Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 28.05.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 7100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов»язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 22379,31 грн., яка складається з: 7097,8 грн. заборгованості за кредитом; 11804,70 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1934,94 грн. пеня та комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1041,87 грн. штраф (процентна складова). У зв'язку з викладеним представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений своєчасно та належним чином про час, день, місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем від 28.05.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 7100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с. 5/. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено тип та найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК /а.с.16/. Позивач свої зобов»язання за договором та угодою виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Правовідносини між банком та відповідачем не припинені. Зобовязання, встановлені договором, відповідачем не виконані, кредит не повернутий. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання(неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК). Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК). Підстави припинення зобовязань зазначені в ст.ст.599, 600, 601, 604-609 ЦК та не передбачають можливості припинення зобовязання у звязку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 22379,31 грн., яка складається з: 7097,8 грн. заборгованості за кредитом; 11804,70 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1934,94 грн. пеня та комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1041,87 грн. штраф (процентна складова) /а.с. 4/. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, відповідач повинен був чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що повязані з одержанням кредиту. За таких обставин, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79-80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved