Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 2 128,05 грн., та стягнути витрати з оплати судового збору. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. Між позивачем та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2888395, згідно з умовами якого страховик зобов'язується відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля Hyundai Tucson - [NUMBER], д.р.н. [NUMBER]. 07.06.2015 року в м. Харків по вул. Барабашова сталася ДТП, за участю вказаного автомобіля під керуванням відповідача та автомобіля ВАЗ 21112 д.н. [NUMBER] під управлінням [PERSON] В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винною особою постановою Київського районного суду м. Харкова в даній ДТП визначений відповідач. Так, згідно умов договору страхування позивач сплатив [PERSON] суму страхового відшкодування в сумі 2128 грн. 05 коп., та після виплати у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування завданої шкоди в розмірі 2128 грн. 05 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надіслав до суду заяву, в якій просив ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2015 року в м. Харків по вул. Барабашова сталася ДТП за участю автомобіля Hyundai Tucson - [NUMBER], д.р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21112 д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] ДТП мало місце з вини відповідача, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2015 року, яка набула чинності 14.07.2015 року. 07.06.2015 року відповідач повідомив позивача про ДТП, а водій пошкодженого автомобіля надав заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно розрахунку вартості відновлювального ремонту, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю ВАЗ 21112 р.н. [NUMBER] складає 6307,32 грн., а відповідно до звіту №637416 від 22.06.2015 року, сума страхового відшкодування складає 4 256 грн. 10 коп. 21 серпня 2015 року ПАТ «СК «ВУСО» затвердило страховий акт №2645 про виплату страхового відшкодування в розмірі 4 256,10 грн., а 21.08.2015 року здійснило таку виплату. Відповідно до наявного у справі полісу № АІ/2888395 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль Hyundai Tucson - [NUMBER], д.р.н. [NUMBER] був забезпечений. Пунктом 8 вказаного полісу були передбачені особливі умови використання забезпеченого ТЗ, а саме вказаний ТЗ не повинен використовуватись як таксі/маршрутне таксі. Однак, таких умов відповідач не дотримався, що підтверджується поясненнями останнього, та не спростовується ним. Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції чинній на момент укладення полісу від 22.12.2014 року, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 1191 ЦК України, встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування, то до позивача перейшло право вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, а саме в розмірі 2 128,05 грн. до винної особи у дорожньо-транспортній пригоді, тобто до відповідача. Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивача, понесені у зв'язу з оплатою судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved