Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 05 червня 2007 року між Акціонерним - комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та [PERSON] був укладений кредитний договір №0082/07/26-Z, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 223312 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 13 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення по 02 червня 2017 року. 08 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №0199/07/26-Z, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 58000 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 13 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення по 07 серпня 2017 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами №0082/07/26-Z від 05 червня 2007 року та №0199/07/26-Z від 08 серпня 2007 року, між Акціонерним - комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та [PERSON] укладено іпотечний договір, який посвідчений 05 червня 2007 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2866, відповідно до якого Іпотекодавець по справі передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок під літерою «А», загальною площею 357 кв.м., житловою площею 79,60 кв.м., №1-4 споруди, №1-II-мощення та земельну ділянку, площею 0,0625 га., які знаходяться за адресою : Закарпатська область, м.Мукачево, вул. Дулішковича, 21 та які належать на праві приватної власності [PERSON]. У зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань позичальником, позивач звернувся з позовною заявою до Мукачівського міськрайонного суду про стягнення заборгованості за кредитними договорами №0082/07/26-Z від 05 червня 2007 року та №0199/07/26-Z від 08 серпня 2007 року. Так, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18 вересня 2009 року та 10 січня 2011 року, стягнуто з [PERSON] та [PERSON]- Є.Г. на користь Банку, суму заборгованості за кредитними договорами. В ході виконання рішень суду, під час перевірки майнового стану боржників, було встановлено що предмет іпотеки житловий будинок, який знаходиться за адресою м. Мукачево, вул. Дулішковича, 21, належить на праві власності [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 12 вересня 2011 року за реєстровим №4715. Отже на момент виконання рішень Мукачівського міськрайонного суду від 18 вересня 2009 року та 10 січня 2011 року, [PERSON], як іпотекодержатель, позбавлений можливості реалізувати своє позачергове право на задоволення своїх вимог за кредитними договорами №0082/07/26-Z від 05 червня 2007 року та №0199/07/26-Z від 08 серпня 2007 року, у звязку з тим, що право власності на предмет іпотеки, після -2- укладення іпотечних договорів було набуто іншими особами, відмінними від тих, які зазначені в іпотечних договорах. Тому на підставі вищенаведеного, позивач звертається до суду, та просить суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0082/07/26-Z від 05 червня 2007 року [PERSON]-Є.Г. в розмірі 1 643 020, 06 грн. та [PERSON] за кредитним договором № 0199/07/26-Z від 08 серпня 2007 року у розмірі - 594 916, 09 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок під літерою «А», загальною площею 357 кв.м., житловою площею 79,60 кв.м., №1-4 споруди, №1-II-мощення та земельну ділянку, площею 0,0625 га., які знаходяться за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Дулішковича, 21. Позивач - представник ПАТ «Банк Форум» [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомили. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача та його представника, згідно вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05 червня 2007 року між Акціонерним - комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та [PERSON], був укладений кредитний договір №0082/07/26-Z, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 223 312 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення по 02 червня 2017 року (а.с.9-10). Так, 08 серпня 2007 року між Акціонерним - комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та [PERSON], був укладений кредитний договір №0199/07/26-Z, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 58 000 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 13 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення по 07 серпня 2017 року (а.с.7-8). В забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами №0082/07/26-Z від 05 червня 2007 року та №0199/07/26-Z від 08 серпня 2007 року, між Акціонерним - комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та [PERSON] укладено іпотечний договір, який посвідчений 05 червня 2007 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2866, відповідно до якого Іпотекодавець по справі передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок під літерою «А», загальною площею 357 кв.м., житловою площею 79,60 кв.м., №1-4 споруди, №1-II-мощення та земельну ділянку, площею 0,0625 га., які знаходяться за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Дулішковича, 21 та які належать на праві приватної власності [PERSON] (а.с.12-17). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2009 року, зміненні позовні вимоги Акціонерно-комерційного банку «Форум» до [PERSON] - [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №0082/07/26-Z від 05 червня 2007 року - задоволено повністю, та вирішено : Достроково розірвати дію кредитного договору №0082/07/26-Z від 05 червня 2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком «Форум» та [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерно-комерційного банку «Форум» в особі Ужгородської філії заборгованість за кредитним договором №0082/07/26-Z від 05 червня 2007 року в розмірі 208 013,82 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1 591305 (один мільйон пятсот девяносто одна тисяча триста пять) гривень 72 копійки. Стягнуто [PERSON] на користь Акціонерно-комерційного банку «Форум» в особі Ужгородської філії штрафні санкції за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату нарахованих відсотків (штраф та пеню) в розмірі 49 764,34 гривень (а.с.19-21). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2011 року, позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №0199/07/26-Z від 08 серпня 2007 року задоволено частково та вирішено - стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь ЗАТ «Банк Форум» заборгованість по тілу кредиту та нарахованими відсотками в сумі 490 370,17 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ «Банк Форум» штрафні санкції за несвоєчасне повернення кредиту та сплату нарахованих відсотків за кредитним договором в розмірі 104 545,92 гривень (а.с.18). -3- Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 березня 2013 року, будинок №21, який розташований по вулиці Дулішковича в місті Мукачево належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.24). З копії Витягу №33442176 сформованого 11 лютого 2015 року Реєстраційною службою Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області вбачається, що будинок № 21 загальною площею 243,7 кв.м., житлова площа 30,9 кв.м., який розташований по вулиці Дулішковича в місті Мукачево Закарпатської області належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.71), про що також свідчить копія Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане реєстраційною службою Мукачівського міськрайонного управління юстиції 11 лютого 2015 року (а.с.72). Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина 1 стаття 626 Цивільно кодексу України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині 1 статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до статті 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а у разі його невиконаня звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель, тобто [PERSON], вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу прав власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Положеннями статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом -4- позасудового врегулювання на підставі договору. Вказані положення, відповідно до частини 2 статті 35 цього Закону, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ст..ст. 11,12 Закону України «Про іпотеку»). Судом встановлено, що станом на момент розгляду справи право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, належить [PERSON] Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункту 42 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Вирішуючи спір, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, яка відображена в Постанові від 27 травня 2015 року (справа № 6-61цс15) про те, що виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Так відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Разом з тим, 07 червня 2014 року набув чинності [PERSON] України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до пункту 1.1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно та загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. -5- Так, судом встановлено, що [PERSON] отримав споживчий кредит в іноземній валюті, для забезпечення його виконання в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок під літерою «А», загальною площею 357 кв.м., житловою площею 79,60 кв.м., №1-4 споруди, №1-II-мощення та земельну ділянку, площею 0,0625 га., які знаходяться за адресою : Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Дулішковича, 21 та які належали на праві приватної власності [PERSON]. Поряд з цим, в матеріалах справи міститься копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №33442176, сформований 11 лютого 2015 року та копія Свідоцтва про право власності на нерухоме майно №33441798 від 11.02.2015 року, з яких вбачається, що житловий будинок, який розташований за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул. Дулішковича, будинок 21, належить на праві приватної власності [PERSON], загальна площа якого становить 243,7 кв.м., житлова площа 30,9 кв.м. (а.с.71,72). Слід зазначити, що за своїм змістом [PERSON] України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. [PERSON] України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети, забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог. Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України ), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений вищевказаним законодавчим актом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пункту 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. [PERSON] вказаний [PERSON] не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Таким чином, з урахуванням обставин щодо отримання позичальником кредиту в іноземній валюті, реєстрації і проживання відповідача [PERSON] у вказаному будинку (предмет іпотеки), загальна площа якого не перевищує 250 кв.м., це нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання відповідача та відсутності доказів щодо наявності іншого нерухомого житлового майна у відповідача, суд вважає, що до встановлених судом правовідносин поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Однак, як зазначалося вище, встановлені судом обставини щодо поширення на спірні правовідносини по справі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не є перешкодою для задоволення вимоги про звернення стягнення на іпотечне майна, а є підставою для неможливості виконання рішення суду у цій частині протягом дії мораторію. Враховуючи вище наведене оцінюючи допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки повністю знайшли підтвердження в судовому засіданні, є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню. В той же час виконання рішення про звернення на предмет іпотеки слід визнати таким, що на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. -6- Згідно частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved