Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У липні 2014 року позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з відповідача за послуги теплопостачання у сумі 6322 грн. 31 коп., вказуючи, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. За період з 01.10.2003 р. по 30.04.2013 р. за відповідачем, внаслідок несплати, утворилась заборгованість в сумі 6322 грн. 31 коп., що є порушенням вимог п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», № 1875-IV від 24.06.2004 р., п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. У зв'язку з цим просила задовольнити позовні вимоги та судові витрати стягнути з відповідача по справі. В судове засідання представник позивача Цаплюк І.Ф., яка діє на підставі довіреності від 17.02.2014 року №38-600/15 не з'явилась, про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] булла належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи не надходили, у зв'язку з чим ухвалою суду від 29 вересня 2014 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом, відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS] і є споживачем послуг позивача, а саме - послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймачі зобов'язані вчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів, встановлених обласними державними адміністраціями. Як вбачається з наданих суду документів, відповідач не проводила оплату за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання з 01.10.2003 року по 30.04.2013 року, у зв'язку із чим за цей період часу утворилася заборгованість (а.с.4). Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач послуг повинен сплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, до комунальних послуг відноситься водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги; плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, позивач свої зобов'язання перед відповідачами виконав, а відповідачі навпаки плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем в період з 01.10.2003 року по 31.04.2013 р. становить 6322 грн. 31 коп. (а.с.4). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає доведеним і це підтверджується належним чином дослідженими доказами по справі в їх сукупності, що споживач, тобто відповідач по справі в повному обсязі одержувала належні послуги по теплопостачанню квартири. Відповідно до вимог ст.ст. 13-16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» - послуга по централізованому опаленню надається своєчасно, безперебійно, за виключенням часу перерви на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами, належної якості та підлягає оплаті. Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з центрального опалення та підігріву води для потреб гарячого водопостачання, які надає КП «ХТМ». Доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості або обов'язку її погашення, відповідачем до суду не надано. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення зазначеної заборгованості з відповідача. Відповідно ж до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, тому, оскільки питання застосування позовної давності відповідачем не порушувалося, судом вона застосуванню не підлягає. Таким чином, позовні вимоги позивача засновані на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved