Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS] . У вказаному будинку, крім неї, зареєстровані: [PERSON] - колишня невістка; [PERSON] - син; [PERSON] - онук; [PERSON] - цивільна дружина сина. [PERSON] з липня 2009 року за місцем реєстрації не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере. Реєстрація відповідача в житловому будинку [ADDRESS] збільшує витрати по комунальним платежам. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Відзивів на позов чи інших заяв по суті спору до суду не надходило. У вступному слові в судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з викладених в позовній заяві підстав. Додатково пояснила, що відповідач є її колишньою невісткою. У липні 2009 року, після рішення розлучитись із сином, відповідач виїхала в невідомому позивачу напрямку, а на прохання знятись з реєстрації добровільно - не погоджується. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. За клопотанням позивача у судовому засіданні 3 грудня 2019 року було постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про розгляд справи з ухваленням заочного рішення, що відповідає вимогам ст. ст. 280-282 ЦПК України. Заслухавши вступне слово позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 150 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 14 листопада 1995 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] ) (а.с.7) Відповідно до копії адресної картки, в житловому будинку [ADDRESS] з 20 травня 1986 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] . (а.с.9) Згідно акта опитування сусідів від 24 липня 2019 року № 172, затвердженого головою комітету сомоорганізації населення мікрорайону «Зелений», [PERSON] , 1968 року народження, фактично не проживає та не має власних речей у будинку [ADDRESS] з липня 2009 року. (а.с.16) Встановлено, що син позивача - [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 4 грудня 1964 року, а.с.17) перебував у шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2013 року. (а.с.12) У судовому засіданні 3 грудня 2019 року свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству з позивачем у будинку [ADDRESS] . Позивача знає як сусідку, а відповідача [PERSON] не бачила у домоволодінні позивача приблизно 20 років. Свідок [PERSON] , яка є похресницею позивача, суду пояснила, що знає відповідача [PERSON] як колишню невістку позивача. Востаннє свідок бачила відповідача приблизно 20 років тому. Свідок часто спілкується з позивачем та періодично буває в неї в гостях, але жодного разу [PERSON] вдома не бачила. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Оскільки відповідач - [PERSON] більше року не проживає в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується показаннями свідків та актом опитування сусідів, а реєстрація її місця проживання у ньому створює власнику перешкоди у користуванні своїм майном, які полягають в обов`язку нести додаткові витрати на комунальні послуги, що нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у будинку осіб, то такі перешкоди мають бути усунуті у судовому порядку шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним будинком. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved