Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що між нею та банком 19 січня 2015 року укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік» №300131/160046/370-15, на виконання якого внесла до відповідача банківський (депозитний) вклад у розмірі 12 305 грн. 17 коп. на строк до 24 січня 2016 року з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 26 % річних. На неодноразові звернення позивачки про дострокове повернення вкладу, банк відповіді не надав, вклад не повернув. Просила стягнути з відповідача банківський вклад у розмірі 12 305 грн. 17 коп., 123 грн. 05 коп. 1% річних відповідно до 5 п. договору-заяви, 198 грн. 12 коп. - індекс інфляції та 70 грн. 79 коп. розмір 3% річних. Позивачка, просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, про що надала письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не прибув повторно, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 19 січня 2015 року укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік» №300131/160046/370-15, на виконання якого внесла до відповідача банківський (депозитний) вклад у розмірі 12 305 грн. 17 коп. на строк до 24 січня 2016 року з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 26 % річних. В пункті 5 договору-заяви зазначено, що «вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку визначеного п. 1 цього договору-заяви. У порядку та на умовах, викладених у п. 5.3 основних умов. При цьому банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення Вкладу за ставкою із розрахунку 1,00 % річних відповідно до положень п. 5.3 Основних умов. Таким чином, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує належним чином. Вказані суми банківського вкладу та процентів станом на день розгляду справи відповідачем позивачеві не сплачені. Спір між сторонами у справі щодо розмірів неповернення коштів за депозитним вкладом фактично відсутній. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог зі стягненням з відповідача на користь позивача зазначеного розміру заборгованості за договором банківського вкладу - 14 480 грн. 13 коп. з яких: 123 грн. 05 коп. 1% річних відповідно до 5 п. договору-заяви, 198 грн. 12 коп. - індекс інфляції та 70 грн. 79 коп. розмір 3% річних. Пунктом 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір " визначено, що за пред'явлення до суду позову майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої вимог. Отже, також необхідно стягнути з відповідача в дохід держави, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved