Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" (далі - ТОВ „ОТП Факторинг Україна") звернулося до суду з вказаною позовною заявою, свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що постановою від 18.04.2013 р. державного виконавця Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ в рамках виконавчого провадження накладено арешт на все майно боржника [PERSON], в тому числі іпотечне майно ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме: - житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 66,60 кв.м та земельної ділянки, загальною площею 0,085 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. 26.11.2010 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності до ст. 1 Статуту та [PERSON], було укладено кредитний договір № ML-509/041/2008, в забезпечення виконання зобов'язань за яким укладено договір іпотеки № PМL-509/041/2008 від 25.09.2008 року, за умовами якого [PERSON] передає АТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно, а саме а саме - житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 66,60 кв.м. та земельної ділянки, загальною площею 0,085 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та договір іпотеки № PМL-509/041/2008 від 25.09.2008 року, за умовами якого [PERSON], передає АТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 66,60 кв.м та земельної ділянки, загальною площею 0,085 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 року та договору відступлення прав б/н від 26.11.2010 року за кредитним договором № ML-509/041/2008 від 25.09.2008 р., публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором ML-509/041/2008 від 25.09.2008 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] Запис щодо накладення арешту внесений після реєстрації обтяження іпотекою предмета іпотеки, оскільки постанова про накладення арешту винесена 07.06.2013 року, а Договір іпотеки № PМL-509/041/2008 посвідчений 25.09.2008 року Боржником [PERSON] була написана заява про добровільну реалізацію іпотечного майна, оскільки на таке майно знайшовся покупець. Пріоритетне право заявника підтверджується іпотечними договорами. У зв'язку з накладенням арешту відповідно до постанов ДВС на вищевказане майно, станом на цей час не виявляється можливим провести дії щодо добровільної реалізації відповідного нерухомого майна з метою погашення заборгованості за кредитним зобов'язанням. З наведених підстав позивач вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заперечення у яких просив відмовити у задоволенні позовної заяви та розглядати справу за його відсутності (а.с. 31). Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що дійсно дійшов згоди з банком щодо реалізації іпотечного майна. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою від 18.04.2013 р. державного виконавця Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ в рамках виконавчого провадження накладено арешт на все майно боржника [PERSON], в тому числі іпотечне майно ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме: - житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23-24). 26.11.2010 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності до ст. 1 Статуту та [PERSON], було укладено кредитний договір № ML-509/041/2008, в забезпечення виконання зобов'язань за яким укладено договір іпотеки № PМL-509/041/2008 від 25.09.2008 року, за умовами якого [PERSON] передає АТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно, а саме а саме - житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 66,60 кв.м та земельної ділянки, загальною площею 0,085 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та договір іпотеки № PМL-509/041/2008 від 25.09.2008 року, за умовами якого [PERSON], передає АТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 66,60 кв.м та земельної ділянки, загальною площею 0,085 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7). Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 року та договору відступлення прав б/н від 26.11.2010 року за Кредитним договором № ML-509/041/2008 від 25.09.2008 р., публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором ML-509/041/2008 від 25.09.2008 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] (а.с. 8-17) Згідно зі ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. ст. 3, 6, 7 Закону України «Про іпотеку» у разі поривного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпеченні нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок реалізації предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Запис щодо накладення арешту внесений після реєстрації обтяження іпотекою предмета іпотеки, оскільки постанова про накладення арешту винесена 18.04.2013 року, а договір іпотеки № PМL-509/041/2008 посвідчений 25.09.2008 року Боржником [PERSON] була написана заява про добровільну реалізацію іпотечного майна, що ним було підтверджено у судовому засіданні. Пріоритетне право заявника підтверджується іпотечними договорами. У зв'язку з накладенням арешту відповідно до постанови державного виконавця на вищевказане майно, станом на цей час не виявляється можливим провести дії щодо добровільної реалізації відповідного нерухомого майна з метою погашення заборгованості за кредитним зобов'язанням. Відповідно до ст. ст. 19, 20 ЗУ «Про заставу» заставлене майно позичальника за наявності підстав може бути реалізоване без участі державної виконавчої служби. Відповідно до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Частина 3 ст. 54 Закону визначає, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно з п. 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Факт перебування Предмета застави в іпотеці Заявника підтверджений належними доказами, а саме договором іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. При таких обставинах, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved