Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] з вимогою, про визнання права власності на земельну ділянку. В позові зазначив, що в [ADDRESS] розташовано домогосподарство, яке належало на праві власності [PERSON]. Крім житлового будинку, померлій [INFO] року належало й земельна ділянка, що розташована під будинком, загальною площею 0,2500 га, за кадастровим номером № [NUMBER]. При житті [PERSON] подарувала свій будинок [PERSON], що підтверджується договором дарування від 01.12.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4098. 09.09.2010 року [PERSON] продав житловий будинок за договором купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 2169 позивачу - [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 120 ЗК України [PERSON] перейшло й вказана земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована під будинком. Зважаючи на те, що [PERSON] являється власником житлового будинку розташованого по [ADDRESS], а земельна ділянка не зареєстрована, просить в судовому порядку визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача з підстав зазначених у позовній заяві підтримали позов в повному обсязі, просить суд її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з'явився, але направив до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі, з проханням справу провести у його відсутності. Представник Ванчиківецької сільської ради Новолселицького району та служби у справах дітей Новоселицької РДА в судовому засіданні не з'явилися з невідомих для суду причин, але подали до суду заяви про визнання позову в повному обсязі з проханням справу розглянути у їх відсутності. Суд вислухавши думку представників позивача та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, беручи до уваги, що визнання позову відповідачами не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у їх відсутності та задоволення заявлених позовних вимог позивача в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до частин 1,2 ст.78 ЗК України (2001 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.11.2004 року [PERSON] являлася власником земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, призначена для індивідуального житлового будівництва, що розташована на території с. Ваничківці Новоселицького району Чернівецької області. Державний акт виданий на підставі рішення сьомої сесії 24 скликання Ванчиківецької сільської ради Новоселицького району від 29.12.2003 року. На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок, який власниця [PERSON] подарувала [PERSON], [INFO], що підтверджується договором дарування від 01.12.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4098, посвідчений приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Чайка О.М.. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району 01.01.2009 року, дарувальниця [PERSON] померла [INFO] року, про що в книзі реєстрацій смертей зроблений відповідний актовий запис № 01. Згідно ст.81 ЗК громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. З договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за № 2169, посвідченого приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Бежан Д.В. 09.09.2010 року вбачається, що [PERSON], [INFO] продав житловий будинок з господарськими спорудами та побутовими будівлями, що розташований на території [ADDRESS] позивачу [PERSON], [INFO], реєстраційний номер об'єкту 15613293. В п. 1 даного договору вказано, що на земельній ділянці площею 0,2500 га, яка надана для індивідуального житлового будівництва, кадастровий номер [NUMBER], розташований вищевказаний житловий будинок, покупцем якого являється [PERSON] З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане Новоселицьким КБТІ Чернівецької області від 17.09.2010 року вбачається, що [PERSON], набув право власності на житловий будинок по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ВРА № 929026, ВРА № 929027 від 09.09.2010 року, зареєстрований в державному реєстрі правочинів за № 4108245. Згідно ч. 1 ст.. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК ( 435-15 ), а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI ( 1702-17 ). Аналізуючи в сукупності правові норми та подані позивачем докази, суд приходить до висновку, що придбавши житловий будинок у [PERSON] за договором купіві-продажу та отримавши на нього право власності, позивач [PERSON] одночасно набув й право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], на який розташований будинок, а тому позовні вимоги позивача являються обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved