Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 12.05.2016 року між ПАТ "Ідея Банк" та відповідачем був укладений кредитний договір № Z03.232.71950 відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 50636 грн. зі сплатою 1,99 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач неналежно виконує свої зобовязання за договором та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 24.11.2017р. становить 81542,32 грн., що позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також, стягнути судові витрати по справі. Позивач не направив в судове засідання свого представника, в резолютивній частині позовної заяви просили розглядати дану справу без участі їхнього представника, позов підтримали. В судове засідання відповідач не з'явилася, про дату, час та місце проведення розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем 12.05.2016 року було укладено кредитний договір № Z03.232.71950 відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 50636 грн. зі сплатою 1,99 % річних за користування кредитними коштами. Згідно п. 1.2 кредитного договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника, вказаний в п.1.7 договору. Згідно п. 1.3. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитними договором. Встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач порушила взяті на себе зобовязання щодо належного та вчасного повернення коштів і станом на 28.12.2017 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 81542,32 грн., яка складається з: 42340,19 грн. основний борг; 3061,15 грн. прострочений борг; 16019,07 грн. прострочені проценти; 1526,62 грн. строкові проценти; 18595,29 грн. пеня за несвоєчасне погашення платежів; що підтверджується випискою по особовому рахунку №29095423271950.980 та рахунком заборгованості станом на 24.11.2017 року. Судом встановлено, що банком було направлено відповідачу вимогу від 25.10.2017 року про дострокове повернення кредитних коштів. За змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у повному обсягу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 800 грн. сплаченого при поданні позову в сумі 1600 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 800 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved