Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що 2 грудня 2009 року Зміївським районним судом Харківської області на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] були стягнуті з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. 17 травня 2017 року Верховною Радою України ухвалено закон №4928 «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів, що стосуються поліпшення захисту прав дитини на належне утримання», яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому з цих підстав також вважає, що при вирішенні даного спору підлягає зміні попередньо визначений судом мінімальний розмір аліментів, встановивши їх надалі відповідно до вимог законодавства, що і змусило позивачку звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з"явилася, але згідно письмовоїзаяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності та не заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи вислухавши позивача рахує за необхідне позов задоволити повністю, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 2 грудня 2009 року Зміївським районним судом Харківської області на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] були стягнуті з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. 17 травня 2017 року Верховною Радою України ухвалено закон №4928 «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів, що стосуються поліпшення захисту прав дитини на належне утримання», яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частини третьої статті 181 СК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за № 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). У ч. 1 ст. 192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що законодавчо визначені два способи присудження аліментів: у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі. При цьому, право вибору способу присудження аліментів належить тому з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, тобто, в даному випадку, позивачці Проаналізувавши вищевикладене суд прийшов до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, а тому позов позивачки підлягає до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved