overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою до [PERSON], яку в подальшому уточнила та просила суд стягнути з відповідача на її користь суму матеріальної шкоди у розмірі 7915,27 гривень,спричиненої внаслідок пошкодження паркану належного їй домоволодіння [ADDRESS] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 грудня 2014 року за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Позивачка в судове засідання не з"явилася, але звернулася до суду із заяою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач налжним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, із заявою про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так судом встановлено, що 22 грудня 2014 року о 15:00, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по [ADDRESS], не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з парканом належного позивачці домоволодіння № 108. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 січня 2015 року [PERSON] було визнано винним у виненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 4771 від 13.07.2017 року розмір матеріальних збитків, нанесених власнику паркану внаслідок ДТП, що скоїлося по [ADDRESS] становить 7915,27 гривень. На підставі викладеного суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Окрім цього позивачем по справі сплачені судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 243,60 гривень, а також витрати за проведення експертизи в сумі 3171,60 гривень, які в порядку ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У липні 2015 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що між ним та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб 27 жовтня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 808. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем він не підтримує. Шлюбні стосунки припинені у звязку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідачка суду не надавала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У липні 2015 року ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13 серпня 2014 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 35949-owncash. Відповідно до договору Позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 13698,60 грн., а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі до 12 лютого 2016 року. Однак в порушення умов договору [PERSON] заборгованість по кредиту не погасила, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідач станом на 11.06.2015 року має заборгованість 17258 грн. 29 коп., яка складається з наступного: - 12982,50 грн. неповернута сума кредиту; - 869,36 грн. прострочені відсотки; - 2708,88 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; - 697,55 грн. - пеня. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з"явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 2014 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 35949-owncash на суму 13698,60 грн., строком до 12 лютого 2016 року. (а.с.7-8). Відповідно до кредитного договору від 13 серпня 2014 року строк погашення по кредитному договору сплинув, але відповідач [PERSON] заборгованість перед банком не сплатила. Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 11 червня 2015 року має заборгованість перед банком у розмірі - 17258,29 грн. Порядок погашення кредиту встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки порушення договору позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. ст. 549 - 552, 625, 1048 ЦК України, та відповідає вимогам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 24 листопада 2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 30 червня 2015 року має заборгованість в сумі 16759,93 гривень. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 16759,93 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 листопада 2009 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 24 листопада 2009 року (а.с.8), довідки про умови кредитування (а.с.9), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.21). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 30 червня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 16759,93 грн. в тому числі: 7849,77 грн. заборгованість за кредитом; 7635,88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1274,28 грн.- штраф. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2013 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок постійного нерозуміння один одного. Шлюбні відносини не підтримують та разом не проживають. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що у наданий судом строк на примирення врегулювання сімейних відносин не відбулося. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 14.09.2013 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1299. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 110977, виданого 14.09.2013 року. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що сторони тривалий час шлюбні відносини не підтримують, у наданий судом строк на примирення врегулювання сімейних відносин не відбулося, а отже , подальше збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідач виявила бажання залишити прізвище "Абрамова". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2008 року, актовий запис № 1328. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують із листопада 2014 року. У зв'язку з цим, позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 27.09.2008 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1328. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 27.09.2008 року. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач та відповідач мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують із листопада 2014 року. Даний факт свідчить про те, що сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме інтересам сторін. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між ними слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів зазначивши, що з 12.05.2005 року по 16.02.2010 року вони з відповідачкою перебували у шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 10.11.2009 РОКУ рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з [PERSON] на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від з усіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У 2013 році позивач одружився на [PERSON] від цього шлюбу народилися двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] У зв'язку з зазначеним просить суд зменшити розмір стягуваних з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] з 1/4 на 1/8 частки від усіх видів заробітку, щомісячно з 01.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до вимогст.192 Сімейного Кодексу Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя. У відповідності із роз'ясненнями викладеними у п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норма Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням відповідно дост. 192 СКабо за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувачааліментіву зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного суд приймає визнання відповідачем позову, як таке, що не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і на цій підставі задовольняє вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначала, що з 09.04.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Мають дочку [PERSON]. Відносини в сім"ї не склались, відповідач часто випиває, що спричиняє часті сварки, скандали. Відповідач ображає, принижує її та порушує подружню вірність. Позивачка втратила будь-які почуття любові, поваги та взаєморозуміння тому вважає, що їхня сім"я розпалась остаточно, підстав для збереження сім»ї немає та просить розірвати шлюб. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 110308 від 09.04.2014 року (а.с. 7). Сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП №214235 (а.с. 8). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданої заяви вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало неможливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн.. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.02.2014 року, актовий запис № 98. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини не підтримують із вересня 2014 року. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання з'явилася позивач, яка позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Проти надання строку на примирення заперечує. У судове засідання з'явився відповідач, проти задоволення позову не заперечив, не наполягає на наданні строку для примирення. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 08.02.2014 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 98. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 08.02.2014 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER].(а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують із вересня 2014 року, а тому приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved