Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом і вказала, що вона [PERSON] , та [PERSON] починаючи з грудня 2003 року й по 01.09.2007 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та побут, несли спільні витрати на організацію спільного існування, виконували взаємні права та обов`язки. Тобто, наведене свідчить, що між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. При цьому, у будь-якому іншому шлюбі ані позивач, ані відповідач не перебували. З початку їх спільного проживання однією сім`єю вони орендували квартири та мешкали в них. Для більш комфортного мешкання ними разом було прийнято рішення про придбання квартири в інтересах сім`ї. 03 квітня 2006 року сторони з відповідачем за спільні кошти придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 30.8, житлова площа (кв.м.): 15.2, опис: 1 кімнатна квартира на 6 поверсі 9 поверхового житлового будинку. Так як між ними існували взаємоповага та довіра один до одного було вирішено оформити право власності на вказану квартиру на ім`я відповідача. Як вбачається з акту від 30.09.2019, посвідченого нач. дільниці №1 ТОВ «Житлосервіс-КР», за адресою [ADDRESS] проживали з реєстрацією з квітня 2006 року до листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] та вели спільне господарство. До того ж, відповідно до відмітки про місце проживання на сторінці 11 паспорту громадянина України, позивач була зареєстрована за вказаною адресою з 09.06.2006 року, а [PERSON] - 08.12.2006 року. 01 вересня 2007 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено актовий запис за № 230. 12.09.2008 року відповідачем, як Боржником, було укладено з ЗАТ «ОТП Банк», як Кредитором, кредитний договір №ML-311/175/2008. Водночас, 12.09.2008 між позивачем, як поручителем, та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки №SR-311/175/2008, згідно умов якого позивач зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його Боргових зобов`язань за кредитним договором №ML-311/175/2008 від 12 вересня 2008 року. До того ж, в забезпечення виконання боргових зобов`язань за кредитним договором №ML-311/175/2008 від 12.09.2008 між відповідачем та ЗАТ «ОТП Банк» в цей же день було укладено договір іпотеки № РML-311/175/2008, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. і зареєстровано в реєстрі за №8052. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач передав ЗАТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . В 2013 році у сторін виник намір покращити житлові умови та придбати квартиру з більшою площею та кількістю кімнат. Зважаючи на вказане 13.11.2013 року квартиру за адресою: [ADDRESS] було відчужено на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М., зареєстровано в реєстрі за №1613 . Також, 13.11.2013 між [PERSON] , [PERSON] , як Продавцями та [PERSON] , як Покупцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М., зареєстрований в реєстрі за №1608. Предметом вказаного договору стала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками: загальна площа: 71,2 кв.м.; житлова площа: 39,0 кв.м.; кількість кімнат 3 (три),розташована на сьомому поверсі дев`ятиповерхового будинку. Крім цього, 13.11.2013 між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РML-311/175/2008/1, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М., зареєстровано в реєстрі за №1612/26. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач передав ПАТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки АТ «ОТП Банк» за №311-5-311-5/109 від 02.06.2015 [PERSON] достроково сплатив заборгованість по кредитному договору № ML-311/175/2008 від 12.09.2008 року в повному обсязі. Позичальник своєчасно погашав кредит та сплачував відсотки по кредиту. Враховуючи вказане, обтяження та іпотека були припинені, про що внесено актуальну інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно . На даний час позивач з чоловіком проживаємо окремо. вона змушена була змінити місце проживання та почати мешкати у орендованому житлі. При цьому, із спірної квартири забрала лише деякі особисті речі першої необхідності. [PERSON] вважає, що і квартира, і все що в ній знаходиться - є його власністю. Таким чином, добровільно вирішити питання розподілу майна відповідач не бажає, а тому позивач змушена звертатися до суду з даною позовною заявою. Як вже було зазначено, [PERSON] , та [PERSON] починаючи з грудня 2003 року й по 01.09.2007 проживали однією сім`єю, систематично вели спільне господарство та побут, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї: придбання майна, сплату комунальних та інших послуг, сумісний відпочинок, та інших витратах. Між позивачем та відповідачем існували сімейні відносини, які згідно ст. 1 СК України були побудовані на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Тобто, наведені обставини та надані Суду докази свідчать, що між ними з відповідачем склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. При цьому, у будь-якому іншому шлюбі ані позивач, ані відповідач не перебували. Крім вищевказаних письмових доказів, факт проживання позивача з відповідачем однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з грудня 2003 року по 01 вересня 2007 року може бути підтверджений поясненнями свідків, заяву про виклик яких. Таким чином, позивач вважає, що у суду є усі законні підстави встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в період з грудня 2003 року по 01 вересня 2007 року. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками: загальна площа: 71,2 кв.м.; житлова площа: 39,0 кв.м.; кількість кімнат 3 (три), розташована на сьомому поверсі дев`ятиповерхового будинку. - Визначити частки у спільній сумісній власності [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками: загальна площа: 71,2 кв.м.; житлова площа: 39,0 кв.м.; кількість кімнат 3 (три), розташована на сьомому поверсі дев`ятиповерхового будинку, рівними, тобто по Ѕ за кожним. - Визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на Ѕ частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками: загальна площа: 71,2 кв.м.; житлова площа: 39,0 кв.м.; кількість кімнат 3 (три), розташована на сьомому поверсі дев`ятиповерхового будинку та визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на Ѕ частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками: загальна площа: 71,2 кв.м.; житлова площа: 39,0 кв.м.; кількість кімнат 3 (три), розташована на сьомому поверсі дев`ятиповерхового будинку. В зв`язку з припиненням стосунків позивач з відповідачем проживають окремо один від одного. Відповідач мешкає в їх спільній спільній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Натомість, позивач вимушена орендувати квартиру та мешкати за іншою адресою, оскільки відповідач чинить перешкоди: не впускає її до житлового приміщення, поставив сигналізацію, на її прохання впустити до квартири не реагує та взагалі ігнорує мої законні вимоги. З цього приводу 21.09.2019 року позивач зверталася до Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно талону-повідомлення її заява зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі Інформаційний портал НП України (журналі єдиного обліку) за №19139 . Оскільки позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у порядку вищезазначених правових норм, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування та розпорядження своїм майном шляхом вселення його до вищезазначеної квартири, а тому звертається до суду з вказаними позовними вимогами. Відповідно до звіту про оцінку майна від 27.09.2019, складеного СПД [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №814/18 від 23.10.2018), ринкова вартість об`єкту оцінки -трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] згідно цілям оцінки на дату оцінки без ПДВ складає 360 320 грн. (триста шістдесят дві тисячі триста двадцять гривень). Таким чином, вартість 1/2 частини квартири та ціна позову становлять: 360 320, 00 грн. х 1/2 = 180 160, 00 грн. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку, сума судових витрат, які позивач понесла у зв`язку з розглядом справи на день подання позову становить 13 801,60 грн. та складається з: 1) суми сплаченого мною судового збору у розмірі 1 801, 60 грн. (докази сплати судового збору додаються); 2) витрати пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 грн. 23.10.2019 року ухвалою суду провадження по справі відкрито в загальному позовному порядку та призначено підготовче судове засідання. 23.10.2019 року ухвалою суду витребувано докази по справі. 13.05.2020 року ухвалою суду підготовче судове засідання закрито, та справу призначено до розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на задоволенні позову та надала пояснення відповідно змісту позовних вимог. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та суду пояснив відповідно змісту позову. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що сім`ю [PERSON] вона знає давно, позивача [PERSON] вона знає з її 5-ти річного віку, а про відповідача десь з 2003-2004 року, коли вони почали разом мешкати з 2006 року. Весілля у них було 2007 року. Першу квартиру вони придбал у 2006 році. Подружка говорила, що батьки давали кошти на придбання квартири. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] її подруга, знає її з 4-х років, а відповідача знає з 2000 року. Вони почали проживати разом з 2003 року у квартирі, яку винаймали. Їх батьки проживають в одному будинку. До свідка в гості [PERSON] та [PERSON] приходили разом. Вони вели спільне господарство. Вони купували квартиру, машину. В другій квартирі вони зробили хороший ремонт. Розповідали, що купили першу квартиру, показували фотографії, батьки [PERSON] давали кошти на купівлю квартири. Другу квартиру вони купили пізніше в 2012 - 2013 роках. Батьки [PERSON] продали автомобіль, щоб вкласти кошти в квартиру. Свідок [PERSON] суду пояснив , що позивача та відповідача він знає близько 20 років. Вони познайомилися в 2001 році, а проживати разом стали з 2003 року в м. Кривий Ріг. Свідок працював з батьком [PERSON] та знає, що вони проживали разом. Свідок знає, що позивач та відповідач купили в 2006 році однокімнатну квартиру, а в 2013 році трьохкімнатну. Однокімнатну згодом продали та купили іншу. Батько [PERSON] давав частину грошей на придбання квартири. Весілля у сторін було в 2007 році. Відповідачем [PERSON] було надано заяву про відкладенян розгляду справи, так як пандемія, надав відзив на позовну заяву, згідно якого з позовними вимогами [PERSON] він не згоден, оскільки вважає їх необгрунтованими з наступних підстав. Позивач [PERSON] на обґрунтування своїх позовних вимог стверджує, що починаючи з грудня 2003 року по 01.09.2007 вона зі відповідачем проживала однією сім`єю, вони систематично вели спільне господарство та побут, несли спільні витрати на сплату комунальних та інших послуг, виконували взаємні права та обов`язки та вважає, що між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Відповідач нібито, проживав разом з позивачем на квартирах які вони орендувати. Але, такі твердження позивача не відповідають дійсності та не забезпечені жодним належним доказом. На підтвердження викладених обставин, позивач долучила до позовної заяви копії фотографій, а також посвідчений начальником дільниці №1 ТОВ «Житлосервіс-КР» акт від 30.09.2019 року. Але, надані у справу фотографії не містять дати коли вони були зроблені та жодним чином не доводять факт його з позивачем фактично шлюбних відносин і можуть свідчити тільки про те, що, дійсно, він з позивачем разом проводили час відпочинку, а начальник дільниці №1 ТОВ «Житлосервіс-КР» своєю печаткою і підписом лише «затвердив» підписи осіб зазначених в акті від 30.09.2019, яких позивач навіть не залучає в якості свідків для допиту в судовому засіданні. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження її аргументів щодо їх спільного проживання однією сім`єю з 2003 року . Проживати однією сім`єю, в розумінні ст.З СК України, я з позивачем почав в середині квітня 2006 року після придбання квартири [ADDRESS] . Таким чином, зазначена квартира куплена за особисті кошти відповідача та є його особистим майном, як і кошти які в подальшому були отримані ним від її продажу 13.11.2013 року. Як видно з договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2013, в період шлюбу відповідачем була придбана квартира [ADDRESS] . 13.11.2013 між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М. у приміщенні АТ «ОТП Банк» та зареєстрований реєстрі за №1613. Ціна продажу квартири склала 86316 грн. Цього ж дня, між [PERSON] [PERSON] та ним був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М. у приміщенні AT «ОТП Банк» та зареєстрований реєстрі за №1608. Ціна покупки квартири склала 179843 грн.. Таким чином, в рахунок придбання квартири [ADDRESS] відповідачем було сплачено 86316 грн., які є його особистими коштами отриманими за продаж належної особисто йому квартири [ADDRESS] . Решта 93527 грн. (179843 грн. - 86316 грн.) є грошові кошти, які є нашою спільною сумісною власністю подружжя, тобто належна йому частка у цій грошовій сумі становить 46763,50 грн.. разом за придбання квартири [ADDRESS] було сплачено із належних відповідачеві коштів 133079,50 грн. (86316 грн. + 46763,50 грн.) Грошові кошти, які були сплачені позивачем в рахунок придбання спірної квартири становлять 179843 грн. - 133079,50 грн. = 46763,50 грн. Крім того, ними в період шлюбу, а саме 03.09.2008 за 63100 грн. був придбаний автомобіль Шевроле Авео. Тобто, його частка витрачених грошових коштів на придбання даного автомобіля склала 31550 грн. Оскільки, відносини між сторонами почали псуватись ними було досягнуто домовленості, що він дарує її батькові належний їм автомобіль Шевроле Авео н/з [NUMBER] , а вона в свою чергу не претендую на частку квартири [ADDRESS] . 16.09.2015 вказаний автомобіль був перереєстрований на батька позивача, що підтверджується довідкою Територіального сервісного центру №1243 від 06.12.2018 року. Враховуючи даний факт, сума його грошових коштів які були фактично витрачені на придбання спірної квартири склала 86316 грн. + 46763,50 грн. + 31550 грн. = 164629,50 грн., а грошові кошти, які були витрачені позивачем на покупку квартири складають 179843 грн. - 164629,50 грн. = 15213,50 грн. На підставі викладеного, відповідач вважає, що оскільки ним було більш як в 10 разів ніж позивачем витрачено коштів на придбання спірної квартири, то її частка в квартирі жодним чином не може становити 1/2. Грошові кошти в сумі 15213,50 грн., які були фактично витрачені позивачем на придбання спірної квартири, відповідач готовий їй сплатити в добровільному порядку. Також, позивач стверджує, що відповідач чинить їй перешкоди у доступі до квартири, а тому вона просить суд, вселити її у спірну квартиру, але такі твердження позивача є хибними, оскільки по-перше нею не надано жодних належних та допустимих доказів, які б про це свідчили, а по-друге звернення до поліції позивача стосується одиничної конфліктної ситуації, яка виникла через її подружню зраду. Таким чином, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження викладених у позові аргументів, а тому відповідач вважає,що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Приписами з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що Суд розглядає справи про встановлення факту: 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до абз. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Таким чином, системний аналіз норм матеріального права, а саме ст. 74 СК України, а також роз`яснень Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що однією з необхідних ознак проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, окрім не перебування у будь-якому іншому шлюбі, є наявність взаємних прав та обов`язків, а також систематичне ведення ними спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивачки мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] починаючи з грудня 2003 року й по 01.09.2007 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та побут, несли спільні витрати на організацію спільного існування, виконували взаємні права та обов`язки. Тобто, наведене свідчить, що між нами склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. При цьому, у будь-якому іншому шлюбі ані позивач, ані відповідач не перебували. З початку спільного проживання сторін однією сім`єю, вони орендували квартири та мешкали в них. Для більш комфортного мешкання сторонами разом було прийнято рішення про придбання квартири в інтересах сім`ї. 03 квітня 2006 року [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 30.8, житлова площа (кв.м.): 15.2, опис: 1 кімнатна квартира на 6 поверсі 9 поверхового житлового будинку. Так як між нами існували взаємоповага та довіра один до одного було вирішено оформити право власності на вказану квартиру на ім`я відповідача. Факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з грудня 2003 року по 01 вересня 2007 року підтверджується, зокрема, наступними доказами. Актом від 30.09.2019, посвідченого нач. дільниці №1 ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с. 14), згідно якого з квітня 2006 року до листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживали з реєстрацією та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Паспортом громадянина України [PERSON] , на сторінці 11 якого (а.с. 8 - зворотній бік) міститься відповідний штамп реєстрації місця проживання особи, відповідно до якого, місце проживання позивача було 09.06.2006 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Паспортом громадянина України [PERSON] , на сторінці 13 якого (а.с. 11) міститься відповідний штамп реєстрації місця проживання особи, відповідно до якого, місце проживання відповідача було 08.12.2006 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Поясненнями свідків, допитаних в ході розгляду справи. Так, свідки пояснили, що [PERSON] та [PERSON] в період з грудня 2003 року по 01 вересня 2007 року проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали права та обовязки один перед одним, притаманні сім`ї. Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Приписами ст. 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. До того ж, у п. 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У період вказаній у позовній заяві, а саме з грудня 2003 року по 01 вересня 2007 року (дата реєстрації шлюбу сторін) [PERSON] та [PERSON] хоча й були неодружені, однак перебували у фактичних шлюбних відносинах між собою, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, приймали участь у спільних витратах. Вказаний характер стосунків сторін є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України. Стосовно спірної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] 01 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстравано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено актовий запис за № 230 (а.с. 15). 12.09.2008 відповідачем, як Боржником, було укладено з ЗАТ «ОТП Банк», як Кредитором, кредитний договір №ML-311/175/2008. Водночас, 12.09.2008 між [PERSON] , як поручителем, та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки №SR-311/175/2008, згідно умов якого вона зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його Боргових зобов`язань за кредитним договором №ML-311/175/2008 від 12 вересня 2008 року (а.с.16). До того ж, в забезпечення виконання боргових зобов`язань за кредитним договором №ML-311/175/2008 від 12.09.2008 між відповідачем та ЗАТ «ОТП Банк» в цей же день було укладено договір іпотеки № РML-311/175/2008, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. і зареєстровано в реєстрі за №8052. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач передав ЗАТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). В 2013 році у сторін виник намір покращити їх житлові умови та придбати квартиру з більшою площею та кількістю кімнат. Зважаючи на вказане 13.11.2013 квартиру за адресою: [ADDRESS] було відчужено на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М., зареєстровано в реєстрі за №1613 (а.с. 19-20). Також, 13.11.2013 між [PERSON] , [PERSON] , як Продавцями та [PERSON] , як Покупцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М., зареєстрований в реєстрі за №1608. Предметом вказаного договору стала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками: загальна площа: 71,2 кв.м.; житлова площа: 39,0 кв.м.; кількість кімнат 3 (три),розташована на сьомому поверсі дев`ятиповерхового будинку (а.с. 21-23). На ухвалу суду від 23.10.2019, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М. було направлено копію договору купівлі-продажу від 13.11.2013 (реєстр. №1608) та документів, на підставі яких його було посвідчено. Відповідно до заяви [PERSON] , зареєстрованої в реєстрі за №1607, позивач дала згоду на укладання договору про купівлю її чоловіком - [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] . Також, [PERSON] підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання вказаного об`єкта, є спільною сумісною власністю. Придбана квартира також буде об`єктом права спільної сумісної власності як так, що набувається сторонами за час шлюбу. Крім цього, 13.11.2013 між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РML-311/175/2008/1, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М., зареєстровано в реєстрі за №1612/26. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач передав ПАТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25-27, 28, 29). Згідно довідки АТ «ОТП Банк» за №311-5-311-5/109 від 02.06.2015 [PERSON] достроково сплатив заборгованість по кредитному договору № ML-311/175/2008 від 12.09.2008 в повному обсязі. Позичальник своєчасно погашав кредит та сплачував відсотки по кредиту (а.с. 30). Враховуючи вказане, обтяження та іпотека були припинені, про що внесено актуальну інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що свідчать копії витягу про припинення обтяження №38640908 від 13.11.2013 (а.с. 31) та витягу про припинення іпотеки №38642573 від 13.11.2013 (а.с. 32), інформаційна довідка №231947875 від 11.11.2020. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В силу ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Стосовно усунення перешкод в користуванні житловою площею та вселення в квартиру. В зв`язку з припиненням стосунків [PERSON] та [PERSON] проживають окремо один від одного. Відповідач мешкає в спільній квартирі сторін за адресою: [ADDRESS] . Натомість, позивач вимушена орендувати квартиру та мешкати за іншою адресою, оскільки відповідач чинить перешкоди: не впускає її до житлового приміщення, поставив сигналізацію, на прохання впустити до квартири не реагує та взагалі ігнорує законні вимоги [PERSON] . З цього приводу 21.09.2019 [PERSON] зверталася до Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, де її заява зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі Інформаційний портал НП України (журналі єдиного обліку) за №19139 (а.с. 33). Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Вимоги ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР зазначають, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Згідно приписів ст. ст. 316, 391 ЦК України власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, а також вимагати усунення перешкод у здійсненні ним цього права. Оскільки, з урахуванням приписів ст. 60 СК України, [PERSON] є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у порядку вищезазначених правових норм, вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування та розпорядження своїм майном шляхом вселення до вищезазначеної квартири. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Позивачем, [PERSON] , у позовній заяві було вказано, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вонапонесла у зв`язку з розглядом справи становить 13 801,60 грн. та складається з: 1) суми сплаченого судового збору у розмірі 1 801, 60 грн. (а.с. 1); ) витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 грн. Витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання юридичної (правничої) допомоги, укладеним [PERSON] та Адвокатським бюро «Євгеня Морозова» (а.с. 49-52), додатковою угодою до договору від 23.09.2020 (а.с. 53-54), ордером серії АЕ №1004903 від 23.09.2019 (а.с.55), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 56), квитанцією про сплату гонорару адвоката (а.с. 48), додатковою угодою щодо продовження терміну дії договору від 16.09.2020 року. А задоволення позову, за правилами ст. 141 ЦПК України, покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат на користь позивачки.

Outcome: approved