Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу до закінчення навчання сина, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х річного віку, та допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що 09 липня 2007 року між нею та відповідачем шлюб було розірвано. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Своє прізвище « [PERSON] » вона змінила на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 21.02.2008 вдруге. Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області з відповідача на її користь стягувались аліменти на сина до досягнення ним повноліття. [INFO] сину [PERSON] виповнилося 18 років, тому стягнення аліментів припинено. На даний час повнолітній син продовжує навчання. Він є студентом першого курсу денної форми навчання інституту нафтогазової інженерії Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Термін навчання: з 01.09.2020 по 30.06.2024. У зв`язку з навчанням на денній формі син не може себе утримувати, а тому потребує матеріальної допомоги, яка полягає у щоденній потребі в одязі, харчуванні, в оплаті громадського транспорту, на проїзд до навчального закладу, до місця проживання, за проживання в гуртожитку, тощо. Також навчання у вузі, крім побутових витрат, потребує значних коштів на придбання необхідної літератури, методичного матеріалу, ноутбуку. На період навчання [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків, які зобов`язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Самостійно утримувати сина вона не в змозі, її коштів недостатньо, щоб забезпечити усесторонній розвиток, а також навчання сина. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що згідно із законодавством зобов`язаний це робити та може надавати її, оскільки має постійне місце роботи, працює в Долинському ГПЗ, отримує достатню заробітну плату, інших утриманців, крім їх сина, у нього не має. У зв`язку з цим, бажає, щоб відповідач сплачував аліменти на сина в частковому відношенні від свого доходу, зокрема, щомісячно по ј частці від свого доходу. До судового засідання від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримує, просить його задовольнити з підстав, викладених у ньому, справу розглядати у її відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 20.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 17 грудня 2020 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавав, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача. Ухвалою суду від 17.12.2020 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових заяв та доказів, наявних в матеріалах справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.11.2002, запис № 208 (а.с.11). 09 липня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане 09.07.2007 відділом РАЦС Долинського РУЮ ГУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №114 (а.с.9). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.02.2008 відділом РАЦС Долинського РУЮ ГУЮ в Івано-Франківській області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №27, та взяла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.10). Як свідчить довідка №20-373 від 16.11.2020 Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, [PERSON] дійсно є студентом першого курсу денної форми навчання Інституту нафтогазової інженерії, термін навчання якого становить з 01.09.2020 по 30.06.2024 (а.с.12). Таким чином, судом встановлено, що у сторін є повнолітній син, який продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги, однак батько відмовляється надавати її у добровільному порядку. Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення останнім двадцяти трьох років. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно є студентом першого курсу денної форми навчання Інституту нафтогазової інженерії, термін навчання якого становить з 01.09.2020 по 30.06.2024. У зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги для забезпечення можливості навчатись в університеті, оплачувати послуги громадського транспорту на проїзд до навчального закладу, до місця проживання, додаткові послуги навчального закладу, пов`язані з придбанням необхідної літератури, методичного матеріалу, комп`ютерної техніки, канцелярського приладдя, одягу, харчування, за проживання в гуртожитку тощо.\~ Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. Даючи оцінку викладеному, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, будь-яких спростувань з приводу доводів позивачки про його задовільний стан здоров`я, наявність постійної та стабільної роботи, відсутність інших утриманців він не надав, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу сину, оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років, починаючи з 20 листопада 2020 року, оскільки згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 81, 141 ЦПК України, ст.ст. 141, 181, 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved