Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування, Монастириської районної державної адміністрації, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ), в якому просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також позбавити відповідача [PERSON] ( [PERSON] ) батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] (на даний час [PERSON] ), є батьком [PERSON] , [INFO] . Діти [PERSON] та [PERSON] залишилися без батьківського піклування та проживають за адресою: [ADDRESS] . На даний час ними опікується рідна тітка [PERSON] . Відповідач [PERSON] , не виконує свої батьківські обов`язки, часто залишає дітей на тривалий час без догляду, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої. Вона часто бере з собою дочок у компанії, де незнайомі дітям люди розпивають алкогольні напої, ображають їх. Відповідач [PERSON] не піклується про дітей, не виховує, ніде не працює, не утримує дочок. На даний час, місце перебування [PERSON] невідоме. Вона залишила дітей без нагляду, без продуктів харчування, на тривалий час. До дітей вона не приїжджає, не цікавиться їх життям та здоров`ям. Відповідач [PERSON] (на даний час [PERSON] ) є батьком [PERSON] , [INFO] . Протягом всього життя дитини не опікується своєю дочкою, не цікавиться її життям та здоров`ям, навчанням. Він самоусунувся від її виховання та утримання. Батько не проживає з дочкою, не виховує її, не утримує, не допомагає матеріально. Шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Батько надав у службу у справах дітей райдержадміністрації заяву, у якій вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] . так як він не виконує своїх батьківських обов`язків. Вказав, то до дитини нічого не відчуває, не має можливості її утримувати. В судове засідання представник позивача органу опіки та піклування, Монастириської районної державної адміністрації не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст. 280,281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи та ухвалити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області від 20.01.2006 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області від 26.11.2013 року та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною 1 ст. 135 СК України №00013093797. Відповідач [PERSON] ( [PERSON] ) є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області від 20.01.2006 року. Зі змісту довідки Монастириського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Тернопільській області від 24.10.2019 р. №522/14-01-09.5 вбачається, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] , про що свідчить актовий запис про зміну імені № 66 від 07.12.2016 року, складений Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.09.2019 року відповідач [PERSON] на даний час з дітьми не проживає, місце її перебування не відоме. Вона залишила дітей на тривалий час без нагляду та материнської опіки, не цікавиться життям та здоров`ям дітей. Відповідач [PERSON] протягом тривалого часу (14 років) не проживає з дочкою [PERSON] , самоусунувся від виховання та утримання дочки. На даний час вихованням та утриманням дітей займається тітка [PERSON] . Згідно письмового пояснення [PERSON] від 09.09.2019 року, відповідач [PERSON] часто залишає дітей 6ез належного материнського догляду, використовує гроші (допомогу на дітей) не за призначенням. Часто зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, тому не хоче і не може створити належні умови для розвитку і виховання дітей. Згідно письмового пояснення [PERSON] від 09.09.2019 року, мати [PERSON] часто залишає без нагляду своїх дітей, не опікується ними, а також їй відомо, що мати залишала дітей без їжі, продуктів харчування. Стверджує, що жодного разу не бачила батька [PERSON] та їй не відомо, щоб він якимось чином допомагав дочці, чи опікувався нею. Діти часто були залишені одні, на тривалий час вдома без нагляду дорослих. Місце перебування матері [PERSON] нікому невідоме. Сусіди і родичі неодноразово приносили їжу для дітей. Діти [PERSON] та [PERSON] , дійсно, залишені без батьківського піклування. У письмовому поясненні [PERSON] від 27.09.2019 року, остання стверджує, що її мама на тривалий час систематично залишає її та маленьку сестричку самих вдома. Мати вживає алкогольними напоями, має зв`язок з іншими чоловіками, не цікавиться її навчанням та життям. Коли мама отримує дитячі гроші, вона витрачає їх на свої потреби, залишаючи дітей без їжі. Стверджує, що у зв`язку із розгульним життям матері, вона хоче щоб її позбавили батьківських прав, так як їй байдуже на дітей. Батько [PERSON] взагалі не цікавиться її життям і здоров`ям, не вітає її з святами, не бере участі у її вихованні, не дає грошей на проживання та не купляє одяг. Згідно характеристики [PERSON] , учениці 8 Б класу Моиастириського ЗЗСО І-Ш ступенів, батьки впродовж чотирьох років неналежно виконували свої обов`язки щодо виховання дитини, не відвідували батьківські збори, уникали телефонних дзвінків від класного керівника. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.Зокрема, у ч. 2 зазначеної статті Основного Закону зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень цієї Конвенції, дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, як до, так і після народження. Згідно ст. 152 Сімейного Кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частини 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною другою статті 157 Сімейного Кодексу України передбачено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 Сімейного Кодексу України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, а також спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Як слідує з приписів вищевказаних нормативно-правових актів та правових позицій Верховного Суду України, для позбавлення батьківських прав не достатньо впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню дітей. Належить також встановити, що особа ухиляється від їх виконання свідомо. А це означає, що особа вперто та систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати батьківські обов`язки. Зі змісту висновку органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації №6 від 25.10.2019 року, вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також позбавити відповідача [PERSON] ( [PERSON] ) батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Зазначений висновок мотивований тим, що працівниками служби у справах дітей неодноразово проводилися бесіди з матір`ю дітей [PERSON] щодо належного утримання та виховання дітей, ведення нею здорового способу життя, недопущення залишення дітей без нагляду. Проводилася бесіда з батьком [PERSON] (на даний час [PERSON] ) щодо необхідності його участі у вихованні та утриманні його дочки [PERSON] . А також неодноразово роз`яснено наслідки невиконання батьками батьківських обов`язків та не приймання участі у вихованні дітей. Проте, [PERSON] так [PERSON] (на даний час [PERSON] ) жодним чином не відреагували на зауваження. Мати [PERSON] залишала дітей на тривалий час без нагляду, без їжі і продуктів харчування. Вона вела нездоровий аморальний спосіб життя. Не цікавилася навчанням дочки. Батько [PERSON] (на даний час [PERSON] ) і надалі зовсім не цікавився станом здоров`я, виховання та навчання дочки [PERSON] , не відвідував її, не допомагав матеріально. Як вбачається з письмової заяви відповідача [PERSON] ( [PERSON] від 30.09.2019 року, адресованої заступнику Голови Монастириської РДА, відповідач не заперечує, щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , оскільки він не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до неї, нічого не відчуває до дитини та не має можливості її утримувати. Відповідно до інформації начальника служби у справах дітей Монастириської РДА №02-01/39 від 28.01.2020 року, [PERSON] , мати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Проте, жінка часто залишала дітей на тривалий час без догляду, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої. Вона часто покидала місце проживання та брала з собою дочок у сумнівні компанії, де незнайомі дівчаткам люди, розпивали алкогольні напої, ображали їх. [PERSON] , стверджує, що її сестра [PERSON] тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки. Вона не піклується про дітей, не виховує, ніде не працює, не утримує дочок. На даний час, місце перебування [PERSON] невідоме. Вона залишила дітей без нагляду, без продуктів харчування, на тривалий час. До дітей вона не приїжджає, не цікавиться їх життям та здоров`ям, навчанням. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а саме: не виконують обов`язку щодо виховання дітей, свідомо нехтують ними, не спілкуються з дітьми, не виявляють жодного інтересу до їх внутрішнього світу, не надають матеріальної допомоги на їх утримання та не створюють умов для їх фізичного, духовного, морального розвитку. При цьому суд бере до уваги, що вказані обставини існують тривалий час за який у відповідачів була можливість змінити своє ставлення до виховання дітей. Однак вони цього не зробили, що свідчить про стійкий та усвідомлений характер ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Із змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України вбачається, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також відповідача [PERSON] (на даний час [PERSON] ), відносно дочки [PERSON] , [INFO] , згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved