Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

ТОВ «ТОФІ» звернулось до суду з позовом до приватного нотаріуса КМНО Бєлломі О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК», про визнання незаконними дій нотаріуса та зобов'язання вчинити дії. В позовній заяві позивач просить суд визнати незаконними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В., а саме вчинених ним дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є спірне нерухоме майно - нежитлове приміщення № 164 - торгове (літера А), загальною площею 729,9 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 118608480000) та нежитлове приміщення №164а - торгове, загальною площею 35,30 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 118791580000), що знаходяться за адресою: м.Київ, вул.Червоноармійська, буд.72, право власності на яке зареєстроване за ПАТ «Європейський газовий банк», а також просить суд зобов'язати відповідача внести запис до державного реєстру речових прав про скасування запису про право власності № 14497340 щодо державної реєстрації права власності за ПАТ «Європейський газовий банк» на вказане спірне майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на вчинення приватним нотаріусом КМНО Бєлломі О.В. дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки з порушенням Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про нотаріат» та ст. 3 Закону України «Про оцінку майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представники третьої особи у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилася, свого представника на розгляд справи не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялася в передбаченому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що між ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та ТОВ «ЗЕМКОМПРОЕКТ» був укладений кредитний договір № 724-290713 від 29.07.2013 року (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк відкрив позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію, в межах якої надав кредитні кошти в сумі 7000000,00 дол. США (далі - кредит) з процентною ставкою 20% річних. Кредит надавався на строк з 29.07.2013 року по 30.03.2015 року (п.1.2 Кредитного договору). Пунктом 4.2.7 Кредитного договору передбачено право банку достроково вимагати погашення заборгованості позичальником за кредитом, у випадку невиконання умов Договору. Вказаний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб. Судом встановлено, що укладений між сторонами (третьою особою та ТОВ «ЗЕМКОМПРОЕКТ») правочин за своїм змістом та правовою природою є договором кредиту, який підпадає під правове регулювання норм § 1 і 2 глави 71 Цивільного кодексу України та глави 35 Господарського кодексу України. Згідно з вимогами ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом за матеріалами справи, оскільки позичальником ТОВ «ЗЕМКОМПРОЕКТ» не виконувались умови Кредитного договору, з метою поновлення порушених прав банку як кредитора ТОВ «ЗЕМКОМПРОЕКТ», ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» звернувся до суду. Господарським судом м.Києва в справі № 910/10374/15 рішенням від 25.05.2015 року задоволено позов банку та стягнуто з ТОВ «ЗЕМКОМПРОЕКТ» на користь ПAT «ЄВРОГАЗБАНК» 6984154,00 дол. США заборгованості за кредитом, 1059263,36 дол. США заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 147834,80 дол. США пені. Таким чином загальна сума заборгованості позичальника за Кредитним договором, на час розгляду справи № 910/10374/15, складала 8191252,16 дол. США, що з врахуванням офіційного курсу валют станом на 25.05.2015 року становить 170623782,49 грн. В подальшому у зв'язку із набранням вказаним судовим рішенням законної сили, Господарським судом м.Києва було видано наказ від 16.06.2015 року про примусове виконання рішення суду у вказаній справі. При цьому, факт отримання та розмір наданих третьою особою кредитних коштів сторонами не заперечувався. Як вбачається із матеріалів справи, будь-які заперечення щодо повного та належного надання третьою особою банківських послуг відсутні. Доказів пред'явлення позичальником претензій щодо якості, обсягів, а також термінів надання банківських послуг до суду не надходило, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» положень Кредитного договору з боку позичальника відсутні. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. За таких обставин суд вважає встановленим рішенням Господарського суду м.Києва від 25.05.2015 року в справі № 910/10374/15 факт несплати позичальником кредиту і процентів за користування кредитними коштами, що є порушенням вимог законодавства, зокрема ст.ст. 503, 509, 526 ЦК України, а також умов Кредитного договору. При цьому вказані факти відповідно до норм ЦПК є преюдиційними і доказування не потребують. Судом взято до уваги правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 04.09.2013 року у справі № 6-73цс13, згідно якої наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. За приписами ст. 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст. 546 та ст. 547 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст. 574 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання у повному обсязі зобов'язань позичальника перед банком за Кредитним договором, 29.07.2013 року між ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» (далі - іпотекодержатель, банк) та ТОВ «ТОФІ» (далі - іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки №1090-290713/і з усіма змінами і доповненнями, посвідчено 29.07.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Л.І. та зареєстровано в реєстрі за № 1820(далі - Договір іпотеки), згідно умов якого іпотекодавцем було передано в іпотеку банку в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед Банком по Кредитному договору наступне майно: - нежиле приміщення № 164а - торгове (в літ. А), площею 35,30 (Тридцять п'ять цілих та тридцять сотих) кв.м., що знаходиться за адресою м.Київ, вул.Червоноармійська, 72 (сімдесят два) та належить ТОВ «ТОФІ» на підставі Свідоцтва на право власності, виданого Головним управлінням комунальної власності м.Києва Виконавчого органу Київського міської Ради (Київської міської державної адміністрації) 31 липня 2006 року серія ЯЯЯ № 802205, згідно з наказом Головного управління комунальної власності м.Києва № 1338-В від 31 липня 2006 року та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна 04 жовтня 2006 року і записано у реєстрову книгу № д. 21п-7 за реєстровим № 5606п. Право власності о зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна 29 липня 2013 року державним реєстратором. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко ІЛ.; - нежиле приміщення № 164 - торгове (в літ. А), площею 729,90 (Сімсот двадцять дев'ять цілих та дев'яносто сотих) кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Червоноармійська, 72 (сімдесят два) та належить ТОВ «ТОФІ» на підставі Свідоцтва на право власності, виданого Головним управлінням комунальної; власності м. Києва Виконавчого органу Київського міської Ради (Київської міської державної адміністрації) 27 березня 2006 року серія ЯЯЯ № 967479, згідно з наказом Головного управління комунальної власності м. Києва № 393-В від 27 березня 2006 року та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна 03 травня 2006 року і записано у реєстрову книгу № д. 21п-2 за реєстровим № 5606п. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна 29 липня 2013 року державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. Згідно з п.1.2. Договору іпотеки боржник (ТОВ «ЗЕМКОМПРОЕКТ») зобов'язаний в строки, визначені Кредитним договором, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування ним, а також неустойку. Відповідно до п.1.4 Договору іпотеки ринкова вартість предмету іпотеки становила 37151464,00 грн. без ПДВ. Відповідно до п.1.5 Договору іпотеки за домовленістю сторін станом на дату укладання цього договору загальна заставна вартість предмету іпотеки складає 37151464,00 грн., в т. ч.: - нежиле приміщення № 164 - торгове (в літ. А), площею 729,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Червоноармійська, 72 (сімдесят два) та належить ТОВ «ТОФІ»; - нежиле приміщення № 164а - торгове (в літ. А), площею 35,30 (тридцять п'ять цілих та тридцять сотих) кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Червоноармійська, 72 (сімдесят два) та належить ТОВ «ТОФІ». Вказані предмети іпотеки зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 18889637 та № 1888704. Розділами 3-6 Договору іпотеки сторони погодили гарантії, права та обов'язки сторін, підстави, порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, строк дії договору тощо. Згідно п. 6.1 Договору іпотеки він набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Вказаний Договір іпотеки підписаний іпотекодавцем, іпотекодержателем та засвідчений печатками сторін. Як встановлено судом, укладений між позивачем та відповідачем правочин за своїм змістом та правовою природою є договором іпотеки, який підпадає під правове регулювання § 6 Глави 49 ЦК України та Закону України "Про іпотеку". Згідно зі ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором (ст. 548 ЦК України). Згідно ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Якщо предметом застави є нерухоме майно, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 577 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. У відповідності до статті 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За приписами ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічні умови містить п.3.1.2 Договору іпотеки, згідно якого у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором (або боржником за кредитним договором) (в тому числі і по сплаті будь - яких платежів, які повинні бути здійснені відповідно до Кредитного договору, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору, та вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи оплату процентів, неустойки, відшкодування витрат на утримання заставленого майна; витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за Кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки, реалізацією предмета іпотеки, відшкодування збитків, завданих порушенням Кредитного договору та/або умов даного договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Отже, виходячи зі змісту п.3.1.2 Договору іпотеки, у випадку невиконання або часткового невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором або боржником за Кредитним договором, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх кредиторських вимог переважно перед іншими кредиторами. Зокрема, розділом 5 Договору іпотеки сторони узгодили порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п.5.1 Договору іпотеки у разі порушення (часткового порушення) умов Кредитного договору іпотекодержатель надсилає боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.5.5.1 Договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов'язань за цим або Боржником за Кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, така іпотекодержателя задовольняється за рахунок предмета іпотеки, за вибором іпотекодержателя, в порядку, що передбачений ст. 37 Закону України «Про іпотеку» - шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, або ст. 38 Закону України «Про іпотеку» - шляхом продажу предмета іпотеки іпотеко держателем будь - якій особі - покупцеві. В такому випадку зазначене застереження відповідно до ст.ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі Договору іпотеки, який в такому випадку є правовстановлюючим документом. Аналогічні положення містяться і в Законі України «Про іпотеку». Так, згідно із ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Як визначено ч.3 ст. 37 вказаного Закону України, іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Окрім того, іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно із висновком про вартість предмета іпотеки за Договором іпотеки, складеним суб'єктом оціночної діяльності - Закритим акціонерним товариством «Консалтингюрсервіс», що діє на підставі Статуту та Сертифіката суб'єкта оціночної діяльності № 376/15 від 07.05.2015 року, копія якого надана третьою особою, станом на 13.05.2016 року становила 19212642,00 грн. без ПДВ. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved