Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1851 га, що розташована по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], а за його дружиною, відповідачем [PERSON] право на грошові кошти в розмірі 17200 доларів США, посилаючись на те, що на даний час між ними склалися досить напружені відносини, остання без його згоди розпоряджається спільним майном, поділити це майно добровільно вона відмовляється. Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що з 27 січня 1988 року сторони: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають двох синів: повнолітнього [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи шлюб між сторонами не розірвано. У ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верхового Суду України у абз. 1 п. 24 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснив, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Суд встановив, що за час перебування у шлюбі сторонами набуто наступне майно, яке вважається спільним сумісним майном подружжя: - земельну ділянку площею 0,1851 га, що розташована по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; - грошові кошти в розмірі 17200 доларів США, зібрані ними для будівництва житлового будинку у період із січня 2012 року по серпень 2016 року. Зазначені обставини сторони у суді визнали, тому вони відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Із змісту заявлених [PERSON] позовних вимог видно, що у порядку поділу спільного майна подружжя він (позивач) просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1851 га, що розташована по [ADDRESS], а за відповідачем [PERSON] - право власності на грошові кошти в розмірі 17200 доларів США, що знаходяться у неї. Відповідач [PERSON] у суді із визначеним позивачем [PERSON] варіантом поділу спірного спільного майна подружжя погодилася. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи обсяг та вартість спільного майна подружжя, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved