Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, в якому просить визнати інформацію щодо неправомірних дій позивача, а також інформацію щодо низьких морально-ділових якостей позивача як викладача, викладену у зверненнях, заявах та виступах відповідача, недостовірною; зобов'язати відповідача розмістити спростування викладених у його листах недостовірних тверджень щодо неправомірних дій позивача та її низьких морально-ділових якостей як викладача у письмовому вигляді у прилюдному місці приміщення ректорату НУБіП, за адресою: м. Київ, вул. Героїв Оборони, 11, навчальний корпус № 10, ауд. № 20 протягом десяти днів з дати набрання чинності рішенням суду, а також стягнути з відповідача витрати пов'язані з оплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [PERSON]серед викладачів та студентів НУБіП України було поширено неправдиву інформацію щодо неї та непристойні цинічні висловлення на її адресу, якими завдано образ честі і гідності позивача. За наведених обставин, [PERSON] вважає, що [PERSON] порушено її особисті права та просить задовольнити позов в заявлений нею спосіб. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, проте до суду надійшла письмова заява її представника, в якій останній позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце,день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч. 1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи 2-9 грудня 2014 року [PERSON]особисто серед викладачів та студентів НУБіП України було поширено відкрите звернення до наукової і освітянської спільноти, до якого додано зображення [PERSON] із підписом засновниця хабарництва на кафедрі, а також було поширено непристойні цинічні висловлювання на її адресу (а.с. 33-39). Вважаючи такі дії протиправними та такими, що не відповідають дійсності позивач звернулася до суду із позовом про захист її честі, гідності та ділової репутації й просить його задовольнити в заявлений нею спосіб. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зі змісту ст.16 цього ж Кодексу, вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 47 Закону України «Про інформацію» відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у поширенні відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Статтею 200 ЦК України, встановлено, що інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі - Постанова) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. З п. 24 цієї ж постанови вбачається, якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Згідно ч. 1, ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. З огляду на викладене, суд вважає, що в діях відповідача мало місце, порушення прав позивача шляхом розповсюдження недостовірної інформації щодо останньої. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження правомірності розповсюдження інформації щодо позивача, відповідачем суду не надано. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. витрат з оплати судового збору.

Outcome: approved