Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2017 року позов [PERSON] до Веселинівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання незаконним і скасування наказу про оголошення догани, стягнення недонарахованої до заробітної плати доплати за роботу в нічний час, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задоволено частково. Визнано незаконним та скасувано наказ начальника Веселинівської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 01 грудня 2016 року № 55-к про накладення дисциплінарного стягнення на сторожа Веселинівської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] у виді догани; поновлено [PERSON], [INFO], на роботі у Веселинівській районній державній лікарні ветеринарної медицини на посаді сторожа Веселинівської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 02 березня 2017 року; стягнено з Веселинівської районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь [PERSON], [INFO], 14 451 (чотирнадцять тисяч чотириста пятдесят одну) гривню 56 (пятдесят шість) копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03 березня 2017 року по 21 липня 2017 року, сума якого визначена без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів. Рішення суду в частині поновлення на роботі [PERSON] та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць в сумі 1333 грн. 64 коп., сума якого визначена без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів, - допущено до негайного виконання. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до Веселинівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про стягнення недонарахованої до заробітної плати доплати за роботу в нічний час за період з 01.01.2014 року по 01.09.2017 року в сумі 5368 грн.64 коп., про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним та його скасування, визнання незаконним звільнення з роботи відмовлено. Стягнено з Веселинівської районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь [PERSON], [INFO], 640,00 (шістсот сорок) гривень судового збору. При ухваленні судом рішення в резолютивній частині суд не повністю розподілив судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представника позивача [PERSON] не заперечували щодо ухвалення додаткового рішення, так як дійсно в резолютивній частині було упущено питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] заперечували щодо ухвалення додаткового рішення, так як вони не згодні з рішенням та мають намір подавати апеляційну скаргу на рішення. Суд, заслухавши думки позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], представників відповідача [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. У відповідності до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1. ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 -VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до підпунктів 1,2 пункту 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»: ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В мотивувальній частині рішення судом було зазначено, що оскільки позивач на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за вимогами про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір за ставками, визначеними підпунктами 1,2 пункту 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»: за вирішення позовних вимог немайнового характеру (поновлення на роботі) 640,00 грн. та за вирішення позовних вимог майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved