Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач КС «СуперКредит» в особі голови правління Білак О.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії №СК12/070/19/95/99СЗ, яка станом на 26 жовтня 2020 року складає 13747 грн. 67 коп. та складається із: 8139 грн. 85 коп. - заборгованості по тілу кредиту, 5607 грн. 82 коп.\~заборгованості по сплаті процентів за період з 12.10.2019 року по 26.10.2020 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог КС «СуперКредит» посилається на те, що [PERSON] 11 березня 2019 року отримала позику на умовах фінансового кредиту в розмірі 9239.23 грн., на строк до 11.03.2022 року, шляхом перерахування коштів на добровільний пайовий внесок в кредитну спілку. Свої зобов`язання, щодо своєчасного повернення коштів та сплати відсотків за їх користування [PERSON] належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 26 жовтня 2020 року утворилась заборгованість, розмір становить 13747 грн. 67 коп., які просить стягнути на свою користь та вирішити питання судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки; відзиву на позов не подала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Судом встановлено,\~що 11\~березня 2019\~року між\~КС «СуперКредит»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ СК12/070/19/95/99СЗ. Відповідно до п.3.1 кредитного договору сторони погодили, що кредит надається позичальнику у національній валюті України після підписання даного договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника або шляхом спрямування суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок позичальника в кредитну спілку за його заявою. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 66 % річних (п.п. 3.2, 3.3Договору). Згідно з п.3.7 договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 11 березня 2022 року. 11 березня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір про транш №1 до кредитного договору, за п.1 якого сторони погодили, що КС «СуперКредит» надає [PERSON] транш у розмірі 9239 грн. 23 коп. На підставі заяви [PERSON] ,. КС «СуперКредит» виконала умови договору та надала відповідачці кредит у сумі 9239.23 грн., згідно її заяви на перерахування коштів від 11.03.2019 року, шляхом перерахування коштів на рахунок в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується платіжним дорученням №17619 від 11.03.2019 року. 20 вересня 2019 року між сторонами було укладено додатковий договір про транш №2 до кредитного договору, за п.1 якого сторони погодили, що КС «СуперКредит» надає [PERSON] транш у розмірі 2080 грн. 00 коп. На підставі заяви [PERSON] , КС «СуперКредит» виконала умови договору та надала відповідачці кредит у сумі 2080 грн., згідно її заяви на перерахування коштів на цільовий внесок в додатковий капітал, що підтверджується довідкою про зарахування коштів. Того ж дня на підставі заяви [PERSON] про повернення добровільного додаткового пайового внеску у сумі 2080 грн. позивачем повернуто останній грошові кошти в сумі 2080 грн.., що підтверджується видатковим касовим ордером №277/12 від 20.09.2019 року. У свою чергу 11 жовтня 2019 року між сторонами також було укладено додатковий договір про транш №3 до кредитного договору, за п.1 якого сторони погодили, що КС «СуперКредит» надає [PERSON] транш у розмірі 1155 грн. 00 коп. За наслідками видачі вказаного кредиту, сума неповернутого кредиту на дату укладання додаткового договору №1 становимла 8139.85 грн.. На підставі заяви [PERSON] , КС «СуперКредит» виконала умови договору та надала відповідачці кредит у сумі 1155 грн., згідно її заяви на перерахування коштів на цільовий внесок в додатковий капітал, що підтверджується довідкою про зарахування коштів. Того ж дня на підставі заяви [PERSON] про повернення добровільного додаткового пайового внеску у сумі 1155 грн. позивачем повернуто останній грошові кошти в сумі 1155 грн.., що підтверджується видатковим касовим ордером №302/12 від 11.10.2019 року. Відповідно до п. 3.4, 3.5 Договору кредиту відповідач мав щомісячно вносити кошти для погашення кредиту та відсотків за його користування згідно графіку узгодженого сторонами, в тому числі й в додаткових договорах про транш, укладених 11.03.2019, 20.09.2019 та 11.10.2019 року. Разом з тим, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого, станом на 26 жовтня 2020 року утворилась заборгованість, з якої 8139 грн. 85 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 5607 грн. 82 коп.\~заборгованість по процентах за період з 12.10.2019 року по 26.10.2020 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається із п.3.7 кредитного договору сторони досягли домовленості, що прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що в силу пункту 3.7 кредитного договору [PERSON] повинна виконати перед позивачем зобов`язання по сплаті відсотків в розмірі 5607 грн. 82 коп. за період з 12.10.2019 року по 26.10.2020 року. Оскільки заборгованість відповідача по тілу кредиту та відсотках підтверджується наданим позивачем розрахунком, який суд визнає належним та допустимим доказом, тому вимоги позивача про стягнення 8139 грн. 85 коп. заборгованості по тілу кредиту та 5607 грн. 82 коп.\~заборгованості по процентах за період з 12.10.2019 року по 26.10.2020 року є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача\~слід також стягнути 2102 грн. судових витрат.

Outcome: approved