Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння [ADDRESS] належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була її мати, [PERSON] . Однак право власності на будинковолодіння в Коломийському МБТІ не зареєстроване. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину вказаного будинковолодіння, яку прийняв син померлої, [PERSON] , постійно проживаючи із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] помер брат позивачки, [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини будинковолодіння. Вказує, що прийняла спадщину після смерті брата, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння не зареєстровано. Просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача на розгляд справи не з`явився, однак подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, з позовними вимогами згідний, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав до типу колгоспного двору, головою якого була мати позивачки, [PERSON] , що підтверджується довідкою Турківської сільської ради № 25 від 22 травня 2015 року (а.с.32). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 63324 від 22 січня 2019 року зазначений будинок в Коломийському МБТІ не зареєстрований (а.с.6). Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали : [PERSON] - голова двору, [PERSON] - син та [PERSON] - дочка, що підтверджується довідкою Турківської сільської ради № 25 від 22 травня 2015 року (а.с.32). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому кожному з них належало по 1/3 частині вказаного будинковолодіння. [INFO] [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації смертей 18 лютого 1991 року складено відповідний актовий запис за № 7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.35). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину будинковолодіння, яку прийняв син померлої, [PERSON] , постійно проживаючи із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак спадкових прав не оформив. [INFO] помер брат позивачки, [PERSON] , про що 01 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 35, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.33). Після його смерті відкрилась спадщина на 2/3 частину спірного будинковолодіння. Спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого є позивачка. Прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном, позивачка звернулась до нотаріуса із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено у зв"язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно не зареєстроване (а.с.41). Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 28 січня 2019 року загальна площа його складає 30,9 кв.м., житлова 19,3 кв.м. Згідно звіту про оцінку майна від 20 лютого 2019 року, ринкова вартість будинковолодіння становить - 92783,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідач не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, яка у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що право власності не зареєстровано, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved