Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом в інтересах свого довірителя [PERSON] до Територіальної громаді в особі Дніпродзержинської міської ради в якому просили суд визначити частки у спільній, частковій, сумісній власності, визначити спадкову частку та визнати право власності на частину спадщини в порядку спадкування за законом, згодом уточнили свої позовні вимоги, залишивши відповідачем Територіальну громаду в особі Дніпродзержинської міської ради та залучили у якості третьої особи, та змінили свої вимоги, щодо визначення часток та визнання права власності в цілому за довірителем, в інший частині вимоги залишили без змін. В обґрунтування свої уточнених вимог представник позивача зазначив, що його довіритель, [PERSON] 11 листопада 2013 року звернувся до першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори с заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після померлих [INFO] року матері [PERSON] та померлого [INFO] року батька [PERSON], але отримав письмову довідку з питань діючого законодавства, в якій нотаріус зазначив, що на день смерті [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. На підставі свідоцтво про право власності на житло, яке було видане 03 червня 1998 року центральною комісією по приватизації житлового фонду ВО «Придніпровський хімзавод», квартира розташована за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності та зареєстрована в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за номером запису 22232, в реєстрову книгу 155. Згідно відповіді наданої Департаментом комунального господарства та земельних відносин у м. Дніпродзержинську за № 05-07/2309 від 27.09.2013 року, вид спільної власності у вищезазначеному свідоцтві права власності приватизаційним органом вказано не було. Таким чином, видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після померлих [PERSON] та [PERSON], є не можливим у зв'язку з тим що в свідоцтві про право власності не визначені частки квартир за учасниками приватизації. Нотаріус запропонувала [PERSON] звернутися до суду із заявою про визначення часток у сумісний частковій власності. Представник позивача та його довіритель в судове засідання з'явилися, але надали до суду заяву в якій просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без їх участі, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачів, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. Представник відповідача та третіх осіб у судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви в яких не заперечують проти позовних вимог, та просили розглянути справу без їх участі та участі їх представників. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та представників третіх осіб, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, яке було видане 03 червня 1998 року центральною комісією по приватизації житлового фонду ВО «Придніпровський хімзавод», квартира [ADDRESS] та належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до відмітки зробленій у свідоцтві, право власності було зареєстровано в ОКП Дніпродзержинському БТІ, про що у реєстраційній книзі 155 зроблено запис за реєстровим номером 22232, та видано технічний паспорт на житло. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року батько довірителя, [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] яке видане 09.11.2009 року, Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області та зробленим актовим записом № 1340 в книзі реєстрації смертей. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року матір довірителя, [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] яке видане 02 квітня 2013 року, Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області та зробленим актовим записом № 323 в книзі реєстрації смертей. Судом встановлено, що після смерті батьків довірителя була відкрита спадщина до складу якої увійшла частка, належна кожному померлому у праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що інші спадкоємці спадкового майна після смерті [PERSON] та [PERSON] - відсутні. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття не проживав постійно із спадкоємцем, може подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Довіритель представника позивачка в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батьків, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2013 року довіритель представника позивача [PERSON] звернувся до першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після померлих [INFO] року матері [PERSON] та померлого [INFO] року батька [PERSON], але отримав письмову довідку з питань діючого законодавства, в якій нотаріус зазначив, що на день смерті [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. на праві спільної сумісної власності, що не дає можливості встановити частку померлих спадкодавців в зазначеній квартирі, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Суд дослідивши матеріали цивільної справи вважає уточнені вимоги представника позивача обґрунтованими, законними та такими що підлягають задоволенню, оскільки, до довірителя [PERSON], як до спадкоємця, після смерті батьків перейшли усі права та обов'язки спадкодавців, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). З зв'язку з тим, що Цивільний Кодекс України, чітко не врегульовує питання визначення часток у праві спільній сумісній власності, суд прийшов до висновку про визначення часток в праві спільній сумісній власності рівними виходячи з наступного: У відповідності зі п. 2 ст. 8 Закон України „Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї. Згідно до ст. 370 ЦК України, „Визначення часток у праві спільної часткової власності" - частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. На підставі ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи те, що довіритель [PERSON], є спадкоємцем першої черги і те, що інші спадкоємці першої черги відсутні, суд вважає за можливим визнати право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], які залишилась після смерті померлих [INFO] року матері [PERSON] та померлого [INFO] року батька [PERSON], які визнані спадковим майном, та визнати право власності за [PERSON] в цілому на квартиру [ADDRESS], з подальшою реєстрацією у відповідних державних органах. Враховуючи викладене та

Outcome: approved