Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку у земельній ділянці до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виступають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2016р. вона придбала у [PERSON] та [PERSON] двокімнатну житлову квартиру за адресою [ADDRESS] . Вказує, що після посвідчення вказаного договору їй стало відомо, що колишнім власникам вказаної квартири відповідачам, належало на праві спільної сумісної власності із співвласниками інших двох квартир будинку по [ADDRESS] третіми особами, земельна ділянка площею 0,677га за кадастровим № [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі державного акту на землю. Стверджує, що зверталася до відповідачів із проханням переоформити на неї частини вказаної земельної ділянки для можливості вільного розпорядження своєю власністю - квартирою, на що відповідачі погодились, однак станом на час звернення її до суду не вчинили жодних дій для такого переоформлення. У телефонних розмовах вони їй пояснили, що переоформити землю вони не можуть, оскільки не визначено частки власників у земельній ділянці, тому як вони не мають оригіналу акту на землю і не знають у кого він. Відповідно до Висновку №19027 від 04.04.2019р. земельно-оціночного дослідження судового експерта [PERSON] В.В. про дійсну ринкову вартість вказаної земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,677 га за кадастровим № [NUMBER] , її ринкова вартість складає 494467грн. Позивачка претендує на 2/11 часток у спірній земельній ділянці, яка належала попереднім власникам квартири відповідачам, тому ціна позову складає 89903грн. Позивач зазначає, що відповідно до норм\~ч.1, 4 ст.120 ЗК України\~та роз`яснень, наведених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" зі змінами та доповненнями, вона набула право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, в якому знаходиться її квартира, на тих самих умовах, що були у попередніх власників квартири - відповідачів по справі, тобто на 2/11 частки, тому як згідно державного акту на цю земельну ділянку, її власниками є 11 осіб, серед яких 2 відповідачі. За цими нормами визначення правового режиму - земельна ділянка перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю, споруду. Захистити своє право на частку у земельній ділянці вона може лише у судовому порядку. Ухвалою судді від 10 квітня 2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку у земельній ділянці - відкрито. Представники позивача надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та постановити заочне рішення. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. При цьому, треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в письмових заявах просять судові засідання проводити без їхньої участі, проти позову не заперечують. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, від них не надійшло повідомлень про причини неявки та заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третіх осіб. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] у відповідачів [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г., зареєстрованого в реєстрі за №12181, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 26.11.2016р. (а.с.41-42). Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25.02.2009 року (а.с.6) відповідачам [PERSON] , [PERSON] та третім особам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка по [ADDRESS] , площею 0,677га за кадастровим № [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Як вбачається з Висновку №19027 від 04.04.2019 р. земельно-оціночного дослідження судового експерта Лещишина В.В. про дійсну ринкову вартість вказаної земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,677 га за кадастровим № [NUMBER] (а.с.43-44), її ринкова вартість складає 494467грн. Позивачка претендує на 2/11 часток у спірній земельній ділянці, яка належала попереднім власникам квартири відповідачам, тому ціна позову складає 89903 грн. Відповідачі відмовляються переоформити на позивачку свої частки у спільній земельній ділянці. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує права власності Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст.187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до\~ч.1,\~4\~ст.120\~ЗК України\~встановлено,\~що у\~разі набуття\~права власності\~на жилий\~будинок,\~будівлю або\~споруду,\~що перебувають\~у власності,\~користуванні іншої\~особи,\~припиняється право\~власності,\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~розташовані ці\~об`єкти.\~До особи,\~яка набула\~право власності\~на жилий\~будинок,\~будівлю або\~споруду,\~розміщені на\~земельній ділянці,\~що перебуває\~у власності\~іншої особи,\~переходить право\~власності на\~земельну ділянку\~або її\~частину,\~на якій\~вони розміщені,\~без зміни\~її цільового\~призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Підпунктом ґ) пункту 18 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 визначено, що з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України і статті 120 Земельного кодексу України. Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду України від 11.02.2015 року у справі №6-2цс15, від 13.04.2016 року у справі №6-253цс16, від 12.10.2016 року у справі №6-2225цс16, від 22.06.2017 року у справі №569/4806/15-ц. Від наведених правових позицій не відійшов і Верховний Суд при прийнятті ним постанов від 14.03.2018 року у справі №359/2801/15-ц та від 21.03.2018 року у справі №686/9580/16-ц. Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, права власності або права користування. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15, п.1) ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу.\~ Способом\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів може\~бути визнання права. Таким чином, суд вважає, що позивач по справі набула право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, в якому знаходиться її квартира, на тих самих умовах, що було у попередніх власників квартири, тобто на 2/11 частки, тому як згідно державного акту на цю земельну ділянку, її власниками є 11 осіб, серед яких 2 відповідачів. А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved