Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач у лютому 2015 року звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 вересня 2007 року між ним та відповідачем по справі було укладено кредитний договір № К3R4АЕ00000036. Відповідно до вказаного договору, відповідач отримав кредит в сумі 31518,79 доларів США для придбання автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 вересня 2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Приватбанк» і відповідач 18 вересня 2007 року уклали договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль Ford, модель Explorer, рік випуску: 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер:[NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 30 грудня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 132211,83 доларів США. Позивач свої зобов'язання виконав повністю, відповідач зобов'язання за договором застави не виконує, предмет застави банку не передав. В ході судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимоги, згідно якої просить вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «Пиватбанк» предмет застави: - автомобіль Ford, модель Explorer, рік випуску: 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер:[NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; - комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Ford, модель Explorer, рік випуску: 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер:[NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КЗ R4AE00000036 від 18.09.2007 року в сумі 132211,83 долара США, що за курсом службового розпорядження НБУ від 30.12.2014 року становить 15,76 грн. за 1 долар становить 2083658,44 грн. звернути стягнення на користь ПАТ «Приватбанк» на предмет застави автомобіль: Ford, модель Explorer, рік випуску: 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер:[NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] договору купівлі - продажу з іншою особою, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також надання ПАТ «КБ «Приватбанк», повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України та стягнути з [PERSON] на користь відповідача судові витрати понесені за сплату судового збору в розмірі 3654 грн. Представник позивача Сап»ян Р.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовільнити з викладених в заяві підстав. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань від нього не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявності зібраних по справі матеріалів та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К3R4АЕ00000036. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач отримав кредит в сумі 31518,79 доларів США для придбання автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 вересня 2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Приватбанк» і [PERSON] 18 вересня 2007 року уклали договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль Ford, модель Explorer, рік випуску: 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер:[NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Згідно договору застави вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 121200,00 грн. Відповідно до п. 23 договору застави, звернення стягнення на предмет застави у випадках передбачених п.п. 15.7.1., 15.7.2, 15.7.3., 15.8. цього договору, здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Якщо заставодержатель у випадку порушення заставодавцем умови кредитного договору набуває права звернення стягнення на предмет застави, він може використати таке право у випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%, несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 % суми кредиту; іншого істотного порушення умов кредитного договору. Через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 30 грудня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 132211,83 доларів США, що складається з: · 25419,67 доларів США - заборгованість за кредитом; · 30726,97 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 1510,50 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; · 74554,69 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. 19 ЗУ «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються, спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Встановлено, що відповідач зобов'язання за договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦK України, закладом є застава рухомого майна, що дається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі. Зазначена норма кореспондує із ст. 44 Закону України "Про заставу", відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави дається заставодавцем у володіння заставодержателя. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат підлягають до задоволення, оскільки підтверджується відповідним платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved