Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], згідно якого вимагає: визнати 7/20 частини житлового будинку [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,1688 га під цим будинком, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя - позивачки та померлого [PERSON]; визнати за собою право власності на 7/40 частину зазначеного житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки в порядку виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, 04.05.1958 року вона уклала шлюб з [PERSON] Під час перебування у шлюбі вони придбали частку житлового будинку [ADDRESS]; згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.12.2007 року, розмір цієї частки визначений як 7/20; до цієї частки будинку відносилася також присадибна земельна ділянка площею 0,1688 га. [INFO] її чоловік [PERSON] помер, і на зазначене майно стали претендувати спадкоємці - відповідачі у справі. Позивачка вважає, що згідно ст.60 СК України, вказані частина житлового будинку та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, у зв'язку з чим й звернулася до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду справи представник позивачки адвокат [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просить їх задовольнити, тобто врахувати, що спірні частина будинку та земельна ділянка є об'єктами спільної сумісної власності подружжя. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідачки [PERSON] адвокат [PERSON] позов не визнав; не заперечуючи щодо належності спірного майна до спільної сумісної власності подружжя, вважає, що спір між сторонами відсутній, оформлення та захист права власності у цьому випадку має відбуватися у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позову або закрити провадження у цивільній справі. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, 04.05.1958 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 07.02.1992 року, під час перебування у шлюбі [PERSON] була придбана частина житлового будинку [ADDRESS]. Згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.12.2007 року, розмір частки цього житлового будинку, що був придбаний [PERSON], визначений як 7/20. Крім того, також вбачається, що при житті [PERSON] отримав право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1688 га, розташовану по [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно ст.22 КпШС України в ред.1969 року, що діяла на момент видачі правовстановлюючого документа на житловий будинок, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст.60 СК України в ред.2002 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд також враховує, що за змістом ст.ст.81, 116 Земельного кодексу України, п.18-2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя; разом з цим, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. У зв'язку із наведеним суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що спірні частка житлового будинку та земельна ділянка є об'єктами права спільної сумісної власності її та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, на отримання спадщини після його смерті претендують відповідачі у справі. Згідно ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідачки на те, що спір між сторонами фактично відсутній, оскільки з відзиву на позову заяву вбачається, що відповідачка [PERSON] відносить спірні частину житлового будинку та земельну ділянку у повному обсязі до спадкового майна, тобто наявний спір щодо правового статусу цього майна, який потребує вирішення у судовому порядку. Враховуючи наведене, суд задовольняє вимоги позивачки у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved