Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 03 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №112. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] уклав шлюб з відповідачем 03.05.2014 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Між позивачем та відповідачем відбувались сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Майже два роки вони проживають окремо. Примирення між сторонами не можливе, оскільки вони тривалий час назад припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та проживають окремо. Спору стосовно спільного майна не має. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]» Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 21 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №112. Відповідно до позовної заяви сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач з позовними вимогами згодна, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У чинність ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,21 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved