Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із відповідним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що вона являється власником квартири [ADDRESS] та в даній квартирі зареєстрований [PERSON], який фактично протягом 3-х років не мешкає в Україні та комунальні послуги по квартплаті не сплачує. Тому позивачка просить суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка - [PERSON] не з'явилася та до початку розгляду справи на адресу суду від неї надійшла заява, в якій вона підтримала заявлені вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі та провести розгляд справи за її відсутністю /а. с. 39/. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову не надав та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], відповідно до фотокопії договору купівлі - продажу квартири від 27 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], за реєстровим № 4396 та в даній квартирі зареєстровані та проживають її донька та троє онуків, а також в ній зареєстрований [PERSON], який фактично протягом 3-х років не мешкає в Україні та комунальні послуги не сплачує. Таким чином, у судовому засіданні з'ясовано, що відповідач [PERSON] не користується вищевказаним житловим приміщенням більш року без поважної причини, не сплачує комунальні платежі, внаслідок чого, позивачка вимушена сплачувати нараховані на відповідача комунальні витрати, не приймає участь по утриманню та обслуговуванню, ремонту вищезазначеної квартири, у якій зареєстрований. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 48, 55 Закону України «Про власність», власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності в Україні захищається законом. Кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, певному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності нерухоме. Відповідно до положення ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003р. про те, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, або остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Системний аналіз даної норми права свідчить про те, що зняття з реєстрації провадиться при наявності для того відповідних підстав, визначених законом. Зокрема за рішенням суду це може мати місце тільки у разі позбавлення особи права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням чи визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, приймаючи до уваги, що [PERSON] є одноособовим власником вищевказаного будинку, а також те, що відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає більш року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню вищевказаної квартири, він вважається таким, що втратив право користування нею. Відповідно до роз'яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. З'ясувавши матеріали справи, дослідивши надані докази, приймаючи до уваги, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги позову та позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням у вищевказаній квартирі та зняти його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved