Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації у примусовому порядку відносно [PERSON], 1971 року народження, яка надійшла до відділення №17 до психіатричного закладу в примусовому порядку відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.04.2016 року. Мотивує заяву тим, що за час лікування стан хворої не змінився, зберігаються агресивні тенденції та погрози на адресу директора будинку-інтернату, агресивні висловлювання та імпульсивні дії (хватає за волосся, б`є ногами) на адресу лікарів відділення. Посилається на те, що 10.10.2016 року [PERSON] оглянута комісією лікарів - психіатрів, які у висновку зазначають, що у зв'язку з відмовою пацієнтки, яка страждає на важкий психічний розлад проходити лікування на загальних підставах, враховуючи, що своєю неадекватною поведінкою представляє реальну загрозу своєму життю та життю оточуючих (погрози вчинити розправу над директором будинку-інтернату, б`є лікарів, намагається хапати за волосся), неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, [PERSON] потребує продовження примусової госпіталізації. Просить прийняти рішення про продовження примусової госпіталізації у примусовому порядку [PERSON], 1971 року народження. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, обґрунтувавши необхідність примусової госпіталізації та проведення лікування відносно [PERSON], просив суд задовольнити заяву, оскільки виписка її може являти собою небезпеку для хворої та оточуючих людей, та в зв'язку з неадекватною поведінкою, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, переоцінювання власних можливостей, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, необхідності її лікування для покращення стану. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти її госпіталізації в примусовому порядку, зазначивши, що дійсно хоче помститися директору Святошинського психоневрологічного інтернату, «все одно відрубає йому голову та вчинить пожежу інтернату, тому що вважає, що він вчиняє незаконні дії відносно її подруг», бажає продовжувати лікуватись однак в іншому відділенні, щоб бути оглянутою більшою кількістю лікарів які засвідчать відсутність у неї захворювання. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні вимоги підтримує в повному обсязі і виходячи зі стану хворої, вважає є підстави для продовження примусової госпіталізації. Зац.особа - [PERSON] яка є матір'ю [PERSON], не заперечувала проти продовження лікування доньки в психіатричній лікарні для покращення її стану. Зазначила, що донька протягом 2014-2015 р.р. приходила курс лікування в ТМО «Психіатрія» майже два роки. Періодично відбувається загострення стану, виявляється агресивна поведінка по відношенню до директора Святошинського психоневрологічного інтернату. Почала страждати на шизофренію з 8 класу, та закінчила школу в домашніх умовах. Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування госпіталізації та продовження проведення лікування відносно [PERSON]., дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Як встановлено в судовому засіданні, 11.04.2016 року [PERSON], було госпіталізовано до відділення №17 ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку з неадекватною поведінкою та агресивними тенденціями по відношенню до оточуючих, виявом реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, до психіатричного закладу в примусовому порядку. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.04.2016 року задоволено заяву ТМО «ПСИХІАТРІЯ» та дано дозвіл на примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. Згідно медичної картки стаціонарного хворого №7998 ТМО «Психіатрія» [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 23.12.2014 року по 17.12.2015 року з діагнозом «шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Виражений апатико - дисоціативний дефект. Галюцинаторно - параноїдний синдром». Згідно наданого суду висновку лікарів - психіатрів від 10.10.2016 року вбачається, що [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні з 11.04.2016 року по рішенню Подільського районного суду від 13.04.2016 року по примусовій госпіталізації. За час лікування стан хворої залишається колишнім. Хвора категорично відмовляється давати згоду на продовження лікування в добровільному порядку, періодично проявляє агресію до лікарів відділення. Під час кожного обходу лікаря намагається накинутися на когось. Хватає за волосся, б`є ногами, … і тому потребує продовження примусового лікування в умовах стаціонару. З наданих суду матеріалів вбачається, що остання відмовилася проходити лікування на загальних підставах, заперечуючи проти проведення курсу лікування з метою покращення її стану, про свою відмову також заявила в судовому засіданні. Суд вважає, що своєю поведінкою представляє реальну загрозу своєму життю та життю оточуючих, також не може самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, тому приходить до висновку про задоволення заяви про продовження на госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved