Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» про скасування обтяження: заборони на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на праві власності належить [PERSON] , зареєстроване 29.05.2008 року реєстратором Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області: тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 7281072; зареєстровано: 29.05.2008, 11:14:10 за № 7281072 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 15.06.1988, Ощадбанк; об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний запис 108-4 стр. 21; заявник: Друга Кіровоградська ДНК. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 245158917 від 19.02.2021 року) підставою обтяження було: "повідомлення, б/н, 15.06.1988, Ощадбанк", тобто правовідносини по обтяженню виникли в 1988 році. Позивач вказує, що не мав ніяких кредитних чи інших зобов`язань перед ПАТ «Державний ощадний банк України», а наявність заборони на нерухоме майно порушує його право гарантоване Конституцією України на безперешкодне розпорядження своїм майном. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2021 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 31.05.2021 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву мотивований тим, що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем за позовом, так як належним відповідачем може бути лише Державний реєстратор, який вносив відповідні відомості до Державного реєстру. Вказує, що банк не є органом або суб`єктом, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації та не вступав у договірні відносини між позивач та банком. В свою чергу представник позивача надав відповідь на відзив від 07.06.2021 року по якому наполягав задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.08.2021року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача через канцелярію суду надав заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі, вимоги підтримав, просив задовольнити, судові витрати залишти по фактично понесеними позивачем. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, в наданому до суду відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, провести розгляд справи без участі представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 2, її представникв судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 17.09.2012 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 04.09.2012 року № 748. Як вбачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №245158917 від 19.02.2021 року на вказаний будинок накладено заборону на підставі повідомлення ощадбанку б/н від 15.06.1988 року, реєстраційний номер обтяження 7281072 від 29.05.2008 року. При цьому власником будинку зазначено [PERSON] Листом від 01.03.2021 року № 161/01-17 Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області повідомив, що надати ксерокопію повідомлення б/н 15.06.1988 року не є можливим, оскільки відповідно до ст. 214 переліку документів міністерства юстиції СРСР, органів, установ юстиції і судів із зазначенням строків зберігання документів переписка по накладенню та зняттю арештів та заборон на житлові будники від 31.01.1980 р. зберігається 3 роки. Відповідно до правил ведення нотаріального діловодства затверджених наказом МЮУ 15.12.2010 року за № 1318/18613 розділу XV п. 15.1 на зберігання до ДНА передаються справи (наряди) нотаріальних документів лише постійного і тривалого (понад 10 років) зберігання. Згідно реєстру Третьої кіровоградської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон відчуження житлових будинків (1974-1996 роки) міститься запис: « [ADDRESS] [PERSON] ». Згідно алфавітної книги обліку заборн відчуження і арештів нерухомого майна по адресах (1974-1997 роки) Третьої кіровоградської державної нотаріальної контори міститься запис: « [ADDRESS] - осуда №12 [PERSON] ». Відмітка про зняття заборони відсутні. 02.03.2021 року за вих.. №109-50/1-24/88 адміністрацією філії- Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» повідомлено, що в період з 1988 року по 1999 рік існував Сбербанк СРСР, потім Державний спеціалізований комерційний банк України. Національним банком України №130 від 27.11.2018 року «Про затвердження Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку та банків України» встановлено граничний строк зберігання кредитних справ - 5 років. Таким чином, не можливо встановити чи був позивач клієнтом банку, в зв`язку з чим накладалась заборона, чи відповідає дійсності запис в Державних реєстрах, оскільки в АТ «Ощадбанк» відсутні копії повідомлень про накладення обтяжень чи договорів на підставі яких можливо було накладено заборону. Також повідомлено, що станом на 02.03.2021 року за [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитами відсутня. З 18.07.2019 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог статті 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до вимог ст.41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст.312 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно вимог ст.391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, заборона відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачу порушує права та законні інтереси позивача як власника, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника нерухомого майна в інший крім судового захисту спосіб. З огляду на те, що із зазначених вище обставин у своїй сукупності не вбачається підстав для накладення заборони відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачу, вимога позивача не порушує нічиїх прав та обов`язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі вважати по фактично понесеними стороною позивача.

Outcome: approved