Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Вказує, що позивач по справі являється сином [PERSON], якій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, виданого 29.03.2000 року Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою належала на праві власності 5/6 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], власником іншої 1/6 частини домоволодіння є [PERSON] Крім того, [PERSON] та [PERSON] в 2004 році приватизували земельну ділянку за вказаною адресою загальною площею 1083 кв.м., цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 1000 кв.м, для ведення особистого селянського господарства - 83 кв.м), яка належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 05.11.2004 року Ленінською районною у м. Полтаві радою. [PERSON] померла [INFO] року, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, [INFO] року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на 5/6 частку житлового будинку по [ADDRESS], разом з тим оформити право на спадщину на земельну ділянку за вказаною адресу не має можливості, оскільки частки співвласників земельної ділянки не визначені. Просить суд визначити частки співвласників у відповідності до їх часток у праві власності на домоволодіння, а саме, визначити, що частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельні ділянку за адресою: [ADDRESS] становить 5/6 в земельній ділянці площею 1000 кв.м з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 1/2 - в земельній ділянці площею 83 кв.м з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а частка [PERSON] становить - 1/6 в земельній ділянці площею 1000 кв.м з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 1/2 в земельній ділянці площею 83 кв.м з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, доручивши представляти свої інтереси [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, про причини неявки не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій вказує, що позов визнає, просить задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Носова Ж.Б., будучи повідомлена про час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] являється рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.11.1973 року. [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, виданого 29.03.2000 року Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою, мала у власності 5/6 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS], право власності зареєстровано в Колективному підприємстві Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 03 квітня 2000 року в реєстрованій книзі № 19 за реєстровим № 24. Власником іншої 1/6 частини домоволодіння по [ADDRESS] являється [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] в 2004 році приватизували земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 1083 кв.м., цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 1000 кв.м, для ведення особистого селянського господарства - 83 кв.м), яка належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 05.11.2004 року Ленінською районною у м. Полтаві радою. Як встановлено в ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] року Центральним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] року у віці 71 рік. [PERSON] як син [PERSON], 06 вересня 2016 року у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] та 02 вересня 2016 року видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1483, на підставі якого останні набув право власності на 5/6 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належали померлій [PERSON]. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Носової Ж.Б. № 1502/02-31 від 06.09.2016 року [PERSON] відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. В обґрунтування прийнятого рішення посилається на те, що він звернувся до для оформлення спадкових прав після померлої [INFO] року матері, [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 1000 кв.м, для ведення особистого селянського господарства - 83 кв.м), однак ним були надані документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 05.11.2004 року Ленінською районною в м. Полтава радою, зареєстрований 05.11.2014 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 3-856, в якому земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток. [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 1000 кв.м з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд відповідно до розміру часток у праві власності на домоволодіння, яке розташоване на вказаній земельній ділянці, та площею 83 кв.м - в рівних частинах за кожним зі співвласників, проте оформити відповідний договір не встигли. Згідно ст. ст. 368, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до положень ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. В ч. 1 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved