Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У жовтні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.04.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 2302578 про відкриття обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, який було викладено в новій редакції від 06.10.2015 року у вигляді заяви про приєднання. Згідно з укладеним договором банк видав відповідачеві кредитну картку, відкрив картковий рахунок та надав кредит у сумі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 28,00% річних; процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом - 40% річних. Оскільки [PERSON] своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування ним у строки, визначені договором, банк просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 14 445 грн. 84 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки на зареєстроване місце проживання, тому відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 27.04.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України»» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2302578, про відкриття обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, 06.10.2015 року шляхом підписання додаткової угоди указаний договір було викладено у новій редакції у вигляді заяви про приєднання, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надавно кредит у сумі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 28,00% річних; процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом - 40% річних. Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ "Ощадбанк" [PERSON], які він використав у повному обсязі. Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №2302578 в редакції від 06.10.2015 року зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, станом на 12.09.2018 року допустив заборгованість у сумі 14 445 грн. 84 коп. з яких 8 978 грн. 26 коп. основної заборгованості (простроченої), 228 грн. 76 коп. процентів за користування кредитом (строкові), 2 848 грн. процентів за користування кредитом (прострочені), 1 475 грн. 42 коп. пені за прострочені заборгованість, 27 грн. комісії за розрахунково-касове обслуговування, 701 грн. 12 коп. інфляційні втрати та 186 грн. 96 коп. три проценти річних. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 4.4. договору про відкриття та обслуговування рахунку та і випуск платіжної картки № 2302578 в редакції від 06.10.2015 року у разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Пеня за неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором складає 1 475 грн. 42 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved