Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, вказуючи, що з 22.01.2010 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 28, який на теперішній час не розірвано. Від вказаного шлюбу [INFO] в сторін народився син - [PERSON], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони на даний час не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Зазначає, що відповідач за станом свого здоров'я і матеріальним станом в змозі сплачувати аліменти на утримання сина, працює неофіційно і отримує чималі доходи. Однак надавати матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку відповідач не бажає, тому позивачка вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не з'явилась, від її представника адвоката Ільєнка І.І. надійшла заява з проханням слухати справу за його та позивачки відсутності, на позові наполягають, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис в рекомендованому поштовому повідомленні, яке повернулось на адресу суду, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином, тому суд визнає його неявку в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивачки про розгляд справи за його та позивачки відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. В судовому засіданні встановлено, що 22.01.2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області в книзі реєстрацій зроблено відповідний актовий запис № 28. /а.с. 5/. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. /а.с. 6/. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою старшої по будинку, завіреної в.о. директора КП "Житломасив" від 04.09.2015 року. /а.с. 7/. З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання сина, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, суд дійшов висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 12 січня 2016 року і до досягнення ним повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved