Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою і просить розірвати Кредитний договір №509/10088 ЕСLКА36Е21 укладений 27 грудня 2016 року між нею [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» мотивуючи тим, що 27.12.2016 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено Кредитний договір №509/10088 ЕСLКА36Е21 , відповідно до якого вона позичила у Банка 48052,80 грн., із яких сума позики становила 30000,00 гривень, страховий платіж 16102,80 грн., та комісія 1950,00 грн. 10.01.2017 року вона через уповноваженого Банком [PERSON]. звернулася із заявою до голови правління ПАТ «ПтБ» про розірвання вказаного Кредитного договору і в цей же день вона перерахувала на відповідний рахунок 30000,00 грн., отриманої позики. На початку квітня 2017 року вона дізналася, що Кредитний договір №509/10088 ЕСLКА36Е21 укладений 27 грудня 2016 року між нею [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» не розірвано та відповідно до рішення Правління Національного банку України від 23.02.2017 року почалася процедура ліквідації банку з 24.02.2017 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ» [PERSON]. 04.04.2017 року вона звернулся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ» [PERSON] із заявою, стосовно причин, з яких не розірвано кредитний договір, оскільки на протязі 14 календарних днів з моменту укладення договору та отримання коштів, вона надала заяву про розірвання договору та повернула отримані кошти на рахунок банку. Представник ПАТ «ПтБ» Алмазова Л.В., повідомила, що [PERSON] не виконала вимоги щодо відкликання згоди на укладення договору, а повернуті нею кошти в сумі 30000,00 грн., зараховані на погашення заборгованості за кредитним договором та на даний час за нею рахується заборгованість за Договором в сумі 20273,39 грн., яку вона зобов»язана погашати, що підтверджується повідомленням №60-02/19340-Л від 10.04.2017 року. Вважає, що викладені у відповіді обставини є безпідставними і не відповідають дійсності та вимогам Закону, а тому просить розірвати Кредитний договір №509/10088 ЕСLКА36Е21 укладений 27 грудня 2016 року між нею [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк». В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову в повному обсязі мотивуючи тим, що, вона виконала вимоги щодо відкликання згоди на укладення договору, і повернула банку позику в сумі 30000,00 грн. В судове засідання представник відповідача не з»явився, але надіслав до суду заперечення мотивоване тим, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 23 лютого 2017 року № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 24 лютого 2017 р. №743 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ПтБ» з 24 лютого 2017 року по 23 лютого 2019 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ» , а тому просить закрити провадження у справі №286/1939/17, справу розглянути без участі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 47, 48 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - уповноважена особа Фонду гарантування) здійснює повноваження органів управління та діє без довіреності від імені Банку, що ліквідується. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору №№509/10088 ЕСLКА36Е21 укладеного 27 грудня 2016 року ПАТ «Платинум Банк» надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в сумі 48052,80 грн., у тимчасове платне користування на поточні потреби, а [PERSON] зобов'язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за даним Договором в повному обсязі. Таким чином, за вищезазначеним договором Позивач отримала від Банку кошти, які згідно п.2.1. договору були надані шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER], банк ПАТ «ПтБ» код банку 380388. Даний договір був підписаний [PERSON] власноруч, шо підтверджує обізнаність та згоду з його умовами (а.с.2-3). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2ст. 16 ЦК. Визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов необхідних для чинності правочину (ст. 203 ЦК). Його застосування регулюється ст.ст. 215-236 ЦК України. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України дає вичерпний перелік вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути направлений на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Зміст правочину становить собою сукупність умов, які направлені на досягнення відповідного та очікуваного для всіх сторін правочину правового ефекту у спосіб, який би не суперечив законодавству. Під змістом правочину, умови якого не суперечать законодавству, слід розуміти умови договору про його предмет і мету. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до ч.ч. 1 і 3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору №509/10088 ЕСLКА36Е21 від 27.12.2016 р., що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються також Законом України «Про захист прав споживачів». Преамбула Закону України №1023-XII від 12.05.1991р. "Про захист прав споживачів" (далі - Закон) передбачає, що Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. 10 січня 2017 року [PERSON] звернулася до відповідача з відповідною заявою про відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин (а.с.4). Відмова [PERSON] про відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту була прийнята експертом з фінансових послуг Сектору продажів Житомирської області Відділу продажів Центрального регіону Управління експрес - продажів Департаменту споживчого кредитування (а.с.5-6). Крім того, відповідно до п. 6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач не зобов'язаний сплачувати будь-які інші збори у зв'язку з відкликанням згоди. Відповідно до квитанцій від 10.01.2017 року з рахунку [NUMBER] платник [PERSON] на рахунок [NUMBER] ПАТ «ПтБ» було перераховано грошові кошти в сумі 30000,00 грн. (а.с.7-8). У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, про задоволення позову в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved