Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що починаючи з 31 січня 2006 року є зареєстрованою та проживає в будинку [ADDRESS] , при цьому відкрито, безперервно, володіє та користується зазначеним нерухомим майном по сьогоднішній день, утримує таке за свої кошти, проводить поточний та капітальний ремонт, сплачує за комунальні послуги. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно крім позивачки немає, а відтак остання набула право власності на вказане майно за набувальною давністю. Посилаючись на ст. 344 ЦК України позивачка просила визнати за нею право власності на житловий будинок, з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] в порядку набувальної давності. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримала, судові витрати по справі просила залишити за нею (ас.120). Відповідач по справі Варварівська сільська рада Юр`ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, при цьому від представника останніх [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності із зазначенням про визнання позовних вимог у повному обсязі (ас.121,122 ). Крім того, у наданому суду відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позивачка [PERSON] дійсно з 31.01.2006 року є зареєстрованою та по теперішній час проживає в домоволодінні свого діда [PERSON] , який помер [INFO] за адресою [ADDRESS] , при цьому після смерті [PERSON] будь-які особи вказане домоволодіння не успадкували (ас.42, 43). Третя особа по справі Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому проти заявлених вимог не заперечували (ас.116). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 26.07.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі (ас. 31,32); - 23.08.2019 року постановлено ухвали про витребування доказів, оголошення перерви в підготовчому засіданні (ас.47-51); - 26.09.2019 року постановлено ухвали про витребування доказів, продовження строку проведення підготовчого провадження, призначення підготовчого засідання (ас.69,70,71,72); - 21.10.2019 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (ас.105, 106); - 24.10.2019 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (ас.112). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: -\~ так,\~ в судовому засіданні встановлено, що позивачка по справі [PERSON] , з 31.01.2006 року є зареєстрованою та проживає разом зі своїми двома неповнолітніми дітьми в будинку [ADDRESS] , при цьому протягом вказаного часу безперервно, відкрито та добросовісно володіє і користується вказаним майном, проводить в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачує комунальні послуги тощо. Дане підтверджено в судовому засіданні копією паспорта позивачки серії [NUMBER] від 19.06.2017 року, з відміткою в останньому про реєстрацію за адресою [ADDRESS] з 31 січня 2006 року (ас.4); копією довідки про реєстрацію місця проживання особи № 726 від 30.05.2019 року (ас.10); довідками про реєстрацію за вказаною адресою дітей позивачки неповнолітніх [PERSON] , 2012 р. народження та [PERSON] , 2014 р. народження (ас.7,8,11,12), довідкою Варварівської сільської ради Юр`ївського району № 829 від 15.07.2019 року про реєстрацію та проживання позивачки , разом з дітьми, з 31.01.2006 року за адресою [ADDRESS] ), довідкою Варварівської сільської ради Юр`ївського району № 664 від 31.05.2019 року про осіб, що були зареєстрованими та проживали у спірному будинку, з якої вбачається, що в останньому мешкали [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] (ас.9), при цьому по даним погосподарської книги з 2006 року та по теперішній час в будинку зареєстрована та проживає позивачка [PERSON] (ас.14); довідкою Варварівської сільської ради Юр`ївського району № 830 від 25.07.2019 року з якої вбачається, що дійсним номером спірного домоволодіння на даний час є [ADDRESS] , при цьому раніше таке обліковувалося за № 19 (ас.14), довідкою Варварівської сільської ради Юр`ївського району № 1071 від 12.09.2019 року про присвоєння спірному домоволодінню замість номеру [ADDRESS] , номеру 17 (ас.66). З довідки КП Павлоградське МБТІ № 929 від 28.09.2018 року вбачається, що право власності на будинок [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано (ас.16), при цьому на підставі рішення виконкому Павлоградської міської ради № 166 від 25.05.1988 року на будинок [ADDRESS] було визнано право власності за [PERSON] , однак власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності (ас.16, 19, 20). З листа Юр`ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 06-10-1276/0/63-19 від 30.08.2019 року вбачається, що державна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутня (ас.59). З матеріалів спадкової справи до майна померлої матері позивачки [PERSON] (ас.83-102), вбачається, що до спадкової маси після смерті останньої увійшло лише право на земельну частку (пай), при цьому спірний житловий будинок не успадковувався будь-ким після смерті [PERSON] . З огляду на дане, досліджені в судовому засіданні докази, достовірно встановлено, що будинок в якому позивачка зареєстрована та мешкає з 31.01.2006 року наразі не має власника, при цьому позивачка добросовісно, безперервно та відкрито володіє зазначеним нерухомим майном з 2006 року по сьогоднішній день. Згідно\~ ст. 344 ЦК України,\~ особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~ статті 344 ЦК України\~ особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя \~статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є ( частина друга \~статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей\~ 335\~ і \~344\~ \~ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~ 15, 16\~ ЦК України, а також частини четвертої \~статті \~ 344\~ ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно грунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявності суб`єкта здатного набути у власність певний об`єкт, законність об`єкта володіння, добросовісність заволодіння чужим майном, відкритість володіння, безперервність володіння, сплив установлених строків володіння, відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13 Постанови) Виходячи зі змісту ч. 1\~ ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10-ти років продовжує відкрито, безперервно фактично користуватися будинком [ADDRESS] , не маючи будь-якого юридичного титулу ( без будь-якої правової підстави), відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а відтак існують підстави для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за позивачем. Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору в сумі 768,40 грн., враховуючи волю позивачки по справі, суд знаходить можливим залишити за останньою. \~

Outcome: approved