Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20297,66 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] 26.05.2006 року був укладений договір про надання кредиту №057/38-155, відповідно до умов якого [PERSON], на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру, було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 5300,00 грн., зі сплатою 18,5 % річних. Позивач свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, оскільки протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни, а тому станом на 09.09.2015 року виникла заборгованість у розмірі 20297,66 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4560,00 грн., заборгованість за відсотками - 6738,31 грн., пеня, передбачена за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок - 2066,19 грн., пеня, передбачена за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок - 2399,14 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 2097,60 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 2436,42 грн., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №057/38-155 від 26.05.2006 року у розмірі 20297,66 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак 02.12.2015р. звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання, призначене на 24.11.2015р. не з'явився, хоча 17.11.2015р. належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Разом з тим, відповідач в судове засідання, призначене на 09.12.2015р. не з'явився повторно, хоча 27.11.2015р. належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та наддавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 26.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений договір кредиту№057/38-155, відповідно до п. 1.1 якого, банк зобов'язався надати [PERSON] у тимчасове користування, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 5300,00 грн., зі сплатою 18,5 % річних, з наступним порядком погашення суми основної заборгованості: щомісячно до 20 числа, починаючи з червня 2006 року, рівними частинами, в сумі 148,00 грн. та з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості в сумі 120,00 грн. до 20 травня 2009 року на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 2.5 договору кредиту сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, до 20 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Як вбачається із заяви на видачу готівки № 1 від 26.05.2006р., банк, на виконання умов договору, надав, а [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 5300,00 грн. (а.с. 7) Згідно пп. 3.3.4 п. 3 Договору, позичальник зобов'язався повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1 цього Договору. Однак, свої зобов'язання в частині погашення заборгованості за кредитним договором відповідач не виконує. Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, у зв'язку з невиконання відповідачем зобов'язань щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 4560,00 грн. заборгованості за кредитом та 6738,31 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Згідно положень частини 1 статті 546 ЦК України та статті 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до п. 4.1 Договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.5, 3.2.1, 4.3, 5.4 цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період. Позивачем, за порушення зобов'язань щодо сплати кредиту та процентів, нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 2066,19 грн. за несвоєчасне погашення кредиту за період з 08.09.2014р. по 28.08.2015р., а також пеню в розмірі 2339,14 грн. за несвоєчасне погашення відсотків за період з 08.09.2014р. по 28.08.2015р., а відтак позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат у зв'язку з несвоєчасним повернення кредитних коштів та відсотків за користування коштами в загальній сумі 4534,02 грн., оскільки відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору та беручи до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором № 057/38-155 від 26.05.2006 року, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 09.09.2015 року становить 20297,66 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4560,00 грн., заборгованість за відсотками - 6738,31 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 4465,33 грн., розмір інфляційних втрат у зв'язку з несвоєчасним повернення кредитних коштів та відсотків за користування коштами 4534,02 грн., а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1218,00грн. витрат пов'язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved