Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Березнянського споживчого товариства про скасування постанови правління Березнянського споживчого товариства та протоколу зборів уповноважених членів Березнянського споживчого товариства. Позов мотивовано тим, що позивач був членом Березнянського споживчого товариства, у березні 2015 року йому стало відомо про виключення його із членів Товариства. Позивач вважає, що рішення про виключення його із членів Товариства є незаконним, оскільки було прийняте з грубим порушенням Закону України «Про кооперацію», а також із недотриманням процедури ухвалення такого рішення, встановленій Статутом споживчого товариства, оскільки правління не повідомило позивача не пізніше ніж за 10 днів про причини внесення питання про його виключення зі споживчого товариства і не надіслало запрошення на засідання правління. Позивач, посилаючись на ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про кооперацію», ст. 3 ЦПК України, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати незаконною та скасувати постанову правління Березнянського споживчого товариства № 17 від 29 листопада 2013 року в частині виключення позивача з членів Березнянського споживчого товариства, визнати незаконним та скасувати рішення зборів уповноважених членів Березнянського споживчого товариства від 10 грудня 2013 року, яким затверджено постанову правління Березнянського споживчого товариства № 17 від 29 листопада 2013 року, в частині виключення позивача з членів Березнянського споживчого товариства, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача, підтримав уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо припинення членства у споживчому товаристві, позивач оскаржує рішення органів управління споживчого товариства про виключення його з членів споживчого товариства. Правові основи функціонування споживчого товариства визначені Законом України «Про споживчу кооперацію», Законом України «Про кооперацію». Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про споживчу кооперацію», яка узгоджуються з положеннями ст.ст. 2, 6, 8 Закону України «Про кооперацію», споживче товариство - самостійна, демократична організація громадян, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги за місцем проживання або роботи об'єднуються для спільного господарювання з метою поліпшення свого економічного і соціального стану; основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є статут, у якому визначаються порядок вступу до товариства і виходу з нього, права та обов'язки членів товариства, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна товариства і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації товариства та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України. Статтею 7 Закону України «Про споживчу кооперацію» визначено, що вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, для оперативного вирішення питань, що належать до компетенції загальних зборів споживчих товариств (крім питань прийняття статуту, ліквідації, реорганізації та виходу із спілки), можуть скликатися збори уповноважених. Порядок вступу до товариства і виходу з нього, права та обов'язки членів споживчого товариства регламентовані у ст. 6 Закону України «Про споживчу кооперацію», ст.ст. 10, 13 Закону України «Про кооперацію». Згідно ст. 13 Закону України «Про кооперацію» визначено випадки припинення членства в кооперативі (споживчому товаристві): добровільний вихід з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплата внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерть члена кооперативу - фізичної особи; ліквідація члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу, а також цими нормами встановлено, що виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду. Судом встановлено, що діяльність Березнянського споживчого товариства урегульована Статутом, що був прийнятий загальними зборами товариства 17 жовтня 2008 року та зареєстрований 30 липня 2009 року. Права та обов'язки членів Березнянського споживчого товариства визначені у розділі ІІ пунктах 8-17 Статуту. Згідно із п.п. 18, 31 Статуту вищим органом управління Березнянського споживчого товариства є загальні збори членів, а виконавчо-розпорядчим органом - правління споживчого товариства. Пунктом 17 Статуту регламентовано порядок виключення із членів споживчого товариства, а саме зазначено, що питання про виключення із членів споживчого товариства вирішується загальними зборами (зборами уповноважених) членів споживчого товариства або правлінням з наступним затвердженням цього рішення на загальних зборах (зборах уповноважених) членів споживчого товариства. Правління споживчого товариства не пізніше ніж за 10 днів повідомляє члена (асоційованого члена ) споживчого товариства про причини внесення питання про його виключення зі споживчого товариства і надсилає йому запрошення на збори (засідання). У разі відсутності члена споживчого товариства на зборах (засіданні) без поважних причин збори (правління) мають право прийняти рішення про його виключення із членів споживчого товариства за його відсутності. Рішення про виключення може бути оскаржено в суді. Під час розгляду справи встановлено, що позивач з 16 грудня 2002 року є членом Березнянського споживчого товариства, що підтверджується членським квитком (а.с.6). Як вбачається з постанови правління Березнянського споживчого товариства від 29 листопада 2013 року № 17, на засіданні правління було постановлено рішення про виключення позивача із членів Березнянського споживчого товариства у зв'язку із систематичним невідвідуванням загальних зборів (а.с.11). На зборах уповноважених членів Березнянського споживчого товариства від 10 грудня 2013 року прийнято рішення про затвердження постанови правління Березнянського споживчого товариства від 29 листопада 2013 року № 17, що підтверджується протоколом зборів уповноважених членів Березнянського споживчого товариства від 10 грудня 2013 року (а.с.12). Відповідачем, всупереч ст. 60 ЦПК України, не надано доказів на підтвердження дотримання Березнянським споживчим товариством положень п. 17 Статуту, а саме доказів присутності позивача на засіданні правління 29 листопада 2013 року та на зборах уповноважених членів споживчого товариства 10 грудня 2013 року, доказів на підтвердження надсилання правлінням Березнянського споживчого товариства позивачу повідомлення про причини внесення питання про виключення зі споживчого товариства та запрошення на засідання правління. Таким чином, судом встановлено, що виключення позивача з членів споживчого товариства відбулось з порушенням порядку вирішення питання про виключення із членів споживчого товариства, передбаченого у п. 17 Статуту, а саме правління споживчого товариства не повідомило позивача в строк не пізніше ніж за 10 днів про причини внесення питання про його виключення зі споживчого товариства, не надіслало йому запрошення на засідання, внаслідок чого позивач, був позбавлений можливості примати участь у засіданні правління при вирішенні питання про виключення його із членів споживчого товариства. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню шляхом скасування оскаржуваних рішень правління та зборів уповноважених членів споживчого товариства в частині виключення позивача з членів Березнянського споживчого товариства У зв'язку з задоволенням позовних вимог, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги. За звернення до суду з позовом позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 23 січня 2015 року (а.с. 1). Вирішуючи питання про розмір судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, які підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право на допомогу яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку встановленому законом. Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Статтею 84 ЦПК України та ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено порядок компенсації витрат, що несуть сторони у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі. А саме: розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України - склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про виконання умов цього договору, про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, які оформлені у встановленому законом порядку. Правову допомогу позивачу під час розгляду справи надав адвокат Загалець О.М., що підтверджується договором про надання юридичних послуг від 02 квітня 2015 року, актом виконаних робіт від 15 квітня 2015 року та журналом судового засідання (а.с. 26, 31, 32-33). За журналом судового засідання адвокат Загалець О.М. приймав участь при розгляді справи у суді 15 квітня 2015 року - 18 хвилин, таким чином участь особи, яка надавала правову допомогу позивачу в судовому засіданні склала 18 хвилин. Згідно з актом виконаних робіт від 15 квітня 2015 року адвокат Загалець О.М. надавав правову допомогу позивачу під час вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням, а саме надавав консультації - 1 година, здійснював підготовку позовної заяви - 1 година 30 хвилин, заяви про уточнення позовних вимог -1 година. Судом встановлено, що обсяг допомоги адвоката й витрачений ним час на надання правової допомоги позивачу в судовому засіданні та під час вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням складає 3 години 48 хвилини, відповідно розмір компенсації витрат на правову допомогу за ці послуги не повинен перевищувати 1851,36 грн. (1218,00 грн. х 40% х 3 год. 48 хв.). За правову допомогу позивач сплатив 500,00 грн., що підтверджується квитанцією від 08 квітня 2015 року (а.с.30). За таких обставин, в порядку розподілу судових витрат між сторонами, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору та 500,00 грн. судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved