Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок в с-щі Печеніжин, Коломийського району по вул.. Коновальця, 34-а, Івано-Франківської області. У вищевказаному будинку зареєстровано ряд осіб в тому числі і відповідач, її колишній чоловік, шлюб із яким розірвано ще в 2013 році. З того часу відповідач перестав бути членом її сім"ї і вибув із будинку, проте знятися в добровільному порядку із реєстрації не бажає, участі в утриманні будинку не бере, оплати комунальних послуг не здійснює. У звязку з виниклими обставинами, просила суд виселити відповідача із спірного житлового будинку та визнати таким, що втратив право на користування житлом. Під час розгляду справи уточнила позовні вимоги та вказала, що відповідач добровільно виселився із будинку, а тому просить визнати його таким, що втратив право на користування житлом. Справу просить розглянути у її відсутності та відсутності представника. Відповідач будучи належно повідомленим судом про час і місце розгляду справи по останньому відомому місцю проживання, в судове засідання не з'явився, із долучених до матеріалів справи документів вбачається, що останній проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги належно обгрунтованими виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, зокрема договору дарування від 21 травня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 490, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований у смт. Печеніжин, Коломийського району по вул. Коновальця, 34, Івано-Франківської області, крім того на підставі договору дарування від того ж числа, зареєстрованого в реєстрі за № 492, їй належить і земельна ділянка для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку. Із довідки Печеніжинської селищної ради об»єднаної територіальної громади, Коломийського району, Івано-Франківської області за № 961 від 13 червня 2018 року вбачається, що у даному будинку зареєстрований також і відповідач по справі. На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 січня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, а отже відповідач перестав бути членом сіи"ї позивачки. Довідкою Печеніжинської селищної ради об»єднаної територіальної громади, Коломийського району, Івано-Франківської області від 19 листопада 2018 року за № 2844 підтверджено, що рішенням виконкому від 4 листопада 2004 року проведено зміну нумерації житлового будинку по вул. Коновальця 34А ( колишня 34) в с-щі Печеніжин, Коломийського району Івано-Франківської області Крім того в матеріалах справи наявна письмова заява відповідача із якої вбачається, що останній отримав грошову компенсацію від позивачки за проведені роботи у будинку в якому спільно проживали та добровільно виселився із спірного будинку, на задоволенні позовних вимог не заперечує, справу просить розглянути у його відсутності. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вказані\~обставини та\~законодавче регулювання\~виниклих правовідносин, а також ту обставину, що між сторонами досягнуто домовленості щодо врегулювання даного спору, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у обсязі якому просить позивачка. На підставі наведеного та ст. ст. 15, 321, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved