Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Сторони від зареєстрованого 04.08.2005 року шлюбу дітей не мають. Позивач 27.03.2015 року звернувся до суду з позовом та просив ухвалити судове рішення, яким розірвати його шлюб із відповідачем посилаючись на те, що шлюбні стосунки між ними були остоточно припинені на початку березня 2015 року за його ініціативою, у зв»язку із непорозуміннями, які стали виникати між ним та дружиною. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 24.06.2015 року сторонам по справі за клопотанням відповідача надавався трьохмісячний строк для примирення. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та наполягав на розірванні шлюбу, пояснивши, що за час наданий їм судом на примирення вони з відповідачем жодного разу не бачилися, будь-яких кроків до примирення ані він, ані відповідач не вчиняли, мешкали окремо один від одного, спільного господарства не вели, примирятися із відповідачем та зберігати сім"ю він не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та, не спростовуючи того факту, що на початку березня 2015 року шлюбні відносини між нею та позивачем дійсно були припинені та вона стала мешкати та мешкає до тепер окремо від позивача, пояснила суду, що вона намагалася зустрітися із позивачем для примирення але він таких зустрічей уникав. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали цивільної справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 04.08.2005 року Слов"янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 355 (а.с.7). При цьому, дошлюбне прізвище відповідача [PERSON], а після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON]. Від шлюбу позивач та відповідач спільних дітей не мають. Із пояснень позивача вбачається, що на початку березня 2015 року шлюбні відносини із відповідачем були припинені, причиною чого вважає різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. За таких обставин, позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, вважав, що примирення між ним та відповідачем не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя неповнолітніх дітей не мають, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому, відповідач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище - [PERSON].

Outcome: approved