Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був її батько, [PERSON] , про що йому 15 червня 1988 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради від 11 травня 1988 року № 104. На час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали : [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, дочка - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на вказане будинковолодіння. Померлий залишив заповіт, посвідчений 16 липня 2003 року секретарем Черемхівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 125, згідно якого все своє майно заповів їй. Вказує, що прийняла спадщину після смерті батька, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння зареєстровано за головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Просить суд визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Відповідачка на розгляд справи також не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, з позовними вимогами згідна, не заперечує щодо їх задоволення, від належної їй частки в майні колгоспного двору відмовляється. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав до типу колгоспного двору, головою якого був батько позивачки, [PERSON] , про що йому 15 червня 1988 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради від 11 травня 1988 року № 104 (а.с.13). Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 59953 від 18 жовтня 2017 року право власності на спірне будинковолодіння зареєстроване за [PERSON] , як головою колгоспного двору в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 181 (а.с.16). Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали : [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина та [PERSON] - дочка, що підтверджується довідкою Черемхівської сільської ради Коломийського району № 54 від 01 лютого 2018 року (а.с.15). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власностіпередбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому кожному з них належало по 1/3 частині вказаного будинковолодіння. [INFO] [PERSON] помер, про що 03 лютого 2020 року складено відповідний актовий запис за № 2 (а.с.12). Померлий залишив заповіт, посвідчений 16 липня 2003 року секретарем Черемхівської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за № 125, згідно якого все своє майно заповів своїй дочці, [PERSON] (а.с.14). Будучи спадкоємцем за заповітом на майно померлого, позивачка прийняла спадщину після смерті батька та вступила в управління спадковим майном. Дружина спадкодавця, відповідачка [PERSON] спадщину не прийняла, від частки в майні колгоспного двору відмовилась та не заперечила проти визнання за позивачкою права власності на спірне будинковолодіння. Однак, оформити спадкові права не взмозі у зв"язку з тим, що право власності на будинковолодіння зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 59953 від 18 жовтня 2017 року в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, загальна площа якого складає 81, 8 кв.м., житлова - 57, 3 кв.м. Згідно звіту про оцінку майна від 21 травня 2019 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 225 100, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, відповідачка від належної їй частки в майні колгоспного двору відмовляється, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved