overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 28 вересня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO]. Позивачка стверджує, що між сторонами припинені шлюбні стосунки та не ведеться спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в процесі проживання сім'єю виявили несумісність характерів. Позивачка на судове засідання зявилася, заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач на судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України\~вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України\~передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. На підставі\~ст. 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~ст. 115 СК України\~передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 28 вересня 2013 року, про що ВДРАЦС м.Шахтарська реєстраційної служби Шахтарського МУЮ у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис за № 288, відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-НО № 329777. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу "Подоляка". Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 31.08.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка стверджує, що між сторонами припинені шлюбні стосунки та не ведеться спільного господарства. Подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки сторони в процесі проживання сім'єю виявили несумісність характерів. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 31.08.2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 31.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька зроблено відповідний актовий запис за № 350, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу "[PERSON]". Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 4 січня 1978 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка стверджує, що між сторонами припинені шлюбні стосунки та не ведеться спільного господарства. Подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки сторони в процесі проживання сім'єю виявили несумісність характерів. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України\~вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України\~передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. На підставі\~ст. 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~ст. 115 СК України\~передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб 4 січня 1978 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Кіровським РАЦС м. Донецька зроблено відповідний актовий запис за № 5, відповідно до свідоцтва про шлюб серія ІІ-НО № 457982. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу "Тунда". Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 4 червня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка стверджує, що між сторонами припинені шлюбні стосунки та не ведеться спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в процесі проживання сім'єю виявили несумісність характерів. Позивачка на судове засідання зявилася, заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач на судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України\~вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України\~передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. На підставі\~ст. 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~ст. 115 СК України\~передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 4 червня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконкомом Олександрівської міської ради Артемівського району м.Луганська зроблено відповідний актовий запис за № 5, відповідно до свідоцтва про шлюб серія 1-ЕД № 106605. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу "Ломакіна". Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод у праві користування та розпорядження житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у якому зареєстрований, але не проживає протягом 10 років [PERSON] . \~ \~ \~ \~Реєстрація відповідача заважає позивачці вільно користуватись та ропоряджатись належною їй власністю, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, зазначивши що місце проживання відповідача їй невідоме. \~ \~ \~ \~Позивачка у судове засідання не з"явилась, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому ч.10 ст.187 ЦПК України порядку через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Заяв про відкладення розгляду справи, клопотань та заперечень проти позову до суду не надходило. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення суду (а.с.5-6) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7). \~ \~ \~ \~З довідки Вільхівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області від 14.03.2019 р. (а.с.11) встановлено, що у зазначеному будинку зареєстрований [PERSON] , але не проживає за місцем своєї реєстрації протягом 10 років. Місце перебування його невідоме. \~ \~ \~ \~Приймаючи рішення, суд керується наступним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. \~ \~ \~ \~Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться з судовому порядку. \~ \~ \~ \~У зв"язку з втратою права користування та проживання, особа, що вибула з жилого приміщення, підлягає зняттю з реєстрації. \~ \~ \~ \~Реєстрація відповідача у будинку позивачки, порушує право приватної власності і перешкоджає їй вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач не проживає у зазначеному будинку протягом 10 років, зазначене є підставою для задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 01 березня 1978 року є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується рішенням Соснівської районної Ради народних депутатів виконавчого комітету від 01 березня 1978 року № 63 § 2-5/78 про закріплення квартири та відкриття особистого рахунку на її ім'я. Відповідно до довідки, виданої КП «Соснівська СУБ» від 09 серпня 2016 року, за вказаною адресою, окрім позивачки, зареєстрований її онук, [PERSON], [INFO], який, вже 10 років не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має. Комунальні платежі за користування житлово-комунальними послугами нараховуються згідно з кільеістю зареєстрованих осіб, а оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, які фактично не надаються, але нараховуються, а позивачка змушена сплачувати все сама. Враховуючи викладене, змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, надала згоду на ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, покази свідка [PERSON] дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановленою, що [PERSON], [INFO], є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується рішенням Соснівської районної Ради народних депутатів виконавчого комітету від 01 березня 1978 року № 63 § 2-5/78 про закріплення квартири та відкриття особистого рахунку на її ім'я. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] наймач та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 4845 від 09.08.2016, виданою КП "Соснівська СУБ" ЧМР. Факт не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується актом опитування сусідів від 05.07.2016. З показів свідка [PERSON] вбачається, що вона з позивачкою сусіди, знайомі 60-х років. Відповідач являється онуком для позивачки, він ніколи не проживав з бабусею, лише навідував її. Згідно з ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 2, яка знаходиться в м. Черкаси, провул. Крайньому, 67, доведеними, тому вони підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. За життя спадкодавця склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку та житловий будинок, правовстановлюючі документи на вказане майно не виготовлялись. Про існування у матері земельного паю дізналась лише весною 2013 року від працівників Каменівської сільської ради. В установлений законом термін до держнотконтори не звернулась в зв"язку з тим, що не знала про наявність земельної ділянки (паю). Вважає, що пропустила строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, просила встановити додатковий строк для прийняття спадщини. А також просила судові витрати з відповідача не стягувати. В судовому засідання позивачка не з»явилась надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з"явився, направив на адресу суду заяву про визнання позову повністю, та розгляд справи уйого відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги [PERSON] померлої [INFO]. 12.01.1996 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належне їй на день смерті майно [PERSON]. Даний заповіт не змінено і не скасовано. Встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин. За таких обставин суд, встановлює позивачу додатковий строк для прийняття спадщини - один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який 13.08.2002 року було розірвано (актовий запис № 99). В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON]. Син після розірвання шлюбу залишився проживати з нею і перебуває на її утриманні. [INFO] сину [PERSON] виповнилось 18 років. Він навчається на денному відділенні Вінницького коледжу будівництва та архітектури КНУБА на III курсі за спеціальністю «Будівництво та експлуатація будівель та споруд». Строк закінчення навчання 28.02.2015 р. В зв'язку з навчанням син не має можливості працювати та утримувати себе. Вона самостійно утримувати сина не має можливості. Вона працює в Тиврівській сільській раді на посаді головного бухгалтера, її середньомісячний заробіток складає 2500 грн. Крім того, у неї на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає. Їй невідомо чи має відповідач постійну роботу та стабільний доход. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в частках від доходу, а саме по 1/3 частині від доходу відповідача щомісячно на період навчання сина , тобто до 28.02.2015 р. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у ньому. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до абз.2 п.15 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем порзову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнм на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти безумовне визнання позову відповідачкою і позов задоволити повністю, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших огсіб. На підставі ст.ст.180-182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що вона з відповідачем 12.08.2011року зареєструвала шлюб в Республіці Болгарія, село Пчеларово, область Карджалі, муніципалітет Черноочене, актовий запис № 0051, складений посадовою особою Салимехмед Муталиб Байсим. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з квітня 2016року, через втрату почуття взаємної любові, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. З часу припинення шлюбних відносин вони мешкають у різних країнах. Вважає, що сімя розпалась остаточно, її збереження є не можливим, у звязку з чим просить шлюб розірвати, В судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, відповідно до протоколу допиту відповідача, надісланого Карджалійським районним судом, м. Карджалі, Болгарія, на виконання окремих процесуальних дій, відповідач проти задоволення позову не заперечує, брати участь у судових засіданнях не бажає. Суду пояснив, що з квітня 2016 року він не проживає разом з позивачкою, вона повернулась до України, контактів з нею він не підтримує. Відповідно до п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-757/0/4-13 від 16.05.13р. Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом - справи про визнання шлюбу недійсним, про розірвання шлюбу між одним з подружжя - громадянином України та другим із подружжя незалежно від його громадянства, які проживають за межами України, підсудні судам України (статті 63, 64 Закону України "Про міжародне приватне право ). Суди розглядають спори за позовами громадян України до осіб, які проживають за кордоном, за правилами альтернативної підсудності, передбаченої статтею 110 ЦПК, а також виключної підсудності, передбаченої статтею 114 ЦПК та статтею 77 Закону України про міжнародне приватне право". Дослідив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як за вищевказаних причин подальше спільне життя подружжя і збереження їхньої родини стали неможливими, а тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб варто розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу позивачці залишити «Бугаєнко».

Outcome: approved