Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення щомісячно аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дочкою 23-х річного віку. В обґрунтування позову покликалась на те, що шлюб між нею та відповідачем розірваний 18.03.2011р. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Дочка навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» на денному відділенні та потребує коштів на утримання. Позивачка не працює, тому самостійно не в змозі забезпечити витрати на навчання дочки. Відповідач отримує пенсію як інвалід другої групи, тому може надавати кошти на утримання останньої. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не з'явився, тому суд, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішив справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ст.ст.198,199,200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до роз'яснень даних в п.п.17,20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ст.182 СК України, чинними на момент подачі позовної заяви, при визначенні розміру аліментів суд враховував стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, в редакції, яка діє на момент винесення рішення, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.04.1999р. (а.с.9), є батьком [PERSON] [INFO]. Остання згідно з довідкою №654 від 02.03.2017р. є студенткою першого курсу НУ «Львівська політехніка», навчання завершує в червні 2020р. Судом встановлено, що відповідач є інвалідом, отримує пенсію по інвалідності; даних про те, що він має на утриманні інших осіб, його матеріальне становище чи стан здоров'я не дозволяє надавати матеріальну допомогу на утримання дочки на час навчання суду не надано та судом не здобуто; дочка є повнолітньою, але не досягла 23-х річного віку, навчається на платній стаціонарній формі навчання, термін закінчення навчання - червень 2020р., у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги; мати, як особа, що також зобов'язана надавати допомогу, в повній мірі не може матеріально забезпечити дочку на період навчання. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved