Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначив, що 07.09.2021 [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром F20. Лікар-психіатр Бакеркіна В.В. в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що остання госпіталізація була в 2017 році, чує голоси, вважає, що її переслідують, восьму ніч не спить. Просила задовольнити заяву. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] . Особа, стосовно якої вирішується питання [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй в лікарні краще. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. У судовому засіданні було встановлено, що 07.09.2021 [PERSON] була госпіталізована до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради»за направленням лікаря [PERSON]. лікарні КП «ДБКЛПД» ДОР у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона є безпорадною і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби. При обстеженні психічного стану [PERSON] в КП «ДБКЛПД» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора емоційно неадекватна, напружена. Настрій нестійкий, дратівлива, негативистична. Повідомляє, що чує голоси, що належать чоловікам і жінкам загрозливого, імперативного характеру. Висловлює маячні ідеї стосунків, впливу, амбівалентна, мислення паралогічне, дезорганізоване. Свій стан не оцінює. [PERSON] поставлено попередній діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно - параноїдний синдром. Інвалід І групи. Лікар-психіатр підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначила, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved