Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання матері дитини, що не досягла 3-річного віку. В заяві вказує, що перебуває з відповідачем у\~\~ шлюбі, зареєстрованому 18.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 54. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка пояснює, що сімейне життя не склалося через взаємне нерозуміння, часті сварки, які відбувалися на очах дитини, що привело до відчуження та неможливості збереження сімї. [PERSON] зазначає, що відповідач, як батько їх спільної дитини, не надає їй матеріальної допомоги на\~утримання малолітньої дочки, а також не надає матеріальної допомоги відповідачці, як матері дитини, що не досягла 3-річного віку. Позивачка просила суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь на утримання\~малолітньої доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення нею повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, і до досягнення дитиною 3-річного віку зазначивши, що відповідач є працездатним, має змогу платити адлмінти на як на утримання дитини так і на її утримання, інших аліментних зобов'язань матеріального характеру відповідач не має. У судове засідання позивачка не з'явилася, хоча вчасно та належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання, в позовній заяві просила розглянути справу по суті без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті без його участі. Проти задоволення позовних вимог в повному обсязі заперечував, просив заявлений позивачкою розмір аліментів на утримання дитини зменшити з 600 грн. до 400 грн., а на утримання матеріз 400 грн. до 300 грн., зазначивши, що на даний час він не працює та перебуває на обліку в Лубенському Центрі зайнятості. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право, без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо укладення шлюбу, під час шлюбу та під час його розірвання. Як встановлено в судовому засіданні, сторони проживають окремо з червня 2014 року, шлюбні відносини не підтримують і відновлювати сімейні стосунки наміру не мають. Вказане свідчить, що подальше\~збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Тому, суд вважає, відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами слід розірвати. Судом також встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] І-КЕ № 190629. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2 ст. 27 вищевказаної Конвенції \~батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи встановлено, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки, оскільки вона потребує постійного догляду з боку дорослих і є потреба у використанні коштів на її утримання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Лубенському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний, що підтверджується довідкою від 08.07.2016 року за № 1924. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON],\~[INFO], працездатний, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим порушує вимоги\~ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повнолітня, тому з відповідача\~\~\~\~ необхідно стягнути аліменти\~на утримання малолітньої дочки в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач є безробітним та перебуває на обліку в Лубенському МРЦЗ. Приймаючи рішення про стягнення із відповідача на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої дитини аліментів в сумі 600 грн. суд виходить із наступного. З наявної в матеріалах справи довідки вбачається, що відповідач перебуває на обліку в Лубенському РЦЗ з 16 листопада 2015 року, що вказує на ту обставину, що він є офіційно непрацевлаштованим. Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" розмір аліментів для непрацюючих осіб розраховується виходячи із розміру середньої заробтньої плати по регіону за місцем проживання платника аліментів. З матеріалів справи встановлено, що авідповідач є мешканцем м. Лубни Полтавської області. Згідно наявної інформації Головного управління статистики в Полтавській області ( pl.ukrstat.gov.ua за напрямком пошуку: Статистична інформація - регіональна статистика - ринок праці - середньомісячна заробітна плата) розмір середньої заробтної плати по м. Лубни станом на липень 2016 року становить 2872 грн., тому розмір алементів для непрацюючої особи становив би 2892/100х30=723 грн. Таким чином з урахуванням вищевказаних розрахунків, суд приходить до переконання, що заявлений позивачкою розмір аліментів на утримання дитини в сумі 600 грн. є домірним та справедливим. Приймаючи таке рішення, суд перш за все виходить з інтересів дитини та констатує, що визначення розміру аліментів на утримання дитини в сумі 400 грн. , як про цепросить відповідач буде порушувати право дитини на належне матеріальне забезпечення. Суд констатує, що відповідачем не надано належних доказів необхідності стягнення з нього аліментів на утримання дитини в сумі 400 грн. в контексті положень ст. 182 СК України. Також судом встановлено, що позивачка є матірю малолітньої [PERSON],\~[INFO], яка проживає разом з позивачкою у батьків останньої. Позивачка ніде не працює, не має можливості утримувати себе та дитину, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею 3-річного віку, в звязку з чим перебуває в тяжкому матеріальному становищі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання непрацюючої дружини, зважаючи на ту обставину, що відповідач є безробітним, суд вважає, що з відповідача, як батька,\~необхідно стягнути аліменти\~на утримання дружини, з якою проживає його дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., та не вбачає підстав для стягнення з відповідача меншої суми грошового утримання. Суд констатує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, того, що він не має змоги сплачувати на утримання дружини 400 грн. грошових коштів. Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~суд, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп. та на користь позивачки судовий збір сплачений нею в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved