Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 21 жовтня 1984 року в виконавчому комітеті Звиняцької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №17. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей та неповнолітню дочку [PERSON], 2004 року народження. З відповідачем спільне життя не склалося, постійно виникали непорозуміння та суперечки, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини привели до того, що сторони втратили почуття поваги та взаєморозуміння один до одного, фактично сім'я розпалася, існує лише формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, та просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], також просила залишити їй прізвище [PERSON] та місце проживання дочки [PERSON] не вирішувати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнає, на розірвання шлюбу згідний, щодо повернення судового збору не визнає. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 21 жовтня 1984 року у виконавчому комітеті Звиняцької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №17. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з матір'ю. Судом встановлено, що за час спільного проживання подружні відносини між сторонами стали неприязними, втрата взаєморозуміння і поваги призвели до того, що протягом останніх років сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, миритися не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved