Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що від шлюбу із відповідачем вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Їх шлюб було припинено у 2005 році. З того часу відповідач проживає окремо будь - яких стосунків з дитиною не підтримує, не цікавиться життям та станом здоров'я дитини, самопочуттям, не спілкується з нею, тобто ухиляється від виконання покладених на нього чинним законодавством батьківських обов'язків. Крім цього за рішенням суду із нього присуджено аліменти на утримання дитини, однак аліментних зобов'язань відповідач також не виконує та має заборгованість. Позивач вважає, що така поведінка відповідача дає підстави для застосування до нього юридичної відповідальності у виді позбавлення батьківських прав стосовно їх спільної доньки - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила суд позов про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] - задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим в установленому законом порядку про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. За наведених обставин, суд визнає неявку відповідача в судове засідання без поважних причин, відтак не знаходить підстав, що передбачені ст.169 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі. Представник органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Липовецької райдержадміністрації Вінницької області Іванюк В.М. в судовому засіданні вказала на те, що питання про доцільність батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, за наслідками розгляду якого визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки. За таких обставин вона не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача та інших осіб, які брали участь у справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження (а.с.8) слідує, що батьками дитини [PERSON], [INFO], є сторони спору. Дитина [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS], на що вказує довідка видана виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району (а.с.5). 07.06.2017 року комісією у складі депутата селищної ради та сусідів було складено Акт обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], який затверджено Турбівським селищним головою (а.с.9), відповідно до якого констатовано, що дитина [PERSON], 2002 року проживає разом з матір'ю та її чоловіком [PERSON], який є учасником АТО та батьками матері, тобто бабою та дідом [PERSON], [PERSON] в [ADDRESS]. Як слідує із довідки виданої 07.06.2017 року за № 84 Турбівською ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с. 6) та довідки - характеристики видано цим же навчальним закладом (а.с. 7) , [PERSON] навчається в Турбівській ЗОШ І-ІІІ ступенів, протягом навчання доньки батько [PERSON] не цікавиться навчанням та вихованням дитини, не відвідує батьківських зборів, тощо. Відповідно до довідки виданої завідувачем Турбівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, [PERSON] не цікавиться здоров'ям дитини, не спілкується з нею, не забезпечує необхідним харчуванням, востаннє батька бачили чотири роки тому (а.с.12). Із розрахунку зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №42383080 (а.с.13) встановлено, що станом на 01.06.2017 року за виконавчим листом виданим Липовецьким районним судом 22.03.2006 року №2-211/2006, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 27 926, 90 грн. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області. Висновком №01-19/1691 від 10.07.2017 року визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Статтею 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, відповідно до якої поміж інших обов'язків, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як слідує зі змісту ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 ст. 157 СК України встановлює норму, якою закріплено, що, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Із змісту ст. 164 СК України, слідує, що мати батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до рекомендацій викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що батько дитини [PERSON] - [PERSON], тривалий час(9 років) проживає окремо від дитини, не дбає про утримання доньки, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, навчання, не займається підготовкою дитини до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти, не проявляє будь-якої іншої батьківської турботи, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини, що доведено належними та допустимими доказами. Вирішуючи питання судових витрат суд керується нормами ст.88 ЦПК України, а оскільки позивач при зверненні до суду із даним позовом була звільнена від сплати судового збору, тому суд присуджує його із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 150, 157, 164, 165 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, та

Outcome: approved