Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму коштів у розмірі 1856 949,33 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року, яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 2 187 804 грн. 79 коп. На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист, однак рішення суду відповідачем не виконано. Позивач має право на нарахування пені в розмірі 0,1 % від несплаченої або несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 30.10.2015р. стягнуто з відповідача на користь позивача суму коштів у розмірі 1 749 382 (один мільйон сімсот сорок дев'ять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 92 коп. та судовий збір у розмірі 3 654 грн. Відповідно до п.п.5.2 Договору за період з 24.04.2017р. по 24.04.2018р. сума пені становить 657 657 грн. , за період з 24.04.2015р. по 24.04.2018р. 3% річних становить 162 310 грн. , сума інфляційний втрат 1036 982,33 грн., які просить стягнути з відповідадча. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явився та подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлявся про місце, день і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки представника суд не повідомив. Згідно ч. 1ст.280 ЦПК України зЗа викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №Б/29-05-1 купівлі-продажу цінних паперів, згідно якого продавець продає, а покупець приймає та оплачує їх на умовах цього договору. 10 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги до останнього за вказаним договором. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2011 року стягнуто з [PERSON] суму коштів у розмірі 2 187 804 грн. 79 коп. На підставі вищезазначеного рішення 23 січня 2012 року видано виконавчий лист. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 30.10.2015р. стягнуто з відповідача на користь позивача суму коштів у розмірі 1 749 382 (один мільйон сімсот сорок дев'ять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 92 коп. та судовий збір у розмірі 3 654 грн. Згідно розрахунку, наданого [PERSON] ., який приймається судом за період з 24.04.2017р. по 24.04.2018р. сума пені становить 657 657 грн. , за період з 24.04.2015р. по 24.04.2018р. 3% річних становить 162 310 грн. , сума інфляційний втрат 1036 982,33 грн., загальна сума 1 856 949,33 грн. Згідно ст. 610 ЦПК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов'язковим для його виконання. Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 625 ЦПК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 17 постанови N 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" - зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Враховуючи те, що [PERSON] не виконав рішення суду, позивач має право на нарахування пені на суму боргу, стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на його користь пені, індексу інфляції та трьох процентів річних. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 8 810 грн.

Outcome: approved