Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У зазначеній позовній заяві позивач покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилася внаслідок його смерті, входять земельні ділянки, належні спадкодавцю на підставі державних актів на право приватної власності на землю Серії РВ № 012854 від 15.10.2003 року та РВ № 000664 від 14.09.2004 року. Вказує, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1223 ЦК України, ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . При цьому їй нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,6126 га та 0,6038 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, за державними актами Серії РВ № 012854 від 15.10.2003 року та РВ № 000664 від 14.09.2004 року, у зв`язку з тим, що вказані державні акти на право власності на земельні ділянки були видані після смерті спадкодавця. Покликаючись на ч. 1 ст. 392 ЦК України, просила визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки, оскільки документи, які засвідчують право власності спадкодавця на це майно не визнаються іншою особою. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Представник відповідача Зарічненської селищної ради Рівненської області у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження позивача від 10.06.1973 року серії [NUMBER] її батьком записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08.12.1958 року була дружиною спадкодавця [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 01.07.2005 року мати позивача [PERSON] померла [INFO] Також встановлено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] , свідоцтво про смерть видане 06.11.2000 року Зарічненським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого повторно 06.11.2019 року Зарічненським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області позивач після реєстрації шлюбу з [PERSON] 11.11.1995 року змінила прізвище на " [PERSON] ". Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] . \~ Із повідомлення Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 03.11.2021 року № 1-16\\840, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 03.11.2021 року вбачається, що спадкодавцем вчинявся заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 35. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися Згідно заповіту, посвідченого секретарем Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області Касянчик Г.І. 24 березня 1998 року, [PERSON] заповів 1/2 частину належного йому будинку та надвірних будівель, що належали йому в спільному майні подружжя, [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 19 січня 2013 року, виданого виконкомом Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, [PERSON] помер [INFO] . Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи № 259/2021 від 06.10.2021 року на ім`я спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . \~Крім того, у ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] входять також належні йому на праві власності земельні ділянки площею 0,6126 га та 0,6038 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, за державними актами Серії РВ № 012854 від 15.10.2003 року та РВ № 000664 від 15.10.2013 року, кадастрові номери: 5622280401:01:005:0061, 5622280400:10:000:0332, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 23.10.2021 року, 23.10.2021 року, витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок кадастрові номери: 5622280401:01:005:0061, 5622280400:10:000:0332, копіями державних актів Серії РВ № 012854 від 15.10.2003 року та РВ № 000664 від 14.09.2004 року. \~Разом з тим постановою державного нотаріуса Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Герман В.М. від 06 жовтня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки у зв`язку з тим, що вказані державні акти на право власності на земельні ділянки були видані після смерті спадкодавця та за життя [PERSON] право власності на них зареєстрвоано не було. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.\~1218\~ЦК України\~до складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. Згідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. \~ Відповідно\~до ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] (позивач у справі). На даний час позивач має намір оформити право на спадщину на вказані земельні ділянки, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено у зв`язку з тим, що вказані державні акти на право власності на земельні ділянки були видані після смерті спадкодавця та право власності спадкодавцем на вказані земельні ділянки зареєстрвоано не було. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених обставин суд вважає, що позивач правомірно набула право власності на спірні земельні ділянки, однак це право не визнається іншими особами. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved