Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась в суд із позовом, яким просить усунути їй перешкоди в користуванні квартирою під [ADDRESS], шляхом визнання таким, що втратив право користування вказаною квартирою [PERSON], [INFO]. Зазначає, що вона є співвласником 1 / 3 та 1 / 6 частки квартири, в якій з 14.05.2003 року зареєстрований, але фактично не проживав та не проживає відповідач по справі, який доводиться їй рідним дядьком. Інша частина квартири належить її матері -[PERSON] Сам факт реєстрації відповідача порушує її права на вільне володіння, користування та розпорядження належною їй квартирою. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. В судове засідання третя особа- [PERSON], залучена до участі в справі ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2016 року, не з"явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, позовну заяву підтримала, просила задовольнити. Відповідач- [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлявся, заяв на його відкладення , заперечень на позов не подавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, із наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ст. 391 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку(квартири), які проживають разом з ним, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 405 ЦК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом з»ясовано, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 13.07.1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2016 року, зареєстрованих в реєстрі за №337, 338. Згідно довідки від 14.09.2016 року за №3 , виданої головою правління ОСББ «Рідний дім 30" Дуднікової Л.В., за адресою в [ADDRESS] зареєстровано 2 (дві) особи, а саме: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], який за вказаною адресою з моменту реєстрації, тобто 14.05.2003 року ніколи не проживав. Відповідач добровільно з реєстрації не знімається. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка просить усунути перешкоди в користуванні квартирою, якою є формально залишена реєстрація проживання в цій квартирі її дядька [PERSON], який фактично з 2003 року в цій квартирі не проживає, тобто визнати його таким, що втратив право на проживання. Саме таке рішення, з огляду на положення статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-1У, є підставою для зняття відповідача з реєстрації за адресою місця знаходження належної позивачу квартири відповідним органом виконавчої влади, який за законом уповноважений на вчинення вказаних дій. Судом не встановлено, що позивачка створювала перешкоди в користуванні житлом відповідачу. За таких обставин, суд вважає, що відповідач втратив право користування квартирою, оскільки не проживає в ній понад рік без поважних причин, а відтак його слід визнати таким, що втратив право користування квартирою[ADDRESS]. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved