Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з даним позовом та просить визнати відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] та передати земельну ділянку у власність територіальній громаді. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] в с.Перв'ятичі Сокальського району померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на середню земельну частку, площею 1,5739га. Спадкова справа після її смерті не заводилася, особи, які з нею проживали на день смерті невідомі. Звернення з даним позовом є задоволенням суспільної потреби в оформленні правового статусу земельної ділянки та можливість розпоряджатися нею територіальною громадою на власний розсуд. В судове засідання прокурор не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримав. Представник Перв'ятицької сільської ради в судове засідання також не прибув та подав заяву, в якій зазначив, що вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно довідки Перв"ятицької сільської ради від 07.02.2018 року вбачається, що [PERSON] видано сертифікат на право на середню частку (пай), площею 1,5739га. Даний сертифікат, згідно відповіді від 05.02.2018 р., 22.05.1997р. зареєстровано за [NUMBER]. З відповіді від 30.06.2017р. та витягу з Книги обліку реєстрації актів громадянського стану вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с.Перв'ятичі Сокальського району Львівської області. З інформаційної довідки із спадкового реєстру від 13.02.2018 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. У зв»язку з цим своєчасне оформлення правового статусу земельних ділянок має загальнодержавне значення. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, чинної на час відкриття спадщини, після смерті [PERSON] часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тобто [INFO] Згідно ст. 526 ЦК УРСР, що діяла на той час, місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця - с.Перв'ятичі Сокальського району. П. 1 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. Зі змісту ст. 524 ЦК УРСР вбачається, що особисті немайнові права, які тісно повязані з майновими правами є предметом спадщини. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було визначено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Судом встановлено, що таких дій ніким із спадкоємців не було вчинено, що стверджується вищенаведеними доказами. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року , тому повинна була перейти у власність держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР. Крім того слід зазначити, що на той час існувала певна процедура переходу спадщини до держави без рішення суду, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства звернення до суду за вирішенням цього питання не передбачалося. Натомість згідно з п. 12 ч. 1 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" до функції державних податкових інспекцій входило проведення роботи, повязаної з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією безхазяйного майна, що перейшло за правом спадкування до держави. Зараз відповідно до п. 19-1.1.23 Податкового Кодексу України до вказаного органу відійшли лише функції контролю за вирішенням цього питання. З матеріалів справи вбачається, що спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР, до держави не перейшла, після смерті спадкодавця спадкова справа не заводилась, ніхто за охороною спадкового майна та за оформленням спадщини не звертався, спадкоємців будь-якої із черг законом не виявлено, пройшло більше одного року з моменту відкриття спадщини. Тому, для захисту інтересів держави суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення абз.2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та визнати спадщину у виді права за земельну частку (пай) відумерлою та передати її у власність територіальній громаді.

Outcome: approved