Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послугбез номера від 28 грудня 2007 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві строковий кредит у розмірі 1 393 гривні 20 копійок на строк 24 місяці з 28 грудня 2007 року до 25 грудня 2009 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідач своє зобов`язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту та процентів належним чином не виконує, а тому станом на 29 лютого 2020 року утворилася заборгованість за кредитом на загальну суму 48 069 гривень 59 копійок, в тому числі: 2 550 гривень 00 копійок - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 42 754 гривні 37 копійок - залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість, 500 гривень - фіксована складова штрафу та 2 265 гривень 22 копійки - процентна складова штрафу. Банк 20 березня 2020 року звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості. Ухвалою суду від 23 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 46). 09 квітня 2020 представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» усунув недоліки, про що надіслав відповідні додатки до справи (а.с. 49-51). На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 13 квітня 2020 року судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в с. Дерешова Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 53). Ухвалою судді від 13 квітня 2020 року (а.с. 54) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвала про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками до неї були направлені для відома відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, однак, станом на 02 червня 2020 року документи адресату не вручені (а.с. 57). Крім того, в анкеті позичальника, яку додано до позовної заяви (а.с. 23), вказана адреса фактичного місця проживання [PERSON] відмінна від тієї, за якою остання зареєстрована. Ухвалою від 02 червня 2020 року (а.с. 59-60) справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в залі судових засідань Мурованокуриловецького районного суду на 13-ту годину 13 липня 2020 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Гребенюк Олександр Сергійович (а.с. 36) клопотав про розгляд справи без його участі (а.с. 42). Цим же клопотанням представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Судова повістка з ухвалою про відкриття провадження у справі та про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та копією позовної заяви з додатками вручена позивачу особисто 05 червня 2020 року (а.с. 65). Відзиву на позов відповідач не подала. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення та виклику сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211ЦПК України, оскільки наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про прийняття заочного рішення. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір без номера у вигляді анкети-заяви позичальника (а.с. 23). Предметом договору є кредит у розмірі 1 393 гривні 20 копійок на строк 24 місяці з 28.12.2007 до 25.12.2009 включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. У заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком кредитно-заставний договір та що вона ознайомлена з ними та з іншими умовами кредитування. Таким чином, невід`ємною частиною Договору між сторонами є Умови і Правила надання банківських послуг (а.с. 24-29). Позичальник зобов`язувалася повернути кредит, сплатити відсотки і комісії щомісячними платежами в сумі 99 гривень 13 копійок в продовж строку дії договору. Пунктом 3.1.3 розділу П «Правила користування платіжною картою» Умов та Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 28) сторони правочину погодили, що після закінчення строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий строк шляхом надання клієнту Карти з новим строком дії, якщо за місяць до закінчення терміну дії попередньої карти не надійшла письмова заява тримача Карти про закриття рахунку, а також за наявності грошових коштів на Картрахунку. За рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року було змінено тип банку із закритого на публічне акціонерне товариство, а наказом Мінфіну від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип Банку на приватне та його найменування на акціонерне товариство (Статут АТ КБ «ПриватБанк», зворот а.с. 39). Довідкою позивача на а.с. 22 доведено, що з моменту підписання зазначеного вище кредитного договору відповідач отримала п`ять кредитних карт і що строк дії останньої закінчився у березні 2018 року. Іншою довідкою (а.с. 21) позивач довів, що скористався своїм правом, передбаченим у пунктах 3.2 та 3.3. розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг, щодо зміни (збільшення/зменшення кредитного ліміту) умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Випискою з рахунку [PERSON] за кредитним договором (а.с. 12-20) позивач підтвердив виконання свого зобов`язання з видачі відповідачу кредитних коштів. В той же час цією випискою, а також розрахунком заборгованості (а.с. 6-11) доведено, що відповідач впродовж строку дії кредитного договору порушувала умови щодо строків та розміру повернення кредиту, сплати відсотків та комісії. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Станом на 29 лютого 2020 року утворилася заборгованість [PERSON] за кредитом на суму: 2 550 гривень 00 копійок - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 42 754 гривні 37 копійок - залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість. Відповідач не спростувала належними доказами наявність заборгованості перед Банком, не довела факт виконання зобов`язань за кредитом, зокрема, по сплаті тіла кредиту та процентів за користування кредитом. Частина 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. За таких обставин, суд вбачає підстави для судового захисту прав позивача та стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" зазначеної заборгованості. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Неустойкою є штраф або пеня (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Відповідно до погоджених сторонами Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема, пункту 8.6 (зворот а.с. 27), при порушенні Клієнтом строків платежів з будь-якого грошового зобов`язання, передбаченого Договором більше ніж 120 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу також ґрунтується на умовах кредитного договору між ними від 28 грудня 2007 року. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню штраф на загальну суму 2765 гривень 22 копійки. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 2102 гривні судового збору (а.с. 41). Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог. Таким чином, судові витрати підлягають компенсації позивачу у розмірі 100%.

Outcome: approved