Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті матері позивачки [PERSON] , відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» на території Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області, розміром 7,4 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), що посвідчено сертифікатом серії ОД № 0199358. 16 січня 2019 року [PERSON] звернулася до Захарівської районної державної нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак державний нотаріус Романова І.С. постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких обставин, позивач позбавлена можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на земельну ділянку та вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не з`явилася, але попередньо надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без її участі. Представник відповідача Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги позивача визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №1 від 01.01.1997року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Онилівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області 01.01.1997 року. Факт родинних стосунків позивача та спадкодавця підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис складено 19 вересня 1970 року № 59, в якому матір`ю позивачки вказана [PERSON] та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , який укладено 30.12.1989 року між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис складено 30.12.1989 року № 33, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище - [PERSON] . Після смерті спадкодавеці [PERSON] , відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» на території Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області, розміром 7,4 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), що посвідчено сертифікатом серії ОД № 0199358. [PERSON] звернулася із відповідною заявою до Захарівської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення права на спадщину. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 січня 2019 року державний нотаріус Романова Ірина Сергіївна відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що серед поданих документів відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0199358, що належить [PERSON] . Відповідно до п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01.01.2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Оскільки, спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] , тоді до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті слід застосовувати положення ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з положеннями ст. ст. 525 та 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ст. 529 ЦК УРСР). Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, як донька спадкодавця. Згідно ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При цьому, така дія має бути вчинена протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Згідно довідки Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області від 09.01.2019 року № 18, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті в будинку без номера, по вулиці без назви в селі Онилове Захарівського району Одеської області. У житловому будинку, що розташований за вищевказаною адресою, крім покійного [PERSON] , на день її смерті та до цього проживає донька - [PERSON] - [INFO] . Тобто, позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР свідчить про прийняття спадщини. Про відмову від спадщини позивач не заявляв, інші спадкоємці, які здійснили дії по прийняттю спадщини спадкодавця відсутні. Згідно листа Захарівської районної нотаріальної контори Одеської області від 19.06.2020 року № 408/01-16 вбачається, що заповіт щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] не посвідчувався; спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися; свідоцтва про право на спадщину не видавалось; спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. З письмової інформації міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 267/155-18 від 21.12.2018 року вбачається, що гр. [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0199358 виданого на підставі розпорядження районної державної адміністрації № 131/97 від 01.04.1997 р.. розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах на території Онилівської сільської ради Захарівського (Фрунзівського) району Одеської області, колишнього КСП «Світанок». Згідно довідки Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області від 17.12.2018 року № 568, за громадянкою [PERSON] числиться сертифікат на земельну частку (пай) серії ОД [NUMBER] , виданий згідно розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації за № 131/97 від 01.04.1997 року. Згідно довідки Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області від 20.01.2020 року № 25 встановлено, що середній розмір земельної частки (паю) на території Онилівської сільської ради по колишньому КСП «Світанок» становить 4,5000 га. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст. 1217 ЦК. Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п.23Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування`у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, у звязку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved