Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Представник позивача АТ «Акцент-Банк» Шкапенко О.В. 23 квітня 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №SAMABWFC00001900253 від 30 січня 2019 року [PERSON] \~отримав кредит у виді встановлення кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», разом з «Умовами та правилами і Тарифами банку, які викладені на сайті» складає між ним і банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, здійснюється погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] \~станом на 06 квітня 2020 року виникла заборгованість 27661,71 грн, яка складається з наступного: 13658,60 грн заборгованість за кредитом; 14003,11 грн заборгованість по відсоткам. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача\~ [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі 27661,71 грн за кредитним договором\~№SAMABWFC00001900253 від 30 січня 2019 року. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір. Представником відповідача\~ [PERSON] \~адвокатом Зубом\~В.В.\~26\~травня 2020\~року подано\~зустрічний позов\~до Акціонерного\~товариства «Акцент-Банк»\~про визнання\~недійсним кредитного\~договору №SAMABWFC00001900253\~від 30\~січня 2019\~року. Позов обґрунтовує\~тим,\~що між\~відповідачем та\~А-Банком\~не було\~укладено жодного\~кредитного договору\~і ним\~не було\~підписано жодного\~договору та\~заяв щодо\~отримання кредиту. Вказаний в позовній заяві кредитний договір взагалі невідомий відповідачу як такий та був незаконно оформлений на [PERSON] , який особисто кредит не оформляв, в анкеті-заяві в графі підпис проставлено не його підпис, тобто є ознаки підробки договору. У зв`язку з фактом втрати паспорта, що підтверджено відповідними довідками /а.с.43, 58/ [PERSON] вважає, що можливо, враховуючи дану ситуацію, невідомі особи скористалися його особистими даними, вчинивши відповідне правопорушення та завдали йому матеріальної шкоди. А тому просить суд визнати недійсним кредитний договір від 30 січня 2019 року ніби укладений між ним і Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та стягнути на користь [PERSON] з АТ «А-Банк» судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, та оплатою витрат по проведенню судової почеркознавчої експертизи. /а.с.28/ Представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвокатом Зубом В.В. було 31 серпня 2020 року було подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, до якої долучив копію витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення №12020030110000337 від 21 лютого 2020 року зареєстрованого підрозділом дізнання Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області за частиною 1 статті 358 КК (КК України 2001) вчиненого невстановленою особою, яка використовуючи персональні дані [PERSON] , [INFO] уклала від його імені кредитні договори №1800932987 та № [NUMBER] з АТ «А-Банк» на суму 26\~029,44 грн /а.с.99-101/ Представником позивача за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом юрисконсультом АТ «А-Банк» Омельченком Є.В. 24 листопада 2020 року спрямовано до суду заперечення на зустрічну позовну заяву, де просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «А-Банк» про визнання договору недійсним та задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, первісні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутності та відсутності відповідача, вимоги первісного позову не визнає, вважає їх незаконними, безпідставними та необґрунтованими, просить суд відмовити в його задоволенні. Також, згідно поданої ним до суду зустрічної позовної заяви про визнання кредитного договору №SAMABWFC00001900253 від 30.01.2019 недійсним вказує що даний договір був незаконно оформлений на [PERSON] , який особисто кредит не оформляв, а в Анкеті-заяві проставлено не його власноручний підпис, в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» підпис [PERSON] також не відповідає його підпису. Також, звертає увагу на можливу наявність шахрайських дій третіх осіб з метою завдання таким чином відповідачу матеріальної шкоди. Зустрічний позов підтримав та просив задовільнити. Згідно з частиною 2 статті 247\~ЦПК України якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позовна заява про стягнення заборгованості надійшла до суду 23 квітня 2020 року. /а.с. 2/ Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 07 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, проведення розгляду справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 16 червня 2020 року. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. /а.с. 24/ Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 16 червня 2020 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до АТ «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору від 30 січня 2019 року недійсним, подану до суду 26 травня 2020 року представником позивача (відповідача за первісним позовом) [PERSON] /а.с.28/ та постановлено про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 08 липня 2020 року. /а.с.88/ Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 08 липня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 вересня 2020 року. /а.с.95/ Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2020 року судове засідання було відкладено на 24 листопада 2020 року та задоволено клопотання представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] про витребування від АТ «А-Банк» доказів оригіналів документів: кредитного договору від 30.01.2019 укладеного між АТ «А-Банк» та [PERSON] , анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». /а.с.110/ Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2020 року судове засідання було відкладене на 23 грудня 2020 року у зв`язку із невиконанням вимог ухвали щодо надання суду доказів оригіналів документів: кредитного договору, Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», які витребувано повторно. /а.с.121/ Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року судове засідання відкладено на 18 січня 2021 року у зв`язку з поданим про це клопотанням представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] з огляду на необхідність ознайомлення з матеріалами справи з метою доопрацювання позиції по справі. /а.с.133/ Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року судове засідання відкладено на 25 лютого 2021 року у зв`язку з поданим про це клопотанням представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] з метою реалізації законних інтересів відповідача з огляду на необхідність подання додаткових доказів на підтвердження тверджень [PERSON] , подання яких було неможливим з причин, незалежних від відповідача. /а.с.145/ Оскільки документи по справі, оригінали яких були вилучені на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 січня 2021 року старшим інспектором СД Ковельського ВП ГУНП у Волинській області Шайнюк А.С. не повернуті до суду для їх дослідження, судове засідання призначене на 25 січня 2021 року не відбулось. /а.с.165/ У зв`язку з надходженням 16 березня 2021 року до суду необхідних для вивчення оригіналів документів, вилучених ухвалою суду з метою дослідження в кримінальному провадженні, а також висновку експерта за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної в кримінальному провадженні, крім того надходження від представника [PERSON] адвоката Зуба В.В. клопотання про розподіл судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 23 березня 2021 року судове засідання було відкладено на 14 квітня 2021 року. /а.с.192/ Крім цього, за весь період перебування справи в провадженні суду, судові засідання неодноразово відкладались та оголошувались перерви в них з об`єктивних причин. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини. 30 січня 2019 року між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMABWFC00001900253 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов та правил даного договору позичальник дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який має право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. На боргові зобов`язання за кредитом кредитодавець нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі, відповідно умов договору. Відповідно до умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. У разі виникнення прострочених зобов`язань за договором клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної ставки визначеної в тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Як вказує позивач, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] \~станом на 06 квітня 2020 року виникла заборгованість 27661,71 грн, яка складається з 13\~658,60 грн заборгованість за кредитом; 14\~003,11 грн заборгованість по відсоткам, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Відповідач зазначає, що в листопаді 2019 року на його адресу надійшло два листи від ТОВ «Кредитекспрес юкрейн ел.ел.сі» в яких вказано ніби він станом на 10 жовтня 2020 року має непогашену заборгованість в розмірі 26\~029,44 грн за кредитними договорами №1800932987 та №10556455 від 30 січня 2019 року оформлені в акціонерному товаристві «Акцент-Банк». Відповідно до статей 509, 510 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно статті 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з тим, як вказав Верховний Суд у постанові №378/305/18 від 23 липня 2020 року, «пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (30 січня 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (23 квітня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.». Крім цього, як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року №342/180/17-ц, - «…якщо матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, то за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.». З огляду на вказане, враховуючи позицію відповідача по справі, який не визнає заборгованості за кредитом та відсотками, а також враховуючи відсутність визначення сторонами у анкеті-заяві будь-якої відсоткової ставки за кредитом, суд вважає за доцільне відмовити позивачу у стягненні нарахованих ними 14003,11 грн заборгованості по відсоткам. Крім цього, відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд враховує і ту обставину, що як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором банком на кредитну картку відповідача неодноразово нараховувались відсотки, комісії та інші обов`язкові платежі, що є дещо більшим, ніж обсяг нарахованої відповідачу заборгованості за тілом кредиту, яка складає 13658,60 грн та всієї заборгованості за кредитним договором, що складає 27661,71 грн, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості. Таким чином, враховуючи відсутність узгоджених сторонами у анкеті-заяві будь-яких відсоткових ставок, комісій та інших обов`язкових платежів за кредитом, суд вважає, що позовні вимоги позивача АТ «Акцент-Банк» до відповідача [PERSON] стосовно стягнення заборгованості за кредитом у сумі 27661,714 грн задоволенню не підлягають. Відповідно до положень частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). За наведених обставин,\~суд приходить до висновку, що заявлені позивачем\~позовні вимоги щодо\~стягнення заборгованості\~є необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають. Відповідно до висновку експерта за результатами судової почеркознавчої експертизи від 08 лютого 2021 року за №СЕ-19/103-21/525-ПЧ, проведеної у рамках досудового розслідування кримінального провадження № 120200300110000337 від 21 лютого 2020 року, підписи від імені [PERSON] у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 30 січня 2019 року та в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 30 січня 2019 року, виконані не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховуючи, що [PERSON] не визнає факт укладання кредитного договору, та отримання коштів, про що свідчить його заява до підрозділу дізнання Ковельського ВП ГУНП у Волинській області /а.с.101/, а також висновок експерта від 08 лютого 2021 року, відповідно до якого підписи виконанні від імені [PERSON] в анкеті-заяві та паспорті споживчого кредиту, виконанні не ним, а іншою особою, тому суд дійшов висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню. Оскільки, [PERSON] не мав волевиявлення щодо укладення кредитного договору, кредитні кошти не отримав, не брав на себе жодного зобов`язання, а тому не має відповідати за кредитним договором від 30 січня 2019 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк», за таких обставин первісний позов не підлягає задоволенню. Згідно пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Так як зустрічний позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з АТ «Акцент-Банк» на користь [PERSON] понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в частковому розмірі, з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, а саме - 10000 грн.

Outcome: approved