Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

ТОВ «Золотий екватор» в особі Вінницької філії ТОВ «Золотий екватор» звернулося до Вінницького районного суду Вінницької області суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно договору оренди №11 від 11.02.2011 року ТОВ «Золотий екватор», як орендар, прийняв в тимчасове платне користування майно, в тому числі, пристрій для зливу нафтопродуктів в резервуари, що розташовані по вул. Молодіжній, 29, в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, з метою зберігання та реалізації нафтопродуктів та інше. За вказаним договором експлуатація майна, згідно додатку №14 від 11.02.2011 року, за вищевказаною адресою здійснюється Вінницькою філією ТОВ «Золотий екватор». 06.06.2013 року відповідач [PERSON], перебуваючи на території АЗС №3 Вінницької філії ТОВ «Золотий екватор», що розташована по вул. Молодіжній, 29, в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, керуючи власним автомобілем марки DAF XF 105.410, державний номерний знак якого [NUMBER], здійснив наїзд на майно, а саме пристрій для зливу нафтопродуктів в резервуари. На місце події було запрошено помічників оператора АЗС №3 Вінницької філії ТОВ «Золотий екватор» [PERSON], [PERSON] Оскільки ремонт вказаного обладнання позивач самостійно провести був невзмозі, так як не має відповідних фахівців, з метою відновлення роботи зливного резервуару, позивачем було укладено договір на ремонт обладнання від 17.06.2013 року з ТОВ "Ювента - Ремком". Відповідно до калькуляції щодо проведення відновлювальних робіт та виставленого рахунку на оплату від 18.06.2013 року за №146 вартість робіт складає 25645,20 грн. Відповідач добровільно відшкодувати матеріальну шкоду відмовляється, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 25645, 20 грн., а також судові витрати, понесені на сплату судового збору. В судове засідання представник позивача Лещенко С.В. не з`явилася, однак попередньо надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Крім того, просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн., відповідно до наданих квитанції та акту виконаних робіт. Також зазначила, що викладений відповідачем у запереченні факт сплати ним коштів в рахунок відшкодування заподіяних збитків не відповідає дійсності, оскільки не підтверджений належними доказами. Справу просила розглянути у її відсутність, долучити до матеріалів справи відеозапис даної події. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 09.12.2013 року на адресу суду від відповідача надійшло письмове заперечення. В якому він зазначає, що ним було здійснено відшкодування позивачу в розмірі 630,00 доларів США, що еквівалентно становить 5035,59 грн. і працівники заправки запевнили його, що він їм жодних коштів не винен та претензій до нього немає. Проте в липні 2013 року він отримав листа з вимогою сплатити грошові кошти за ремонт зливного резервуару, однак кошти він заплатив, з ним не погоджували фірму, яка буде здійснювати ремонт та не погодили кошторис на виконання робт, який він вважає завищеним. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову, витребувати відеосапис з автозаправки, для визначення дійсної ситуації, а також призначити у справі експертизу проведених ремонтних робіт на автозаправці, що розташована в с. Заврванці, по вул. Молодіжній, 29, Вінницького району Вінницької області, яку доручити ТОВ «Гарант - Експертиза», що знаходиться в м. Київ, по вул. Кіквідзе, 26, з метою визначення реальної вартості проведених робіт. 25.12.2013 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла телеграмма. В якій зазначено, що відповідач прибути у судове засідання не має можливості у звязку із виїздом за кордон, просив розгляд справи провести у його відсутність, проти позову заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11.02.2011 року між ТОВ «Вест ойл груп» та ТОВ «Золотий екватор» було укладено договір оренди №11, згідно умов якого орендодавець передає, а орендар - ТОВ «Золотий екватор» приймає в тимчасове платне користування майно згідно Додатків, що є невід'ємними частинами даного Договору, з метою зберігання та реалізації нафтопродуктів, надання супутніх послуг, роздрібного продажу продовольчих та непродовольчих товарів (а.с. 5 - 8). Отже, згідно умов даного договору позивач є користувачем даного майна, яке прийняв у користування для використання за призначенням. Згідно вказаного договору ТОВ «Золотий екватор» взяв на себе зобов'язання використовувати орендоване майно у відповідності з його цільовим призначенням та умовами даного договору, дотримуватись належного режиму експлуатації та зберігання майна у відповідності до технічної документації, утримувати майно в технічному стані, не допускати умисного псування та/або пошкодження орендованого майна. Згідно додатку до договору оренди №11 від 11.02.2011 року вбачається, що експлуатація майна згідно договору оренди №11 від 11.02.2011 року буде здійснюватись Вінницькою філією ТОВ «Золотий екватор» за адресою: с. Зарванці, вул. Молодіжна, 29, Вінницького району Вінницької області, серед переліку даного майна, переданого в тимчасове платне користування є резервуари (а.с. 9). 06.06.2013 року відповідач [PERSON], перебуваючи на території АЗС №3 Вінницької філії ТОВ «Золотий екватор», керуючи автомобілем марки DAF XF 105.410, державний номерний знак якого [NUMBER], здійснив наїзд на майно, а саме пристрій для зливу нафтопродуктів в резервуари, що перебуває в оренді у позивача, про підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно 06.06.2013 року. Згідно вказаної розписки відповідач зобов'язався відшкодувати позивачу завдані ним збитки. В запереченні на позовну відповідачем зазначено, що ним відшкодовано позивачу 630,00 доларів США, що еквівалентно становить 5035,59 грн., однак доказів в підтвердження цього суду не надано. [PERSON] не надав суду доказів, в підтвердження відшкодування ним матеріальної шкоди, завданої позивачу. 17.06.2013 року між ТОВ «Ювента - Ремком» та ТОВ «Золотий екватор» було укладено договір №301 на ремонт обладнання АЗС, згідно якого виконавець зобов'язується проводити ремонт обладнання АЗС, а замовник зобов'язується приймати виконані ремонтні роботи та оплачувати, згідно умов цього Договору (а.с.12 -16). Як вбачається з рахунку на оплату №146 від 18.06.2013 року вартість ремонту, а саме заміна зливного колодця складає 25645,20 грн. (а.с.22). З акту виконаних робіт від 18.06.2013 року вбачається, що спеціаліста ТОВ «Ювента - Ремком» був здійснений монтаж та ввід в експлуатацію пошкодженого обладнання. Як встановлено судом, відповідач у справі [PERSON] у своєму письмовому запереченні на позовну заяву просив суд призначити у справі експертизу. Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. Згідно ст. 143 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу. Суд двічі роз'яснив в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України відповідачу про необхідність подати до суду окрему заяву (клопотання) про призначення експертизи із зазначенням конкретних питань на які потрібно дати відповідь експерту, а також додати до заяви (клопотання) доказ про сплату судового збору із зазначенням думки про можливість розгляду даної заяви (подання) без його участі. Однак, відповідач не звернувся до суду із заявою про призначення відповідної судової експертизи, а тому суд, з огляду на неможливість в цивільному судочинстві самостійно збирати докази, при ухваленні рішення враховує досліджені в судовому засіданні докази надані позивачем, а саме рахунок на оплату №146 від 18.06.2013 року. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Суд вважає, що понесені позивачем витрати щодо оплати ремонтних робіт пошкодженого майна, а саме резервуару, в розумінні ст. 22 ЦК України відносяться до реальних збитків, оскільки дані витрати позивач поніс з метою подальшого відновлення свого порушеного права. За загальними правилами відшкодування шкоди, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (стаття 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При ухвалені рішення суд бере до уваги роз'яснення Верховного Суду Україні, закріплені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», де зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Врахувавши надані суду докази, суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було заподіяно шкоду, пошкодження майна сталося з вини відповідача та призвело до необхідності здійснити ремонт, відновити пошкоджене відповідачем майно, що спричинило понесення позивачем витрат та дійшов висновку, що шкода, заподіяна майну позивача підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, тому позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат, крім інших, відносяться судовий збір, витрати на правову допомогу. Врахувавши те, що рішення ухвалено на користь позивача стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в сумі 256 грн. 45 коп., що документально підтверджено квитанцією №ПН8879 від 10.10.2013 року, яка міститься в матеріалах справи, а також судові витрати на правову допомогу, що документально підтверджено квитанцією № 10/10 від 01.10.2013 року, актом приймання - передачі наданих послуг за договором про надання юридичних послуг від 01.10.2013 року.

Outcome: approved