Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 01.08.2018р. по 01.11.2020р. в сумі 15661,30 грн та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у них не склалося, тому 11.12.2015 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської від 30.05.2018 року змінено розмір аліментів та ухвалено стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на сина [PERSON] в розмірі 2500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, аліменти відповідач не сплачує нерегулярно із запізненням. Станом на 01.12.2020 року відділом Калуського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було складено розрахунок із сплати аліментів, згідно з яким заборгованість становить 15661,30 гривень. Позивачка зазначає, що у зв`язку із невчасною виплатою аліментів, в неї значно погіршилось матеріальне становище, вона не в змозі самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан в сім`ї. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить 94079,00 гривень. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 01.08.2018р. по 01.11.2020р. в сумі 15661,30 грн та судові витрати по справі. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 13.01.2021 року відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання без виклику учасників справи в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судові засідання. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно зі світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.12.2016 Калуським МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №324 (а.с.8). згідно зі світлокопією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 10.12.2016 Калуським МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області, [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб 13.03.2007р., актовий запис №44 (а.с.7). 18 вересня 2018 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської видано виконавчий лист №345/1434/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 2500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Згідно з розрахунком із сплати аліментів станом на 01.12.2020, складеним головним державним виконавцем Калуського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Рутковською М.З. заборгованість по сплаті аліментів становить 15661,30 грн (а.с.5). Між сторонами виник спір з приводу стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Оцінка суду: суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані докази як кожний окремо, так і в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого. Нормами ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Частиною 1 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно з пунктом 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до змісту ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно зі ст. 3 частини I Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Як визначено в ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 1, 2 статті 27 частини I Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Так, за змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не наведено та доказів з даного приводу не надано. Тому суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку є різним, відповідно і кількість днів прострочення також є різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Саме таке правило було враховано позивачкою при проведенні розрахунку пені. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Аналогічний правовий висновок міститься і в Постанові Верхового Суду від 15.01.2020 у справі №334/7702/16 (провадження №61-42142св18). Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Позивачкою надано розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, який узгоджується з правовою позицією, викладеною у вказаних вище постановах Верховного Суду. За серпень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 13274 грн 99 коп. (161, 30 грн розмір заборгованості за аліментами х 1% х 823 дні прострочення сплати аліментів ( з 1 серпня 2018 року по 1 листопада 2021 року). За вересень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 19800 грн (2500 грн розмір заборгованості за аліментами х 1% х 854 дні прострочення сплати аліментів ( з 1 вересня 2018 року по 1 листопада 2020 року). За січень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 16750 грн (2500 грн. розмір заборгованості за аліментами х 1% х 670 дня прострочення сплати аліментів). За лютий 2019 року розмір неустойки (пені) становить 15975 грн (2500 грн розмір заборгованості за аліментами х 1% х 639 дня прострочення сплати аліментів ( з 1 лютого 2018 року по 1 листопада 2020 року). За березень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 15275 грн (2500 грн розмір заборгованості за аліментами х 1% х 611 днів прострочення сплати аліментів ( з 1 березня 2019 року по 1 листопада 2020 року). За березень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 15275 грн (2500 грн розмір заборгованості за аліментами х 1% х 611 днів прострочення сплати аліментів ( з 1 березня 2019 року по 1 листопада 2020 року). За травень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 5500 грн (2500 грн розмір заборгованості за аліментами х 1% х 550 днів прострочення сплати аліментів ( з 1 травня 2019 року по 1 листопада 2020 року). За травень 2020 року розмір неустойки (пені) становить 3680 грн (2500 грн розмір заборгованості за аліментами х 1% х 184 дня прострочення сплати аліментів ( з 1 травня 2020 року по 1 листопада 2020 року). За червень 2020 року розмір неустойки (пені) становить 3825 грн (2500 грн розмір заборгованості за аліментами х 1% х 153 днів прострочення сплати аліментів ( з 1 червня 2020 року по 1 листопада 2020 року). Таким чином сума пені за прострочення сплати аліментів складає 94 079 грн., а сума заборгованості по сплаті аліментів відповідно до розрахунку державного виконавця 15661,30 грн., то розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача становить 15661,30 грн., що буде відповідати положенням ч. 1 ст. 196 СК України. Розподіл судових витрат: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2020 [PERSON] уклала з адвокатом Сидор Я.М. договір про надання правової допомоги та сплатила визначену договором вартість послуг в загальній сумі 2000,00 грн., що підтверджено Актом виконаних робіт від 05.01.2021р і квитанцією №0571150 від 05.01.2021 (а.с.11,12). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 3, 27 частини I Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 51, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 263 ЦПК України, ст.ст. 20, 141, 180, 196 СК України, ст. 549 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved