Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 26 вересня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано у відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 123, під час якого у них народилася спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні сина між ними не досягнуто, в зв'язку з чим вона змушена звернутися з даним позовом до суду, оскільки права та обов'язки батьків по утриманню неповнолітньої дитини є рівними за законом. Оскільки відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 530 гривень, що відповідатиме 1/2 частині встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який з 01 січня 2014 року становить 1059 гривень. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.12), у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву (а.с.17), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохали їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.13), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.18), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 530 гривень щомісячно. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 26 вересня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 123 (а.с.6), в період якого у них народився спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.7), який після припинення між сторонами сімейно-шлюбних відносин згідно довідки Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровській області проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.8,9). В судовому засіданні було встановлено, що з січня 2014 року припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо, але відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання сина між сторонами не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а участь в утриманні сина без судового рішення не приймає. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.18), матеріальне становище платника аліментів, який на день розгляду справи судом за станом здоров'я є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, стан здоров'я як неповнолітньої дитини, так і платника аліментів та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 530 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на рівні 1/2 частини встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" (зі змінами та доповненнями) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання сина сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved