Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2001 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, через діаметрально різні погляди на шлюб та сім'ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, кожен із них живе своїм життям та інтересами. Зазначила, що їхня сім'я остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Також просить визначити місце проживання їх сина з матір'ю. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 24.12.2014 року позов [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та доповнила, що з жовтня 2012 року вони з відповідачем проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть і не підтримують сімейних відносин. Вважає, що всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сім'ї відсутні. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив, зазначивши, що подружнє життя із позивачем не склалося, вони тривалий час проживають окремо один від одного, протягом якого відносин не підтримують, тому просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 25.11.2001 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 3033 (а.с.5), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного з жовтня 2012 року, не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї Гузар неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved