Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

позивач просить суд визнати за нею, [PERSON] , право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 1,24 га для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: Кагарлицький район, с. Мирівка, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер земельної ділянки: 3222285600:04:313:0051, нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь: 46 177 грн. 30 коп. в порядку спадкування після смерті [PERSON] , обґрунтовуючи позов наступним. [INFO] померла її баба - [PERSON] , останнє місце проживання якого (ої) було: [ADDRESS] , за життя якій належала земельна ділянка 1,24 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер земельної ділянки 3222285600:04:313:0051, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки 46 177 грн. 30 коп. Спадкодавець [PERSON] , за життя залишила заповіт, посвідчений 19 жовтня 2005 року [PERSON] , секретарем виконкому Мирівської сільської ради за реєстровим № 201, на все своє майно в рівних частках кожному на ім`я: [PERSON] та [PERSON] , яка померла до відкриття спадщини [INFO]. [PERSON] являється її рідною матір`ю, тому вона, [PERSON] , стверджує, що є спадкоємцем, передбаченим ст.1266 Цивільного кодексу України, так як її мати - [PERSON] , рідна донька спадкодавця, померла до відкриття спадщини [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України: внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. 22.07.2020 року вона звернулася до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про спадщину проте отримала відмову, в якій нотаріус зіслався на те, що дане майно не охоплено заповітом, але ж у заповіті вказано все майно. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України: 1. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 2. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до п.2 ст. 1236 Цивільного кодексу України: заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст. 1245 Цивільного кодексу України: частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст. 1256 Цивільного кодексу України: тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст.. 1275, 1276 Цивільного кодексу України: якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер до відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно п. 5.3 Листа від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених ст. 1266 ЦК за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми ст. 1266 ЦК застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом (глава 86 ЦК). Згідно ст. 68 Закону України "Про нотаріат", п. 4.14 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно ст. 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Згідно ст.1278 Цивільного Кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо сам спадкодавець не розділив спадщину між ними. Позивач [PERSON] на підготовче засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність та позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] на підготовче засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутність. Проти позову не заперечує, а саме: не заперечує проти, щоб Ѕ частина земельної ділянки належала [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 08.07.2019 р. За життя [PERSON] належала земельна ділянка, які входять до складу спадщини, а саме: ?земельна ділянка площею 1,24 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222285600:04:313:0051. Отже, після смерті [PERSON] залишились вищезазначена земельні ділянки, яка входять до її спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 19.10.2005 р. [PERSON] було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Чухою Л. та зареєстрований в реєстрі за № 201. Відповідно до вищезазначеного заповіту [PERSON] зробили наступне заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також: у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного термального управління юстиції у Київській області 17.07.2018 р. Після смерті [PERSON] із спадкоємців за законом першої черги залишилась дочка [PERSON] та за представленням [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не залишилось. Згідно інформації Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області стало відомо, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , згідно з даними Спадкового реєстру заведена Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою 15 липня 2019 року за №102/2019. Спадкодавець [PERSON] за життя залишила заповіт на все своє майно на імя [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Чуха Л.М., секретарем виконавчого комітету Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 19 жовтня 2005 року за реєстровим №201. [PERSON] , донька спадкодавця, подала заяву про прийняття спадщини від 21 листопада 2019 року за №535. [PERSON] , подали заяву про прийняття спадщини від 15 липня 2019 року за №327, згідно ст. 1266 Цивільного кодексу України, так як її мати - [PERSON] , рідна донька спадкодавця померла до відкриття спадщини [INFO]. У зв`язку з відкриттям спадщини [PERSON] позивач у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом звернення до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] , що підтверджується листом нотаріуса. Відповідач [PERSON] також у встановлений шестимісячний строк звернулись до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини матері [PERSON] . Після прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на земельну ділянку позивач звернулась до державного нотаріуса, яка її повідомила, що для оформлення на неї як спадкоємця частини земельної ділянки, необхідно звернутися до суду. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи, що у даному випадку позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved