Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Залівной Ілля Олександрович звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , [INFO] , є племінником [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] м. Донецьк Донецької області. Заява мотивована тим, що заявник є племінником [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] м. Донецьк Донецької області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що унеможливлює здійснення реєстрації смерті. Також, за час життя тітка заявника - [PERSON] після укладання шлюбу втратила документ, який підтверджує зміну прізвища. На запит відділом ДРАЦ повідомлено, що актовий запис мається, але надати неможливо оскільки маються помилки в написанні прізвище нареченої до шлюбу « [PERSON] » а після шлюбу « [PERSON] » та по-батькові « [PERSON] », тоді як правильно « [PERSON] ». В зв`язку з наявними розбіжностями у написанні прізвища та по-батькові тітки заявника, останній позбавлений можливості підтвердити родинні відносини, тому заявник змушений звертатися до суду. Встановлення юридичних фактів необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленої форми відповідно до норм чинного законодавства та оформлення спадкових прав. Заявник, представник заявника у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, представник надіслав заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народився [INFO] , в м. Донецьк, в графі мати записано [PERSON] . [PERSON] народилась [INFO] графі мати записано [PERSON] , батько - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва та висновком експертного дослідження Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз від 10.04.2020 року за №129/1 [PERSON] уклала шлюб 1949 році та змінила прізвище на [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] . [PERSON] народилась [INFO] , в графі мати зазначено - [PERSON] , батько [PERSON] , згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджує копія трудової книжки, копія паспорта громадянина України серія [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Відповідно до відповіді відділу ДРАЦС від 1310-20.10-36 від 05.05.2020 зазначено, що актовий запис про шлюб №242 складений 09.02.1965 року відділом ДРАЦС Куйбишевського РУЮ у м. Донецьку на [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з тим, що запис складено на території де проводиться ООС, проведеною перевіркою встановлено, що маються помилки в написанні прізвище нареченої до шлюбу « [PERSON] » а після шлюбу « [PERSON] » та по-батькові « [PERSON] », замість належного « [PERSON] ». Доступу до ДРАЦСГ для виправлення помилок актових записів немають, надати витяг неможливо. Інші родичі [PERSON] померли, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду УкраїниN5від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~, відповідно до п. 1 ст.273 ЦПК\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] між собою рідні сестри, оскільки прізвище ім`я та по батькові матері та батька зазначені в свідоцтвах про народження співпадають, а [PERSON] , [INFO] , в свою чергу є племінником [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до п.8 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч.1\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заяву у даній справі подано [PERSON] племінником [PERSON] . Відповідно до п. 1\~Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей"\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. На теперішній час лікарське свідоцтво про смерть видано медичним закладом тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України. Згідно з ч.1\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 Глави 5 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. На підтвердження факту смерті [PERSON] , заявник надав довідку про причину смерті №262 від 26.10.2019 року до форми № 106/у, видане медичним закладом, що розташований на окупованій території, згідно якого, [PERSON] , 1938 року народження, померла 2610.2019 в м. Донецьк Донецької області, причина смерті - атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією та свідоцтво про смерть, видане26.10.2019 року Куйбишевським відділом записів актів громадянського стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. У проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , відділом ДРАЦ по Павлоградському Юр`ївському районах та по м. Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро було відмовлено 30.04.2020 року за вих. №1283-20.10-36 представнику заявника в зв`язку з тим, що було пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має\~безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим ЄСПЛ. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті [PERSON] встановленим.

Outcome: approved