідач належним чином повідомлявся про місце, день і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки представника суд не повідомив. Згідно ч. 1ст.280 ЦПК України за викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 16.01.201р. відповідач [PERSON] отримав в борг у позивача [PERSON] кошти в розмірі 2000 дол.США та зобов»ячався повернути до 1.10.2017р. (а.с.7) Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором. Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Згідно ст. 610 ЦПК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов'язковим для його виконання. Враховуючи те, що відповідач не виконав зобов»язання, тому кошти в розмірі 56 251,80 грн. підлягають стягненню в примусовому порядку. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 18 050 грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн., мотивуючи позов тим, що відповідач належним чином умов кредитного договору не виконує, в зв'язку з чим і виникла заборгованість, яка станом на 29.11.2018 року становить 18050 грн. і складається з заборгованості по тілу кредита - 7500 грн., по відсоткам - 8550 грн., неоплаченої неустойки - 2000 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Судом встановлено, що 10.07.2017 року між ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено кредитний договір №180485, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 7500 грн. та прийняв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти за його користування відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі. Кредит було надано у готівковій формі на строк 8 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі й на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 18050 грн. 00 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредита - 7500 грн., по відсоткам - 8550 грн., неоплаченої неустойки - 2000 грн Розмір заборгованості підтверджується розрахунком та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 червня 2002 року він уклав шлюб з відповідачкою в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 266. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони однією сім'єю не проживають з травня 2017 року, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через те що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згоден. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 15 червня 2002 року в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 266. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в травні 2017 року, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім'єю, втратили почуття любові та поваги один до одного. При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 704,80 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого ним при поданні позову судового збору в сумі 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 03 грудня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 330. Від шлюбу дітей не мають. Сторони однією сім'єю не проживають з 2011 року, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 03 грудня 2010 року в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 330. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в 2011 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім'єю, втратили почуття любові та поваги один до одного. При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 704,80 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку про повернення позивачці 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 грудня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану РС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 724. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через те що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «Дзюба». Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 28 грудня 2013 року в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану РС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 724. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім'єю, втратили почуття любові та поваги один до одного. При зверненні до суду з даним позовом позивачка сплатила судовий збір в сумі 704,80 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що 01 лютого 2011 року між нею та відповідачем, Виконавчим комітетом Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилаючись на те, що вони з відповідачем однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть, просить суд ухвалити рішенням, яким шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з"явилися, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з вимогами ч.1 та ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що 01 лютого 2011 року між позивачкою та відповідачем, Виконавчим комітетом Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірваним за заявою одного з подружжя. У судовому засіданні встановлено, що спільне проживання сторонами фактично припинено, подальше спільне проживання чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечить істотним інтересам позивача, відповідача та дитини, тобто наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ст.112 ч.2 СК України. При цьому суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 26 жовтня 2016 року Добрянською селищною радою Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис № 04. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, зазначає, що їх шлюб існує лише формально і подальше його збереження є недоцільним. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 30 березня 2020 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Добрянською селищною радою Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис № 04 /а.с. 24/. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач відзиву на позов не надав, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а таким чином позов про його розірвання підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом, як законного представника дитини з інвалідністю. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем 22 листопада 2008 року, з посиланням на те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , шлюб виявився невдалим, останні мають різні погляди на сімейне життя, сторони разом не проживають, спільне господарство відсутнє, збереження шлюбу не можливе. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Згідно заяви від 16 квітня 2021 року позивач [PERSON] підтримує позов, просить розглянути справу за відсутності, стягнути судовий збір з відповідача та відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] відповідно до заяви від 16 квітня 2021 року позов про розірвання шлюбу визнає, строк для примирення не потрібний, просить розглянути справу за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2008 року, дошлюбне прізвище позивача " [PERSON] ", сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що суперечить інтересам позивача, і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, відповідно до поданих письмових заяв сторони наполягають на розірванні шлюбу, клопотання останніх про надання строку для примирення відсутні. Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

у грудні 2020 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 25 лютого 2006 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 165. Спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки, фактичні шлюбні відносини припинені, припинено спільне господарство, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.(а.с. 12) Позивач в підготовчому судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила суд шлюб розірвати. Відповідач в підготовчому судому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін у справі та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 25 лютого 2006 року перебувають у шлюбі, що був зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї за актовим записом № 165, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 6) Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7-8) З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу позивач змінила прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved