Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач у січні 2017 року звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій вказував, що 18.03.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області. За умовами договору він передав [PERSON] у власність 100000 грн. з визначеним строком до 18.12.2016 року з умовою, що в разі неповернення суми позики з відповідача стягується штраф у розмірі 20% від суми позики. На час звернення до суду [PERSON] борг не повернула. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики у розмірі 100000,00 грн. та штраф за невиконання зобовязань за договором позики у розмірі 20000 грн. Позивач в судове засідання не зявився, своєю письмовою заявою просить суд провести розгляд справи за його відсутності та задоволити позовні вимоги ( а.с.33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена , про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про вручення судових повісток. Заявою, що надійшла до суду повідомила суд , що позовні вимоги визнає та просить провести розгляд справи без її участі ( а.с.30). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію\~ позивача та відповідача викладену\~ у їх письмових заявах, що надійшли на адресу суду,\~ дослідивши матеріали справи\~\~ вважає, що позов підлягає\~ задоволенню . Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Виходячи з розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення\~\~ у цивільній справі"\~за змістом ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.\~\~ Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи встановлено, що 18 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 100000,00 ( сто тисяч) гривень. Названий договір між сторонами нотаріально посвідчений 18.03.2016 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області запис про що внесено до реєстру за № 499. Згідно названого договору позики [PERSON] зобовязувалася повернути зазначені кошти в строк до 18 грудня 2016 року. У разі неповернення вчасно всієї суми позики позикодавець відповідно до пункту 5.2 договору вправі вимагати повернення суми позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення договору, а також сплати двадцяти відсотків штрафу від суми договору ( а.с.6-8). Суд, вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги виходить з наступних міркувань. Відповідно до частини 1\~статті 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Наведені обставини справи вказують, що між сторонами виникли зобовязальні правовідносини за договорами позики, тому відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання відповідачем має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~ Ст. 610 ЦК України вказує, що \~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.\~На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.4\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Як убачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов'язання, грошові кошти позивачу не повернула. Матеріали справи вказують, що сума боргу відповідача перед позивачем за договором позики від 18.03.2016 року складає 100000 ( сто тисяч) гривень, які своєчасно у визначений договором термін відповідачем не були повернуті позивачу. Тому згідно п.5.2 договору, при неповерненні вчасно всієї суми позики ( тобто до вісімнадцятого грудня дві тисячі шістнадцятого року) позивач правомірно вимагає при цьому повернення позики, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати двадцяти відсотків штрафу від суми договору, що складає 20000 ( двадцять тисяч) гривень. Виходячи з вище викладеного суд прийшов до переконання що вимоги позивача базуються на чинному законодавстві та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1200 грн.

Outcome: approved