Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У кінцевій редакції позову проти Громади [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок №2 по вул. Північній в с. Зарічани, Житомирського району та земельну ділянку площею 0,14 га як за спадкоємцем за законом, мотивуючи відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивач може захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмовій заяві до суду представник позивача вимоги останнього підтримала, просила справу розглядати без її участі. Представник Громади звернувся з аналогічним клопотанням, у вирішенні спору поклався на розсуд суду. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. 12.04.2002 померла прабабуся позивача [PERSON] (а.с. 22). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно. Спадщину після неї, як спадкоємець за заповітом фактично прийняла, шляхом звернення із заявою до нотаріуса, але не оформила мати позивача [PERSON] (а. 3 спадкової справи). Проте остання також померла 12.07.2012 (а.с. 21) Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва. Проте, постановами нотаріуса від 02.12.2014 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірний будинок та земельну ділянку позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлювальних документів на будинок та державного акту на землю (а.с. 7,12). Як убачається зі справи, житловий будинок №2 по вул. Північній в с. Зарічани, Житомирського району був побудований у 1985 році (а.с. 13-15). Згідно з довідкою Зарічанської сільської ради № 58 від 04.02.2015, у погосподарській книзі №1 по сільській раді спірний будинок (особовий рах. № 3) рахувався за спадкодавцем, як за власником (а.с. 9). За постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та за іншими нормативними актами записи у по господарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке розяснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі Лист), вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). А тому суд дійшов висновку, що житловий будинок №2 відноситься до спадкового майна. З огляду на зміст глави 84 ЦК України та розяснень Пленуму ВСУ, що надані у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок наведеного житлового будинку встановлюється судом. За положеннями ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування. Спірну земельну ділянку рішенням Ради від 09.10.1993 було безоплатно передано у власність спадкодавцю (а.с. 17-17зв). Таким чином, нею було правомірно набуто у власність наведені ділянки, що відноситься до складу спадщини. Та обставина, що спадкодавець не отримала державний акт, на думку суду, не може бути перешкодою для отримання спадщини позивачем. Наведене кореспондується з розясненнями, що містяться у п.3.5 Листа Пленуму ВССУ від 16.05.2013. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved