Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування зайданої майнової шкоди в розмірі 23400 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №7704622 від 02.08.2018 року, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 02 вересня 2018 року в місті Рожище сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля під управлінням відповідача, а також за участю транспортного засобу Audi-80, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Audi-80, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Рожищенського районного суду Волинської області від 20.09.2018 року по справі № 167/1015/18 особою, винною в настанні ДТП, визнано [PERSON] та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП. Відповідно до Заяви щодо погодження розміру страхового відшкодування від 17.10.2018 року вартість матеріальних збитків завданих власнику пошкодженого транспортного засобу становить 25400,00 гривень. ПрАТ "СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 23400,00 грн.. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 17.10.2018 року та страхового акту №UА2018090700041/L01/01 від 30.10.2018 року. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 23400,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 1921,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №7704622 від 02.08.2018 року, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до постанови Рожищенського районного суду Волинської області у справі №167/1015/18 від 20.09.2018 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-2 та на підставі ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень (а.с.6). Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до Заяви щодо погодження розміру страхового відшкодування від 17.10.2018 року вартість матеріальних збитків завданих власнику пошкодженого транспортного засобу становить 25400,00 гривень (а.с.14). ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 23400,00 грн.. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 07.09.2018 року (а.с.8) та страхового акту №UА2018090700041/L01/01 від 30.10.2018 року (а.с.15), що підтверджується платіжним дорученням №22478 від 31.10.2018 року (а.с.17). 29.01.2019 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося до [PERSON] з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с.18). Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідач не подав заперечень та доказів в їх обгрунтування, в той час як позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 23400,00 гривень. Крім цього, відповідно дост.141 ЦПК Україниз відповідача в користь позивача слід стягнути 1921,00 грн. судового збору.

Outcome: approved