Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.12.2008 р. [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 24600 дол. США, про що було складену відповідну розписку. Позивач вказує, що в розписці не вказано конкретний строк повернення боргу. Відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання, внаслідок чого станом на 25.04.2017 р. її заборгованість перед позивачем становить 1365907,28 грн., яка складається із: заборгованості по основному боргу у розмірі 24600 дол. США, що еквівалентно 665619,14 грн.; заборгованості по процентам від суми позики у розмірі 700288,14 грн. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг у розмірі 1365907,28 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, написавши про це заяву до початку слухання справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як вбачається із ст. 1 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як з'ясував суд, 22.12.2008 р. [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 24600 дол. США, про що було складену відповідну розписку. При цьому позивач вказав, що в розписці не вказано конкретний строк повернення боргу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як з'ясував суд, відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання, внаслідок чого станом на 25 квітня 2017 року її заборгованість перед позивачем становить 1365907,28 грн., яка складається із: заборгованості по основному боргу у розмірі 24600, 00 дол. США, що еквівалентно 665 619, 14 грн.; заборгованості по процентам від суми позики у розмірі 700 288, 14 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач за [PERSON] виконав всі умови договорів належним чином, а відповідач [PERSON] ухилилась від виконання взятих на себе за договорами позики зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов укладених договорів. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 8000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved