Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16.06.2007 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №384. Від шлюбу зі [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджував що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначив, що зі [PERSON] вони не мешкають разом з квітня 2015 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 16.06.2007 року між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, пояснили, що подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе, просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов своєї довірительки не визнала, пояснила, що розірвання шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам подружжя [PERSON] та інтересам їх малолітньої дитини. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 16.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №384 (а.с.8). Від шлюбу зі [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.15). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як пояснив у судовому засіданні позивач, у нього та [PERSON] різні погляди на подружнє життя, ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, між ними постійно виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. У відповідності до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи взаємини між сторонами, наявність у них малолітньої дитини, суд за клопотанням відповідача надав подружжю [PERSON] строк для примирення тривалістю один місяць, зупинивши провадження у справі. Після спливу зазначеного строку та відновлення провадження у справі позивач категорично заперечив можливість збереження шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що примирення між ними неможливе. У свою чергу, відповідач, яка наполягала на наданні їй та [PERSON] строку для примирення, не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що нею вживались конкретні заходи, спрямовані на збереження її сім'ї з позивачем. За приписами ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони справи з квітня 2015 року не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. На думку суду, подальше спільне проживання сторін, яке супроводжується постійними конфліктами, негативно впливатиме на психологічний стан малолітньої [PERSON] За наведених обставин, суд також вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], слід розірвати. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 488,00 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved