Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 04 липня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено Інвестиційний договір будівництва об'єкта нерухомості. За умовами даного договору відповідач зобов'язався передати у власність позивачу житлову квартиру [ADDRESS] у місті Рівне. На виконання умов вищезазначеного Договору позивачем передано відповідачу грошові кошти у сумі 79 920 (сімдесят дев'ять тисяч дев?ятсот двадцять) гривень 00 коп.. Будівельні роботи по проведенню будівництва житлового будинку було розпочато відразу ж після укладення інвестиційного договору між сторонами та завершено орієнтовно у жовтні 2014 року. Зазначає, що про завершення будівельних робіт по реконструкції нежитлової будівлі в малоповерховий багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] м. Рівне, позивач дізналася лише після того, як звернулася до відповідача 20.10.2014 р. із вимогою повідомити про стан виконання умов Інвестиційного договору від 04.07.2014 року. На вимогу позивача відповідач усно повідомив, що будівельні роботи завершено в повному обсязі, проте на даний час він не має можливості передати їй у власність житлову квартиру №7 , як передбачено умовами договору, про причини такої неможливості в письмовому вигляді він не повідомив. Також, відповідач зазначив, що загальна площа вказаної квартири у будинку виявилася менша на 2,26 кв.м., оскільки проектна площа не відповідає інвентаризаційній площі, надавши при цьому проект реконструкції нежитлової будівлі в малоповерховий багатоквартирний житловий будинок та технічний паспорт. Станом на даний час не існує іншого шляху набуття права власності на інвестовану квартиру, право позивача не захищене і ніким не визнане, дана обставина стала передумовою звернення до суду з позовом про визнання права власності на об'єкт інвестування. Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання подав заперечення на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Інвестиційний договір будівництва об'єкта нерухомості. За умовами даного договору відповідач зобов'язався передати у власність позивачу житлову квартиру [ADDRESS] у місті Рівне. Також судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 79 920 (сімдесят дев'ять тисяч дев?ятсот двадцять) гривень 00 коп., згідно Інвестиційного договору. Дана обставина підтверджується розпискою про отримання відповідачем зазначеної суми коштів. Пунктом 2.4.2 договору передбачено, що протягом 3 робочих днів після завершення будівництва і введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] м. Рівне відповідач передає позивачу об'єкт інвестування за актом приймання-передачі, на підставі якого позивач спільно із відповідачем оформляє право загальної пайової власності на об'єкт інвестування у встановленому законодавством порядку. На даний час будівництво житлового будинку завершено у повному обсязі, однак відповідач безпідставно ухиляється від виконання своїх зобов'язань, чим порушив права позивача, як інвестора на отримання у власність об'єкту інвестування, а саме квартири [ADDRESS] місті Рівне. Загальна площа вказаної квартири у будинку виявилася менша від проектної площі 39,96 м.кв. на 2,26 кв.м., оскільки проектна площа не відповідає інвентаризаційній площі. Суд критично оцінює твердження відповідача, надані у запереченні на позовну заяву, про те, що під час здійснення будівельних робіт, щодо реконструкції нежитлової будівлі в малоповерховий багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] м. Рівне, реальні витрати на реконструкцію виявилися значно більшими ніж очікував відповідач, що є економічно невигідним для нього у зв'язку з коливанням курсу іноземної валюти. Однак, таке твердження не містить під собою жодного юридичного підґрунтя, так як саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є підставою для невиконання договірних зобов'язань і відповідач при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти. Положеннями ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до п. 1 ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права . Згідно п.5 ст.7 зазначеного Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватись та розпоряджатись об'єктами та результатами інвестицій й об'єктами інвестиційної діяльності. Таким чином, сторони, які укладають інвестиційні договори про участь у фінансуванні будівництва, стають учасниками інвестиційного процесу та виниклі між ними правовідносини регулюються спеціальним Законом України «Про інвестиційну діяльність», який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в інвестиційну діяльність. Предметом договірного зобов"язання за Інвестиціним договором є вчинення конкретних дій сторін зі сплати грошових коштів та передавання майна. Матеріальними об"єктами договірних зобовязань є наприкінці майно і гроші, що їх сторони мають передати одна одній, саме вони є предметом виконання за договорами, з урахуванням інтересу кожної зі сторін та відповідної мети цих договорів. Статтею 177 ЦК України встановлено, що об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно , майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага . Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 392 зазначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту майнових прав та інтересів: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, а також інші способи, що встановлені договором або законом. Враховуючи нормативні приписи, обставини справи, встановлені в ході судового розгляду, суд вважає, що вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved