Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» за довіреністю Давиденко А.І., звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 15902,88 грн. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 17.11.2015 року, о 08 год. 10 хв., водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Субару Трібеса», державний номерний знак [NUMBER], по вулиці Луначарського, 4 в місті Києві, під час розвороту та перетину суцільної лінії розмітки 1.1., що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, допустив зіткнення з автомобілем марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, обидва зазначені вище транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, у справі № 755/22476/15-п, [PERSON], [INFO], визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті даної ДТП що сталася з вини водія [PERSON], (далі - Відповідач), був пошкоджений автомобіль марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АІ-№ 5651701, з терміном дії з 12.06.2015 року по 11.06.2016 року. Згідно Звіту № 46\\07\\16, від 12 липня 2016 року, про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], з урахуванням відновлювального ремонту, коефіцієнту фізичного зносу складників та ВТВ, пошкодженого автомобіля, складеного в ФОП «[PERSON]» оцінювачем-автотоварознавцем [PERSON], складає 26 710,45 грн., з урахуванням 20% ПДВ. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП, власнику автомобіля марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], відшкодована не була. У зв'язку з чим, з метою отримання страхового відшкодування, 08 квітня 2016 року, власник пошкодженого автомобіля звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України ділі - МТСБУ) з відповідною заявою. На час скоєння даної ДТП, водій [PERSON], не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння - транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ № 7091 від 13.09,2016 року), про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено [PERSON], грошові кошти в розмірі 15 652,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7091, від 13.09.2016 року. Крім того, МТСБУ було сплачено ФОП «[PERSON]» за послуги аварійного комісару (за огляд авто та збір документів) у розмірі 250,00 грн., що потверджується платіжним дорученням № СФ-0000153, від 06.06.2016 року. Таким чином, у зв'язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою Відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрана законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні відшкодована матеріальна шкода, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до Відповідача як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 15 902,88 грн. (15652,88+250,00) оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 15 902,88 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Ухвалою суду від 19.04.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 178, 191 ЦПК України та право у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження від 19.04.2018 року разом з копією позовної заяви та додатками до неї, відповідачу [PERSON] було направлено за адресою, вказаною в позовній заяві. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендоване) відповідач [PERSON] отримав поштову кореспонденцію (ухвала про відкриття провадження від 19.04.2018 р., копія позовної заяви з додатками до неї) 19.05.2018 року особисто. Станом на 12.09.2018 р. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280 284 ЦПК України, з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як вбачається з письмових матеріалів справи, [PERSON] 17.11.2015 року о 08 год. 10 хв., керуючи автомобілем марки «Subaru Tribeca», державний номерний знак [NUMBER], по вул. Луначарського, 4 в м. Києві, під час здійснення розвороту та перетину суцільної лінії розмітки 1.1., що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків руху, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим порушив п.п.1.1 Д.з.1 Правил дорожнього руху України. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2016 року визнано [PERSON], [INFO], винним у вчинені адміністративного правопорушення. Передбаченого ст. 124 КупАП. На підставі ст. 247 п.7 КУпАП закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення стоків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.11). Постанова суду від 15.03.2016 року не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.03.2016 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у скоєній дорожньо транспортній пригоді є доведеною. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надається водієм транспортного засобу у разі оформлення матеріалів ДТП співробітниками Державтоінспекції МВС України) від 08.04.2016 року, відповідно до ст.33Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON], з метою отримання відшкодування, повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 17.11.2015 року о 08 год. 10 хв. в м. Києві, вул. Луначарського, навпроти будинку №4. У відповідності до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 08.04.2016 року, учасниками ДТП є: 1.«Nissan Juke» з номерним знаком [NUMBER], власник [PERSON], під керуванням водія [PERSON]; 2.«Subaru Tribeca», з номерним знаком [NUMBER],власник [PERSON], під керуванням водія [PERSON]. Особа, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення [PERSON]. Повідомлено, що транспортний засіб «Nissan Juke» з номерним знаком [NUMBER] за добровільним договором страхування майна КАСКО не застрахований (а.с.9). Згідно звіту №46/07/16 від 12.07.2016 року про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), замовник оцінки [PERSON], об'єкт оцінки КТЗ Nissan Juke, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер SJNFBAF15U6345915, здійсненого Фізичною особою-підприємцем «[PERSON]», оцінювачем [PERSON] вартість матеріального збитку, нанесеного власнику в внаслідок пошкодження КТЗ Nissan Juke, реєстраційний номер [NUMBER] складає 26 710,45 грн. (а.с.14). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 12.07.2016 року [PERSON] сплатила 800 грн. за складання звіту про оцінку КТЗ Nissan Juke р.н. [NUMBER] (а.с.14). Завдана шкода винуватцем ДТП [PERSON], власнику автомобілю «Nissan Juke» з номерним знаком [NUMBER], відшкодована не була. У зв'язку з цим, 08.04.2016 року, [PERSON] звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою відповідно до ст. 35 та п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталося 17.11.2016 р. в/на м. Київ, вул. Луначарського за участю транспортного засобу «Nissan Juke» з номерним знаком [NUMBER] керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Subaru Tribeca», з номерним знаком [NUMBER]. Повідомив, що транспортний засіб марки«Nissan Juke» з номерним знаком [NUMBER] добровільним договором страхування майна КАСКО не застрахований (а.с.18). Судом об'єктивно встановлено, що на дату скоєння вищевказаної ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу. [PERSON], згідно Довідки №1 від 06.09.2016 р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, має право на відшкодування шкоди, в розмірі 15 652,88 грн. (а.с.19). У відповідності до Наказу №7091 від 13.09.2016 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] патрульної служби МВС України», відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймаючи до уваги довідку №1 від 06.09.2016 року про розмір відшкодування шкоди та документи надані по справі МТСБУ, номер справи 32409, наказано Фінансовому управлінню сплатити на рахунок отримувача - [PERSON] 15 652,88 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.19). В зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, у відповідності до платіжного доручення №7091рв від 13.09.2016 року, позивач МТСБУ сплатив [PERSON] страхове відшкодування, згідно наказу №7091 від 13.09.2016 р. в розмірі 15 652 грн. 88 коп. (а.с.20). Відповідно до п. 41.4 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Крім того, МТСБУ було сплачено ФОП «[PERSON]» за послуги аварійного комісару у розмірі 250 грн., що підтверджується платіжним дорученням №СФ-0000153 від 06.06.2016 р. (а.с.20). Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов'язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. З приписів частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України вбачається, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З статті ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до пункту 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі ч. 1ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» після сплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у вчиненні ДТП, що стало причиною заподіяння збитків, тобто до відповідача. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову МТСБУ у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1762 грн. На підставі вищевикладеного та ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України,Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved