Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього кредитної заборгованості у сумі 30744,93 грн. Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, банківська установа посилається на те, що в процесі цивільно - правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобов'язання позичальника перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними. Представник позивача у судовому засіданні 30.03.2015 та в письмових заявах (а.с. 37, 40, 49) позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач, прийнявши участь у судовому розгляді справи, не заперечуючи факт отримання кредитних коштів та наявність невиконаного ним за договором кредиту зобов'язання, позовних вимог не визнав повністю з посиланням на те, що після запровадження у ПАТ "Банк Форум" тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, всі рахунки філії Банку були заблоковані, а сама філія перестала існувати. Вищевказані об'єктивні обставини, за доводами позивача, і стали фактичною перешкодою для сплати чергових платежів по кредиту. Заслухавши заперечення відповідача та дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Відповідно до укладеного 10 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» (статут а.с. 12-15) (надалі - Банк) та відповідачем [PERSON] (надалі - Позичальник) кредитного договору №0504/07/26-CL (надалі - Кредитний договір а.с. 3-6), Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 52 000 грн., з процентною ставкою за користування ним на рівні 17 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 08 грудня 2017 року. В свою чергу, Позичальник зобов'язався щомісячно здійснювати погашення частини кредиту та процентів у відповідності з погодженим Графіком (додаток № 1 до кредитного договору а.с. 7-8). Згідно з п. 4.1 Кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Також у п. 6.1 вищевказаного правочину зазначено, що Позичальник гарантує, що на момент укладення цього Договору він має право на укладення цього Договору і виконання своїх зобов'язань по ньому і відсутні будь-які обставини, що обмежують його право укласти і виконати цей Договір. Також між сторонами 25 травня 2010 року було укладений додатковий договір до Кредитного договору, відповідно до умов якого сторони узгодили термін повернення відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 9). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов'язання за Кредитним договором відповідачем належним чином не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 02.02.2015 (розрахунок, а.с. 10-11) за предметом позову у сумі 30744,93 грн. (в.ч.: 5631,35 грн. - прострочена сума заборгованості, 17296,00 грн. - поточна заборгованість, 3899,07 грн. - прострочена сума по відсотках, 341,71 грн. - поточна сума заборгованості по відсотках, 3576,80 грн. - пеня) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 549, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Доводи та заперечення відповідача щодо відсутності філії чи іншого відокремленого підрозділу банківської установи за його фактичним місцем проживання та незнання ним реквізитів рахунків позивача, у якості підстави для відмови у задоволенні позову, судом відхиляються, оскільки вказані обставини не можна вважати об'єктивними перешкодами для невиконання взятих на себе Позичальником за Кредитним договором зобов'язань (п. 1, п.п. 2.3. - 2.6., 3.3.2., 3.3.3., 4.1.) зі своєчасного погашення чергових платежів по кредиту та плати за користування грошовими ресурсами. Вказані відповідачем обставини про заблокування рахунків позивача та відсутності у нього реквізитів зі сплати кредитної заборгованості під час ліквідації банку не дають підстав для висновку про його звільнення від взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, крім того відповідачем [PERSON] також не доведено факту умисного створення умов банком для неналежного виконання зобов'язань з його боку. В матеріалах справи відсутні докази з приводу вчинення відповідачем будь-яких дій, які б свідчили про його намагання врегулювати правовідносини з Банком щодо сплати кредитної заборгованості, тому дана обставина не входить до встановленого Цивільним кодексом України (Глава 50) та умовами укладеного між сторонами Кредитного договору переліку підстав для припинення зобов'язань. Разом з тим, слід констатувати, що позивачем вжиті належні заходи щодо повідомлення Позичальників відносно реквізитів для сплати кредитної заборгованості, інформація про що розміщена на офіційному сайті ПАТ «БАНК ФОРУМ». Також задовольняючи позовні вимоги станом на 02.02.2015 суд виходить з того, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, поняття яких законодавцем розкрито у ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України. Тобто суд, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи розглядає справи на підставі поданих сторонами доказів. Обов'язок щодо доведення певних обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, передбачений частиною третьою ст. 10 та частиною першою ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України В свою чергу, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України). Так, надавши суду копію квитанції від 30.03.2015 №11617809 про сплату через АБ «Укргазбанк» на користь позивача суми 3000,00 грн., відповідач контрозрахунку суми заборгованості суду не надав. Також і позивач не надав суду уточненого розрахунку по сумі заборгованості за предметом позову та підтвердження фактичного отримання вищевказаної суми у рахунок погашення кредитної заборгованості, натомість надіслав заяву про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, без участі представника позивача (вх. ЕП-618 від 06.04.2015). Таким чином, з урахуванням вищевказаних засад цивільного процесу, а також специфіки зарахування сплачених Позичальником сум, у випадку недостатності обсягу проведеного платежу для виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором (п. 2.7. Кредитного договору), заборгованість відповідача перед банківською установою визначена станом на 02.02.2015. Поряд з цим, вказані обставини не виключають можливості зарахування суми за квитанцією від 30.03.2015 №11617809 у рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем, у порядку визначеному п. 2.7. Кредитного договору. На підставі частини третьої ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір у сумі 307,44 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved