Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, у якому зазначає, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2009 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 50 грн. щомісячно. Зазначає, що на даний час дитина потребує значно більшого догляду та коштів, оскільки збільшились витрати на її утримання та періодичне лікування. У зв'язку з цим просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням суду, з 50 грн. до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Від представника позивачки, [PERSON] надійшло клопотання про слухання справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак від його представника [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн. щомісячно. Однак, вказаних коштів не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно довідки виданої УПСЗН Ізяславського району від 26.04.2018, [PERSON] припинено виплату тимчасової допомоги на дитину, яка залежить від розміру аліментів, починаючи з лютого 2018 року. Як вбачається з довідки про склад сім»ї від 27.03.2018, на утриманні [PERSON] перебуває син [PERSON] Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За змістом\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року\~роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з розясненнями, наданими судам у п. 23 цієї Постанови, відповідно до ст.\~192\~СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789\~ХІІ від\~27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, системний аналіз норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Суд вважає, що матеріалами справи підтверджено наявність передбачених ст.\~192\~СК України підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки після ухвалення рішення Ізяславського районного суду від 29 грудня 2009 року змінився матеріальний стан позивача [PERSON], яка витрачає значні кошти на утримання сина порівняно з 2009 роком. Також суд враховує доводи позивача, що в звязку із збільшенням вікових потреб дитини, витрати, які несе мати на її утримання, значно перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в звязку з чим її матеріальне становище також погіршується. Крім того, суд зауважує, що Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» від\~17\~травня 2017\~року №\~2037-VIII внесено зміни до ст.\~182\~СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи наявні у справі докази, враховуючи зміну життєвих стандартів, приймаючи до уваги гарантований та встановлений державою мінімальний розмір аліментів, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], підлягає збільшенню до 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що головне їхньої дитини. Подальше ж стягнення аліментів у встановленому попереднім рішенням суду розмірі, який є значно меншим від передбаченого ч. 2 ст.\~182\~СК України гарантованого мінімального розміру аліментів, суперечитиме праву неповнолітнього [PERSON] на забезпечення фінансових можливостей умов життя, необхідних для його розвитку, передбаченого ст. 27 Конвенції ООН про права дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі ст.ст.182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved