Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Представник КНП ХОР «ОКПЛ №3» - генеральний директор Коваленко В.В. звернувся до Московського районного суду з заявою про продовження примусової госпіталізації відносно [PERSON] , [INFO] , на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». В заяві заявник зазначив що [PERSON] 30.03.2018 направлений на госпіталізацію лікарем-психіатром ПНД №3 [PERSON] , оглянутий 08.11.2019 року комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР ОКПЛ №3. Відповідно до акту психіатричного огляду зазначеної комісії у хворого встановлений діагноз - тяжкий психічний розлад у формі атеросклеротичної деменції помірного ступеню. За своїм психічним станом він становить небезпеку для себе та оточуючих. Внаслідок захворювання хворий має потребу в примусовому лікуванні в умовах психіатричного стаціонару. В матеріалах справи міститься клопотання генерального директора КНП ХОР «ОКПЛ №3» Коваленко В.В. про розгляд справи за відсутності представника. Прокурор в судовому засіданні заяву КНП ХОР ОКПЛ № 3 підтримав та вважав за доцільне задовольнити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 30.03.2018 року [PERSON] госпіталізований в КНП ХОР «ОКПЛ №3» (а.с. 1). Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15.05.2019 року відносно [PERSON] , 1955 р.н., застосовано госпіталізацію в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару КНП ХОР "ОКПЛ №3" (а.с. 10). Відповідно до акту психіатричного огляду від 08.11.2019 року у госпіталізованого хворого встановлений діагноз - тяжкий психічний розлад у формі атеросклеротичної деменції помірного ступеню (а.с.5-6). Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Згідно ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе продовжити у відношенні [PERSON] примусову госпіталізацію, оскільки встановлені факти свідчать про те, що хворий становить небезпеку для себе та оточуючих. На підставі викладеного та

Outcome: approved