Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У квітні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON]\~ таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У обґрунтування позову зазначила, що\~ вона є наймачем житлового приміщення- квартири 64 в будинку 21 по вул.Першотравневій в місті Маріуполі Донецької області. У квартирі також зареєстрований брат позивачки [PERSON], [INFO] Тривалий час (більше 5 років) відповідач в спірній квартирі не проживає, не відноситься до спірної квартири як до місця свого постійного проживання, квартирну плату та комунальні послуги не оплачує, його особистих речей також у помешканні н емає.\~ У звязку із зазначеним, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримують вимоги, просять позов задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку із тим, що відповідач\~ своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи [PERSON]\~ в судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ордеру на жиле\~ приміщення №009064 від 13 липня 1999 року, [PERSON] є наймачем житлового приміщення- квартири 64 в будинку 21 по вул.Першотравневій в місті Маріуполі Донецької області. Відповідно до особистого рахунку №7318 в зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], її дочка [PERSON], а також брат позивачки- відповідач по справі [PERSON] З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачка наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном.\~\~\~\~\~ З письмових матеріалів справи вбачається, а саме з акту про непроживання особи за місцем реєстрації, що [PERSON], [INFO], білише ніж пять років не проживає за адресою: [INFO]. Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачки тривалий час, в яких зазначено, що відповідач є братом позивачки та у вказаній в позові квартирі не мешкає, його особистих речей в квартирі\~ не має. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в [INFO] понад пять років, він втратив право користування цим житловим приміщенням.\~\~\~

Outcome: approved