Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що сторони уклали шлюб 20.02.1999 року, який був зареєстрований у Лешнівській сільській раді Бродівського району Львівської області. Від шлюбу народилися: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON],18.03.2005р.н. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 16.10.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Спочатку відповідач надавав добровільно допомогу на утримання дітей. Однак останнім часом належної допомоги на утримання і виховання дітей не надає, не забезпечує матеріально. Старший син навчається. Діти повністю перебувають на утриманні та вихованні позивачки. У звязку з цим просить стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення сином повноліття. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 16.10.2015 року розірвали шлюб відповідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області (а.с.4), згідно свідоцтва про народження від цього шлюбу у подружжя народився син [PERSON],18.03.2005р.н. (а.с.5). Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час розгляду справи в суді прожитковий мінімум для дитини від шести років до вісімнадцяти років становить 1777 грн. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, врахувавши матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, а також стан його здоровя, вважає, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, що дасть змогу в достатній мірі забезпечити необхідні потреби дитини. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.180,181,182,183 СК України,

Outcome: approved