Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У квітні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дітей з ј частини на 1/3 частину від усіх видів заробітку (доходу). Позивач вказує, що 20.11.2015 року з відповідачем був укладений шлюб, від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу). [INFO] у сторін народився син. В зв`язку з чим позивач потребує додаткової матеріальної допомоги. Оскільки змінився сімейний стан позивача, а саме народження другої дитини, то вважає, що має право на зміну розміру аліментів, стягнутих з відповідача в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) на 1/3 частину від усіх видів заробітку (доходу). Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. На адресу суду надійшов відзив від відповідача яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи відзив вказав, що через те, що позивачка разом зі своїми батьками незаконно позбавила його єдиного місця проживання, змінили вхідні замки в будинку де проживав разом з позивачкою та батько позивачки зняв з реєстрації, був змушений шукати інше житло. 25.01.2021 року уклав договір найму житлового приміщення де орендна плата становить 5000 грн. на місяць, крім того зобов`язаний компенсувати вартість комунальних послуг, та виходить більше 6000 грн. в місяць на оплату місця проживання. Крім того необхідні кошти на харчування та придбання хоч незначної кількості одягу. При розгляді цивільної справи за позовом позивачки про стягнення аліментів у розмірі ј частини від всіх доходів відповідач не заперечував. Так аліменти на утримання доньки фактично сягнули 3\~665 грн., що майже в 4 рази вище встановленого мінімуму та в 1.9 рази більше рекомендованого розміру. Відповідач справно сплачує аліменти та надає допомогу своїм дітям, неодноразово надсилає додаткові кошти на утримання дітей. Однак позивачка позбавила його права бачитися з дочкою, через, що вимушений звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дочкою. Розмір суми прожиткового мінімуму на 2021 рік встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на дитину до 6 років складає 1921 грн. З урахуванням приписів ст.. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на двох дітей становить 1921 грн., а рекомендований розмір аліментів на двох дітей становить 3\~842 грн. Наразі [PERSON] сплачує на одну дитину 3\~664, 75 грн. Позивачка жодним чином не аргументувала вказаний розмір аліментів, не надано жодного доказу того, що діти потребують підвищених в рази розмірів аліментів від встановлених нормативів, тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач надала заперечення на відзив, в якому вказала, що відповідач проживав у будинку який на праві власності належить її батькові. Через те, що з літа 2020 року не планував залишатися в сім?ї її батько звернувся до суду про виписку відповідача з домоволодіння, так як подружні стосунки позивачки та відповідача припинились. Договір найму житла від 25.01.2021 року який уклав відповідач з [PERSON] позивач вважає фіктивним оскільки відсутні дані свідоцтва права власності на квартиру, не вказані реквізити сторін і податок з оренди квартири не сплачується. Крім того [PERSON] яка вказана в якості орендодавця насправді є співмешканкою відповідача, до якої він пішов з сім?ї. В квитанціях не вказано призначення платежу, а квитанції про оплату послуг належать невідомій [PERSON] , інші квитанції підроблені. Згідно контракту, який заключив відповідач з ЗСУ, військовослужбовцю державою гарантується Виплата грошової компенсації за піднайом житла, або ж надається житло для військовослужбовців військової служби за контрактом у військових частинах. Доходи відповідача вважає більш ніж достатніми, так згідно довідки про заробітну плату наданою військовою частиною [NUMBER] і довідки з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків з вересня 2020 року в ј частині усіх видів заробітку-доходу по квітень 2021 року склала 162295,17 грн., з врахуванням виплачених аліментів за період з вересень 2020 року по квітень 2021 року склав 29057,04 грн., сума коштів які залишаються у відповідача після виплат складає 107621 грн., що в середньомісячному розрахунку становить 13450,02 грн. Через вищевказаний доход відповідача позивачці було відмовлено у наданні житлової субсидії для відшкодування комунальних послуг. Як учасник бойових дій відповідач має пільги 75 % на оплату комунальних послуг, якими позивач не користується. Як учасник бойових дій відповідач у 2020 році отримав у власність земельний пай в розмірі 2 га, з яких має можливість отримувати додатковий дохід. Щодо виховання та утримання дітей з вересня 2020 року вирішує самостійно, а саме: витрати на комунальні послуги з вересня 2020 по квітень 2021 року склали 19142,10 грн.; витрати на медичні препарати для лікування з жовтня 2020 року по квітень 2021 року склали 10685 грн.; придбання коляски та ліжечка для новонародженої дитини 20500 грн.; харчування новонародженої дитини на два місяці 1460 грн.; пелюшки, одяг, підгузники для новонародженого за 2 місяці 4000 грн.; повноцінне харчування старшої дитини, предмети гігієни, предмети одягу та взуття, забезпечення матеріалами навчально-розвиваючого характеру (з вересня 2020 року по травень 2021 року) 36000 грн.. Вищевказані витрати складають 91727 грн., в середньому на місяць для двох дітей витрачається 10191,89 грн., що на 3258,13 менше ніж відповідач витрачає на себе щомісячно. Тому просить суд відхилити відзив відповідача та задовольнити позов про зміну розміру аліментів на утримання дітей з ј частини на 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) повністю. За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 листопада 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] у сторін народилась друга дитина син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Позивач посилається на те, що змінився її сімейний стан, а саме народилась ще одна дитина, тому потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у ч. 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Надані сторонами письмові пояснення та докази свідчать про наявність між сторонами спору про розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , факт батьківства відповідачем не оспорюється. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.1 та ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України,статті 180 Сімейного кодексу України- батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України. Згідно ч.1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів. Зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому суд виходить з того, що судом встановлено, що сторони у справі одружені, проживають окремо, інших сімей не мають, сторони є батьками двох малолітніх дітей, які проживають з позивачкою. Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача яка буде стягуватися як аліменти на дитину суд враховує стан здоров`я дітей, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, його матеріальне становище (відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату); відсутність даних про: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. Безпідставними, на думку суду, є ствердження відповідача у відзиві на позов про те, що відповідач через ненадання доступу позивачем до єдиного житла, вимушений був шукати інше житло та уклав договір найму житлового примішення, згідно якого повинен сплачувати орендну плату в розмірі 5000 грн. на місяць та компенсувати вартість комунальних послуг. Так при досліджені даного договору судом встановлено, що в графі власник житла вказано [PERSON] , але не вказані реквізити документів, що підтверджують право власності (назва документа, номер в реєстрі, дата його реєстрації) даної особи; не вказані паспортні дані громадянина тобто відповідача, який орендує дане житло. Крім того квитанції які надано відповідачем до відзиву не містять відомості, що саме відповідач сплачує послуги і з яких вбачається, що особовий рахунок зареєстрований не на орендодавця, а на іншу особу - гр.. [PERSON] . При ухваленні судового рішення суд не приймає до уваги копії роздрукованих з особистого кабінету переводів здійснених на ім?я [PERSON] , оскільки не вказано призначення платежу. Також при ухваленні судового рішення суд не приймає до уваги твердження відповідача, що він надає додаткову допомогу дітям, оскільки в копіях роздрукованих з особистого кабінету переводів здійснених на ім?я [PERSON] , не вказано призначення платежу. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначені в порядку ст. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved