Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі згідно наданої суду довідки та середній заробіток за час затримки виплати по день фактичного розрахунку, мотивуючи тим, що він працював у відповідача і при звільненні 27.11.2013 року й на час звернення до суду з ним не розрахувалися. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просить його задоволити. При цьому просить стягнути з відповідача на його користь 8473,21 грн. - заборгованості по заробітній платі та середній заробіток десь у сумі 3000 грн., оскільки він його не вирахував. Погоджується на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у їх відсутність не клопотав. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази прийшов до наступного висновку. Позивач працював у відповідача і був звільнений 27.11.2013 року у зв'язку зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки позивача (а.с.3). На час звільнення позивачу не було виплачено 8473,21 грн. заборгованості по заробітній платі. Що підтверджується довідкою (а.с.2). Таким чином сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 8473,21 грн. є безспірною та підлягає стягненню з Відповідача. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно пояснень позивача в день звільнення він працював. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. У відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМ України №100 від 08.02.1995 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає: 1324,96 грн. (жовтень 2013 року (23 роб.дні)) + 1217,22 грн. (вересень 2013 року (21 роб.день)) : 44 дні = 57 грн. 78 коп. На підставі викладеного, розрахунок середнього заробітку за час затримки у розрахунку слід проводити за весь час затримки, з 27.11.2013 року по 27.02.2014 року, який складає : 57 грн. 78 коп. (середній заробіток за 1 робочий день) х 65 (робочі дні з часу звільнення на час розгляду справи в суді згідно Листів Мінсоцполітики) = 3755 грн. 70 коп. (середній заробіток за весь час затримки при п'ятиденному робочому тижні), а тому вказана сума також підлягає стягненню з відповідача. Отже, зважаючи на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12 228,91 грн. із них: 8473,21 грн. - заборгованість по заробітній платі та 3755,70 грн. - середній заробіток за період затримки розрахунку. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Від сплати судового збору позивач звільнений згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.88 ЦПК України, коли сторона, на користь якої постановлено рішення, звільнена від судових витрат, то судові витрати стягуються з другої сторони у дохід держави, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. (відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved