Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з цим позовом та в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати у вигляді судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 07.06.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до умов зазначеного договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитними коштами, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків. У зв'язку з цим, станом на 31.01.2018 р. виникла заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 64322,66 грн., тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача не з"явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, прохає задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна в повному обсязі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року позивач затвердив Умови та Правила надання банківських послуг, в преамбулі яких зазначено, що ПАТ КБ «Приватбанк», діючи на підставі відповідної ліцензії Національного банку України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила та/або Договір). Затвердженням та публікацією в мережі Інтернет Умов та Правил позивач в порядку ст.641 ЦК України зробив публічну оферту на укладення договору банківських послуг. Судом встановлено, що 07.06.2011 року відповідач подала позивачу власноруч підписану Заяву позичальника за запропонованою позивачем стандартною формою, в якій висловив бажання на видачу йому кредиту у розмірі 3000,00 грн. та своїм підписом підтвердив свою згоду з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами та погодилася їх виконувати. У той же день заява відповідача була прийнята представником позивача, про що є відповідний запис у заяві. Таким чином, між позивачем та відповідачем з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.6, 626-629, 634, 638-642, 1054-1057 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, умови якого визначені Умовами та Правилами, внаслідок чого між сторонами виникли, в тому числі, кредитні зобов'язання (надалі - Договір). З часу укладення договору відповідач користувалася кредитними коштами, однак своєчасно зобов'язання з повернення сум кредиту та відсотків за користування ним не виконувала. У зв'язку з цим, з урахуванням умов Договору щодо порядку погашення боргових зобов'язань, нарахування та оплати процентів і комісії, та відповідно до розрахунку, що наданий позивачем, станом на 31.01.2018 р. у відповідача виникла заборгованість за Договором у розмірі 64322,66 грн., яка складається з наступного: 2946,27 грн. - заборгованість за кредитом; 54837,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - заборгованість зі штрафу (фіксована частина); 3039,17 грн. - заборгованість зі штрафу (процентна складова). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 10561 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що відповідач у судове засідання не з'явилася, доказів сплати заборгованості за кредитним договором не надала, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.6, 599, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054-1056 ЦК України,

Outcome: approved