Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить шлюб, зареєстрований з відповідачем 21 січня 2011 року, розірвати, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з нею, після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Свої вимоги мотивувала тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони не змогли створити міцної сім'ї, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та сімейні обов'язки, через що виникали непорозуміння і конфлікти в сім'ї, припинилися шлюбні відносини, що призвело до розпаду сім'ї та стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила, просить шлюб розірвати, оскільки зберегти сім'ю неможливо, неповнолітнього сина [PERSON] залишити на проживанні з нею, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати та витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану покласти на відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Зі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 21.01.2011 року встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 січня 2011 року, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 7. Відповідно до ст.112 ч.1 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя . В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 05.04.2011 року. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Принцип 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що призвело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сім'ї. Сторони шлюбних відносин не підтримують, наполягають на розлученні, що свідчить про те, що шлюб між ними носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому суд вважає за необхідним позов задоволити, шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити на проживанні з матір'ю, позивачкою по справі, прізвище позивачці після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати та витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану покласти на відповідача [PERSON]. Питання судових витрати суд вирішує у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved