Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовує наступним. За час перебування з відповідачем у шлюбі у них народився син [PERSON] протягом двох років матеріальної допомоги на утримання та лікування сина не надає. Відповідач. є інвалідом третьої групи та отримує пенсію, інших дітей, та непрацездатних батьків яких зобов'язаний утримувати не має. Просить стягнути з відповідача на її користь для утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. А також витрати понесені при складанні позовної заяви, та послуг наданих адвокатом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, додатково зазначивши, що відповідач проживає окремо від сім'ї та коштів на утримання неповнолітнього сина не надає. Відповідач на своєму утриманні жодних осіб яких зобов'язаний утримувати не має, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. В ході судового засідання відповідач заявлений позов не визнав, зазначивши, що він є інвалідом 3 групи внаслідок поранення. Йому постійно потрібне лікування а отже і кошти на нього. Готовий сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки з усіх видів доходів. Суд, вислухавши учасників процесу, проаналізувавши письмові докази в справі, давши їм правову оцінку вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі котрий розірвано за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області, 02 лютого 2015 року(а.с.6). Копією свідоцтва про народження підтверджується, що батьками малолітнього [PERSON] [INFO], є сторони по справі відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] (а.с.5). Про те, що малолітній син проживає з позивачкою не заперечив і відповідач зазначивши, що Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] [INFO], а отже не має можливості самостійно заробляти кошти на утримання сина (а.с.7). Син сторін по справі [PERSON] хворіє, знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: невротичні реакції та геморагічний васкуліт (в анамнезі), потребує додаткового догляду та додаткових коштів. Геморагічний васкуліт - це захворювання, пов'язане з поразкою дрібних судин організму: капілярів, венул і артеріол. (а.с.8-12,49). Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Проживання батьків їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З заключення районної ЛКК Долинської центральної районної лікарні за №17/17 від 26 січня 2017 року вбачається що відповідач є інвалідом третьої групи, отримав пораненням під час [PERSON], з поставленим діагнозом остеомієліт правої стегнової кістки котрий, та потребує постійного лікування. Остеомієліт - інфекційне захворювання кісткової тканини або кісткового мозку з ураженням елементів кістки та може виникнути внаслідок відкритих пошкоджень, коли порушується цілісність шкіри, м'язів, надкісниці (травматичний остеомієліт) (а.с.43). Довідкою Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України за №2051 від 02.06.2017 року підтверджено що відповідач є інвалідом третьої групи (інвалідність під час [PERSON]) та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 3647,36 грн.(а.с.42). Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішення суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться в судовому порядку, з урахуванням основних правил - це захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів необхідних для її життєдіяльності, збереження по можливості того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками. За ст.184 ч.1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд визнає те, що дитина проживає з матір'ю - позивачкою по справі яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, а отже позбавлена можливості фізично працювати, щоб заробляти кошти, на утримання сім'ї. Нормами статті 48 Основного Закону України встановлено, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Нормами ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує всі обставини встановлені у судовому засіданні, а саме те, що відповідач є інвалідом третьої групи, хворіє, потребує постійного лікування, важкість хвороби дитини а тому приходить до переконання, що з [PERSON], слід стягнути аліменти на утримання його неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 травня 2017 року тобто часу звернення до суду і до досягнення повноліття дитиною а саме до до [INFO] року. При зміні матеріального стану відповідача чи позивачки чи в інших передбачених законом випадках сторони мають право звернутися до суду про перегляд визначеного розміру аліментів. Суд роз'яснює, що у відповідності до ст. 195 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, а отже позивачка має право звернутись до суду з зазначеним позовом. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.), ст.48,51 Конституції України, ст.180-184,191 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: approved