Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3795,81 Євро, що за курсом НБУ становить 109689,91 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором. З листа Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, стало відомо, що відповідач по справі [PERSON] - помер. До суду від Четвертої одеської державної нотаріальної контори надійшла завірена належним чином копія спадкової справи щодо майна померлого 29.12.2014 р. [PERSON], з якої вбачається, що спадкоємцем майна померлого та його правонаступником є [PERSON]. Ухвалою суду від 23.11.2017р. залучено [PERSON] як правонаступника померлого відповідача [PERSON] по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 13.02.2018р. від відповідачки надійшла заяву в якій просила перенести розгляд , мотивувала це тим, що ухвалу суду від 23.11.2017р. отримала лише 13.02.2018р. Суд критично ставиться до заяви відповідачки та не задовольняє клопотання про перенесення, оскільки викладені в заяві обставини спростовуються рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0311527 9, яке було отримано відповідачкою 11.01.2018р., тобто у відповідачки було достатньо часу для підготування відзиву на позовну заяву чи звернення для отримання правової допомоги. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 15.11.2007 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 3299-075/07Р. За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у сумі 7037,00 Євро на наступних умовах: - строком погашення - з 15.11.2007 по 15.11.2014 року; - відсоткова ставка за користування кредитними коштами - з 15.11.2007 - 9,99% річних, з 29.12.2014 - 0,00 % річних; Позичальник зобовязався виконати зобовязання згідно з Кредитним Договором у повному обсязі, у тому числі повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними ши у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Правекс-Банк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі встановленому договором. За змістом ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Статтею 2 вказаного Декрету визначено, що резиденти і нерезиденти мають право бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України. Також мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Тобто, гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відтак Відповідач в силу закону зобовязаний був повернути позивачу суму позики в гривні, за офіційним курсом Євро, встановленим Національним банком України. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 09.03.2017 р. за [PERSON] рахується заборгованість, яка складає 3795,81 Євро, що за курсом НБУ станом на 21.03.2017р. становить 109689,91 грн. 29.12.2014р. [PERSON] - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть та актовим записом про смерть № 9 від 02.01.20156р. [PERSON] є спадкоємцем майна померлого 29.12.2014р. [PERSON], згідно спадкової справи. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1645,48 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved