Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 02 серпня 2003 року Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 24. В обґрунтування позову зазначала, що з 02 серпня 2003 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, у зв'язку з чим між ними втрачено почуття любові та поваги. Близько року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Їхній шлюб існує формально, примиритися з відповідачем вона не бажає. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 02 серпня 2003 року [PERSON] та [PERSON]уклали шлюб, який зареєстрований Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 24. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що більше року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved