Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом мотивуючи його тим, що відповідачка є її донькою та [INFO] року народила доньку [PERSON], батько якої невідомий, у зв'язку з чим відповідачка отримує допомогу як мати-одиначка, однак веде асоціальний спосіб життя. З 23 грудня 2014 року відповідачка уникає зустрічей із малолітньою донькою, не цікавиться її розвитком, не приймає участі у її вихованні та організації дозвілля, догляді, готуванні до дорослого життя та утриманні. Малолітня [PERSON] постійно проживає з позивачкою, яка самостійно займається її вихованням та утриманням. Просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка позовні вимоги визнала повністю, вказавши, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], оскільки дійсно не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Представник третьої особи 1 - Органу опіки та піклування Черкаської районної державної адміністрації висловив свою думку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] та прийняття рішення в підготовчому засіданні. Представник третьої особи 2 - Управління соціального захисту населення Черкаської райдержадміністрації у судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 січня 2012 року. Відповідно до висновку № 1144/01-39 Органу опіки та піклування Черкаської райдержадміністрації від 17 жовтня 2018 року, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Близько чотирьох років відповідачка зі своїм співмешканцем проживає в м. Черкаси, а малолітня [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею, яка є позивачкою по справі, котра займається її вихованням та задоволенням потреб. Працівником служби у справах дітей проведено бесіду з малолітньою [PERSON] Під час бесіди встановлено, що дитина постійно проживає в родині бабусі. До школи її приводить та забирає бабуся. Мама не приймає участі у її вихованні, матеріально не забезпечує. Під час засідання комісії з питань захисту прав дітей Черкаської РДА 09 жовтня 2018 року відповідачка зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки, оскільки не має матеріальної можливості утримувати дитину та неспроможна забезпечити донці належні умови для повноцінного проживання, виховання та розвитку. Відповідно до ч. 1- 5 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 166 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовних розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови свідомого нехтування батьками своїми обов'язками. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визнання відповідачкою позову про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], не суперечить нормам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до повного задоволення. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved