Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 24.07.2008 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір відновлюваної лінії № 8796, згідно якого відповідач отримав 1039000,00 грн. зі сплатою 21,5 % річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 23 липня 2018 року. З боку позивача всі зобовязання за Договором були виконані належним чином, відповідачу був виданий кредит у розмірі 1039000,00 грн. Відповідні до п. 3.3.1. Договору позичальник зобовязаний був повернути кредит у сумі 1039000,00 грн. та своєчасно сплачувати проценти за користуванням кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за цим договором. Відповідно до п 5.2 Договору за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми Кредиту та/або сплати процентів за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У порушення умов Договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 18 квітня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 2972508,73\~грн., яка складається з: тіло кредиту 847792,75 грн.; заборгованості по відсоткам\~770661,83 грн.; пеня 133320,36 грн.; інфляційного збільшення заборгованості\~1063433,70 грн. та три проценти річних від суми заборгованості\~157300,09 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Кредитним договором № 8796 від 24 липня 2007 року у сумі 2972508,73 грн., яка складається з: -847792,75 грн. - тіло кредиту; -770661,83 грн.\~заборгованість по процентам; -133320,36 грн.\~пеня; -1063433,70 грн.\~інфляційне збільшення заборгованості; -133320,36 грн.\~три проценти річних від суми заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 44587,63 грн. Відповідно до ч. 5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача до судового засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 11 червня 2018 року надати відзив на позовну заяву із зазначеннями та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» відповідно до договору відновлювання кредитної лінії № 8796 від 24.07.2008 року надав [PERSON] кредит у розмірі 1039000,00 грн. зі сплатою 21,5% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 23 липня 2018 року. (а.с.4-6) Відповідно до розділу 1 договору відновлювання кредитної лінії № 8796 від 24.07.2008 року, Банк зобовязується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у сумі 1039000,00 грн., а Позичальник зобовязаний повернути кредит у сумі 1039000,00 грн. та своєчасно сплачувати проценти за користуванням кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за цим договором. Відповідно до п 5.2 Договору за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми Кредиту та/або сплати процентів за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У відповідності до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~ «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…». У відповідності до ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~«Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~«Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року\~№ 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 18.04.2018 року за договором відновлювання кредитної лінії № 8796 від 24.07.2008 року утворилася заборгованість в сумі 2972508,73 грн., яка складається з: -847792,75 грн. тіло кредиту; -770661,83 грн.\~заборгованість по процентам; -133320,36 грн.\~пеня; -1063433,70 грн.\~інфляційне збільшення заборгованості; -133320,36 грн.\~три проценти річних від суми заборгованості. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 629 ЦК України\~чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до вимог\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі\~ст. 617 Цивільного кодексу України\~особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача [PERSON] та розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Судом встановлено та доведено належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору у звязку із чим, у нього виникла заборгованість, яка на час розгляду справи не погашена. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів за невиконання зобовязань та трьох відсотків річних, суд враховує наступне. На підставі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року За змістом статті\~552,частини другої статті\~625 ЦК\~інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Суд вважає правильним наданий позивачем розрахунок індексу інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості\~у сумі 1063433 грн. 70 коп. та 3 % річних від прострочених сум заборгованості\~157300 грн. 09 коп. Згідно із частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 44587,63 грн. (а.с.1). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 44587,63 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 44587,63 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved