Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 20.11.2009 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох малолітніх дітей. Вона з дітьми проживає окремо, діти перебувають на її утриманні, а відповідач не надає належним чином допомогу на утримання дітей. Просила стягнути з нього аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. на кожну дитину щомісячно, а також кошти на її утримання в розмірі 400 грн.. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, пояснивши, що вже близько трьох місяців вона змушена проживати з дітьми у її батьків, через відносини, які склалися між нею та відповідачем. Відповідач іноді надає допомогу на дітей, однак це має не систематичний характер і її не вистачає на їх утримання. У відповідача є нерегулярний дохід, оскільки постійної роботи він не має, але працює за договорами найму. Просила задовольнити її позов. Відповідач, позов визнав повністю, пояснивши, що він постійної роботи не має, однак їздить на заробітки, працюючи на будівництві. Погодився з вимогами позивачки щодо розміру сплати аліментів на утримання дітей та коштів на її утримання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 20.11.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, однак він проживає окремо і не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, що підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвами про народження дітей, довідкою про склад сім'ї, довідкою Буринського районного управління праці та соціального захисту населення (а.с.2-9). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. Частиною 1 ст.184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів і відсутність у нього інших утриманців. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Крім того, відповідно до п.2 та п.4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання вона має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 4 статті 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 24 своєї Постанови №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставинах, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved