Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування працівником матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 509 від 18.02.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» є фінансовою установою та здійснює діяльність з прийому платежів та переказу коштів за допомогою терміналів самообслуговування на підставі ліцензії НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків №36/1 від 05.07.2017 року. 30 серпня 2016 року ТзОВ «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» прийняло на посаду касира-операціоніста за сумісництвом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наказом № 85 від 30.08.2016 року. Відповідача [PERSON] було ознайомлено з його посадовими обов`язками, про що свідчить підпис останнього на даному документі, відповідно до яких він зобов`язаний здійснювати операції, пов`язані з прийманням готівкових грошових коштів внесених через термінали позивача, зберігати ці кошти до моменту їх внесення на розрахунковий рахунок позивача та вносити їх на розрахунковий рахунок позивача відкритий в банку. Крім цього, 30 серпня 2016 року між позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність для забезпечення належного виконання посадових обов`язків відповідачем. Відповідно до абзацу 1 Договору, відповідач [PERSON] , у відповідності з діючим законодавством, добровільно приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження будь-яких ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Таким чином, 19 березня 2019 року відповідачем [PERSON] було проінкасавано термінали самообслуговування у кількості 10 терміналів, які використовуються позивачем для провадження своєї господарської діяльності з прийому та переказу коштів, та отримано з терміналів грошові кошти на загальну суму 143 702 (Сто сорок три тисячі сімсот дві гривень) гривень. В подальшому відповідач зобов`язаний був внести зазначену суму грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача. Однак, в супереч своїх посадових обов`язків, відповідач [PERSON] не вніс грошові кошти на розрахунковий рахунок позивача, а використав їх у своїх власних цілях. Вказана сума грошових коштів належить позивачу, оскільки була прийнята за допомогою терміналів самообслуговування позивача в якості ініціювання переказу коштів та повинна бути перерахована позивачем на користь отримувачів переказу. Внаслідок невнесення відповідачем [PERSON] грошових коштів на рахунок позивача, останньому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 143 702, 00 гривень. 04 вересня 2019 року позивач звертався до відповідача з листом - вимогою про вчинення останнім дій, щодо вирішення питання стосовно відшкодування завданих ним матеріальних збитків з метою врегулювання спору в досудовому порядку. Однак, відповідач не вчинив жодних дій щодо відшкодування позивачу завданих ним матеріальних збитків. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» суму завданих збитків в розмірі 143 702, 00 гривень та судові витрати. Відповідно до ст.274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позаяк надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримав повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити, а тому суд розглянув справу у відсутності представника на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явивася повторно, хоч про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином за місцем його реєстрації, відзив на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ФК № 509 від 18.02.2015 року та здійснює діяльність з прийому платежів та переказу коштів за допомогою терміналів самообслуговування на підставі ліцензії НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків №36/1 від 05.07.2017 року (а.с.5,6). Також, в судовому засіданні належними доказами встановлено, що 30 серпня 2016 року ТзОВ «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» прийняло на посаду касира-операціоніста за сумісництвом [PERSON] , [INFO] , згідно наказу №85 від 30 серпня 2016 року (а.с.7). Крім цього, 30 серпня 2016 року між позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність для забезпечення належного виконання посадових обов`язків відповідачем (а.с.8) Із абзацу 1 даного Договору року вбачається, що відповідач [PERSON] у відповідності з діючим законодавством, добровільно прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження будь-яких ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, які ним були отримані при виконанні робіт, пов`язаних з обслуговуванням грошових автоматів. Відповідно до бухгалтерської довідки ТзОВ «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» за № 270919/1 від 27 вересня 2019 року про рух грошових коштів та інкасації касиром-оперціоністом [PERSON] за період з 01 жовтня 2018 року по 30 серпня 2018 року встановлено, що станом на 30 серпня 2019 року внаслідок протиправної поведінки відповідача [PERSON] , яка полягає в порушенні ним своїх посадових обов`язків, а саме: невнесення грошових коштів на рахунок позивача, в зв`яку з чим ТОВ «ФК «Тандем- Фінанс» завдано матеріальну шкоду в розмірі 143 702, 00 гривень (а.с.10). Згідно ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Пунктом 1 ч.1 ст. 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Ст. 135-1 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Відповідно до ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Згідно ст.138 КЗпП України обов`язок доказування наявності умов для притягнення працівника до матеріальної відповідальності покладається на власника або уповноважений ним орган. Пленум Верховного Суду України у постанові від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" зазначає, що суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст. ст.130,135-3,137 КЗпП України, залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене та те, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] обов`язків за договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність щодо збереження переданих йому матеріальних цінностей, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 143 702, 00 гривень. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 2 155, 53 гривень.

Outcome: approved