Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивує тим, що до 04.05.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них 23.11.2003 року народилась донька [PERSON]. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2012 року з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 08 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що у звязку з набранням чинності 08 липня 2017 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів. Просить суд постановити рішення, яким стягувати в її користь з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі по 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача половину витрат необхідних на ортодентичне лікування їхньої доньки в сумі 13000 грн. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і доповнила, що їхня з відповідачем донька проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Не заперечила, що відповідач сплачує їй аліменти, однак вважає, що на даний час коштів в розмірі по 700 грн. є недостатньо. Зазначила, що їхня донька народилась з вадами, про що відповідачу було достовірно відомо, а відтак не відповідає дійсності той факт, що відповідач не знав про хворобу дитини. Зверталась до відповідача з проханнями допомогти у лікуванні доньки, однак то відмовився. Просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позову не визнав, з підстав які виклав у письмових запереченнях. Додатково вказав, що справно сплачує аліменти в розмірі по 700 грн. щомісячно, можливості платити аліменти у запропонованому позивачкою розмірі у нього немає, оскільки він працевлаштований на 0,5 ставки. Крім того, вказав, що про додаткові витрати в розмірі 26000 грн., необхідні для ортодентичного лікування їхньої доньки йому нічого не відомо. Більше того, вказав, що таке лікування можна проводити і в держаній стоматологічній поліклініці, а не у приватному стоматологічному центрі, що в свою чергу буде менш витратним. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи, відповідач [PERSON] згідно виконавчого листа №1306/4094/2012, виданого на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.08.2012 року, зобовязаний сплачувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 700 грн. щомісячно, починаючи з 08 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України) Згідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень. Враховуючи вищезазначену норму СК України, суд вважає, що в позивача є всі підстави для зміни розміру аліментів шляхом їх збільшення, оскільки розмір аліментів в сумі 700 гривень щомісячно було визначено в 2012 року, на даний час збільшився розмір прожиткового мінімуму на дітей, матеріальне становище обох батьків однакове, у відповідача немає інших дітей, а відтак у позивача є право на збільшення розміру аліментів та їх стягнення. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, діючи в інтересах обох сторін та безпосередньо в інтересах дитини, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів на дитину з 700 грн. до 1200 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд приймає до уваги доводи позивачки, про необхідність постійного ортодонтичного лікування їхньої доньки, оскільки відповідно до довідок №33 від 26.09.2017 року та №40 від 13.11.2017 року, виданих ПП «Стоматологічний центр», [PERSON], [INFO] перебуває на ортодонтному лікуванні з 18 травня 2011 року. Загальна вартість лікування становить 26000 грн. На даний час ортодонтичне лікування триває і потребує регулярних контрольних оглядів. Разом з тим, посилання відповідача на те, що йому невідомо про наявність потреби в ортодонтичному лікуванні доньки, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки згідно виписки новонародженого, виданої 28 листопада 2003 року Бориславським пологовим будинком, у доньки [PERSON], встановлено діагноз двобічне розщеплення піднебіння «Вовча паща» та рекомендоване спостереження педіатра та консультація хірурга стоматолога. А відтак, про наявність такого діагнозу відповідачу не могло бути невідомо. Крім того, підлягають спростуванню посилання відповідача на те, що матеріальне становище позивачки є кращим, ніж його, оскільки згідно довідки про доходи [PERSON], виданої СПД [PERSON], позивачка працевлаштована, займає посаду менеджера, загальна сума доходу за період квітень вересень 2017 року становить 19200 грн., зокрема, 3200 грн. в місяць. Разом з тим, згідно довідок №01 від 25.10.2017 року та №02 від 03.11.2017 року, виданих ФОП [PERSON], відповідач офіційно працевлаштований в ФОП [PERSON] контролером на контрольно-пропускному пункті з 17 жовтня 2017 року на 0,5 ставки посадового окладу (який становить 3300 грн.). При цьому, незважаючи на такий розмір ставки посадового окладу останнього, відповідач є молодою працездатною особою, у якого відсутні інших неповнолітні діти, непрацездатні батьки та враховуючи вимоги ст. 185 СК України, відповідно до яких участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09). Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Отже, враховуючи що ще до винесення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої доньки [PERSON], дитині вже було розпочато раннє ортодонтне лікування, на яке необхідні додаткові грошові витрати, а відтак, суд вважає, що розмір додаткових витрат на лікування дитини, є обґрунтованим та підтверджений належними доказами та медичними документами, ці витрати належать до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: необхідністю у лікуванні, а тому відповідач зобовязаний також приймати участь у понесенні цих витрат. Таким чином, суд приходить до переконання про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача половини додаткових витрат на лікування дитини в сумі 13000 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 2 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. Разом з тим, суд вважає, що попередній виконавчий лист по справі слід відкликати.

Outcome: approved