overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2012 року, актовий запис № 113. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують з серпня 2014 року. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 25.02.2012 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 113. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 25.02.2012 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.07.2012 (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують з серпня 2012 року, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.03.1996 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. Витрати по розірванню шлюбу покласти на нього. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, вважає за доцільне шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 30.03.1996 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що міським Палацом шлюбів м.Полтави зроблено актовий запис № 326. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 30.03.1996 року. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 04.11.1996 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу за її бажанням залишити прізвище "Карнаух".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] зявився, позов підтримав, просив його задовольнити. Пояснив, що в наданий судом строк з відповідачем не примирився. На стягненні судового збору з відповідача не наполягав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що бажає примиритися з чоловіком,однак у наданий судом строк на примирення врегулювання сімейних відносин не відбулося. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Короткевич». Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 17.09.2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис №1450. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №007099, виданого 17.09.2005 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-КЕ №101063 та серії 1-КЕ №137606, виданих Октябрським ВДРАЦС Полтавського МУЮ. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, у наданий судом строк на примирення врегулювання сімейних відносин не відбулося, то подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу\~ за її бажанням залишити прізвище "Короткевич".\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2001 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте направила до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просить його задовольнити та розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує, просить його задовольнити та розглянути справу в його відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 22.09.2001 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції зроблено актовий запис № 1221. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 22.09.2001 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.2002 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2005 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. Витрати по розірванню шлюбу покласти на неї. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, залишити прізвище «Стаднік». Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вважає за доцільне шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 26.02.2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено запис №179. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ № 116699, виданого 26.02.2005 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №013377 від 31.08.2005 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~- шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб, укладений між сторонами, розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу за її бажанням залишити прізвище "Стаднік".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2015 року. Від шлюбу дітей не мають Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини не підтримують . У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити та відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявив про визнання позовних вимог, вважає за доцільне шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 28.08.2015 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 243. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 28.08.2015 року. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

У грудні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, у якому зазначають, що 09 серпня 2014 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом і прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори, але не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з наявністю арешту на все майно спадкодавця, накладеного відділом ДВС Броварського МРУЮ по виконавчих провадженнях №№ 27116148, 28979051, 31552750, 31552936. При зверненні до відповідача їм стало відомо, що зазначені виконавчі провадження закінчені на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», але арешт не знімався. Посилаючись на те, що виконавчі провадження закінчені, а відповідач відмовив у скасуванні арешту, позивачі просять зняти арешт з усього майна, яке належало померлому [PERSON], накладений постановами ВДВС Броварського МРУЮ у рамках виконавчих проваджень №№ 27116148, 28979051, 31552750, 31552936. У судове засідання позивачі не зявилися, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомивши письмово про розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області перебували виконавчі провадження №№ 27116148, 28979051, 31552750, 31552936 про стягнення з [PERSON] на користь юридичних осіб боргів на загальну суму 87510,88 грн, по яких було накладено арешт на все майно боржника. 09 серпня 2014 року [PERSON] помер, у звязку з чим вищезазначені виконавчі провадження були закінчені на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», але арешт не знято. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. З огляду на наведене та враховуючи, що при закінченні виконавчих проваджень №№27116148, 28979051, 31552750, 31552936 арешт накладений на майно [PERSON] всупереч вимогам ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не скасований, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У грудні 2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що згідно довідки з місця проживання, виданої МКП «Основаніє», відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають за адресою: [INFO]. Концерн „МТМ по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з централізованого опалення. Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року „Про затвердж Позивач у період з січня 2009р. по листопад 2014р. надав Відповідачам послуги з централізованого опалення, у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідним розрахунком позивача. Станом на 30.11.2015 р. сума заборгованості Відповідачів за отримані послуги складає 4116 грн. 91 коп., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем. На адресу Відповідачів неодноразово направлялись претензії стосовно наявної заборгованості за надані Позивачем послуги з вимогою погасити суму боргу. Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Всупереч, вказаним положенням чинного законодавства, Відповідачі не належним чином виконували свої зобовязання по оплаті наданих їм Позивачем послуг. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Концерну "Міські теплові мережі заборгованість і за надані послуги з централізованого опалення в сумі 4116 грн. 91 коп. та судові витрати. Під час судового розгяляду позивач позовні вимоги уточнив, вказавши, що у період з листопада 2015р. по травень 2016р. відповідачами здійснені оплати за надані послуги та нарахована державна субсідія. Борг відповідачів станом на 06.06.2016р. за період з 01.01.2009 р. по 01.06.2016р. складає 3108 грн. 82 коп., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Концерну "Міські теплові мережі заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у сумі 3108 грн. 82 коп. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги у уточненому розмірі підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Відповідачки [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, просив визнати за ним право власності по спадкуванню за заповітом після [PERSON], померлої 29.07.2014 року, а саме на будинковолодіння № 48 по вул. Шкільна в с. Івачків Здолбунівського району Рівненської області. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що при житті його матері [PERSON] належав житловий будинок № 48 по вул. Шкільна в с. Івачків Здолбунівського району Рівненської області. [PERSON] померла 29.07.2014 року, після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яку він прийняв. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, він не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому звернувся до суду за захистом свого права на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Здолбунівського району Рівненської області в судове засідання не з'явився, подав до суду лист від 17.01.2017 року, яким просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без його участі. \~\~\~\~ \~ \~ Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при житті [PERSON] належав житловий будинок № 48 по вул. Шкільна в с. Івачків Здолбунівського району Рівненської області, яка не отримала свідоцтво про право власності на будинок, тому цей будинок не зареєстрований в Державному peєстрі права власності на нерухоме майно, про що свідчить копія листа КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" №486 від 19.01.2017 року, копія технічного паспорта на будинок, виписка з погосподарської книги № 17, особовий рахунок № 0685-1, за якою будинок № 48 по вул. Шкільна в с. Івачків Здолбунівського району Рівненської області рахується за померлою [PERSON] Заповітом від 15.10.2009 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] [PERSON] померла 29.07.2014 року в с. Івачків, Здолбунівського району Рівненської області, після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Згідно копії матеріалів спадкової справи № 380/2014 заведеної до майна померлої [PERSON], спадщину прийняв позивач [PERSON] У відповідності з п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. \~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у позивача відсутні з причин, зазначених вище, тому його вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за ним при таких обставинах є обгрунтованими. Ці вимоги доведені вищевказаними доказами, а тому підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved