Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач Управління благоустрою та житлової політики (надалі УБЖП) звернулись до суду з позовом до відповідачки [PERSON], про виселення з незаконно займаної квартири [ADDRESS] . Позов, на задоволенні якого наполягав позивач, обґрунтовано тим, що квартира [ADDRESS] є державною власністю, знаходиться на балансовому обліку УБЖП виконкому Криворізької міської ради. Проте до теперішнього часу у вказаній квартирі безпідставно проживає відповідачка, при цьому документів на квартиру не має, будь-які правові підстави для її проживання у цій квартирі відсутні. Представник позивача Коваленко Р.А., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. Присутня в судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала просила відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради м. Кривого Рогу Симонова Я.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи ТОВ "Житлокомцентр" направив суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що спірна квартира за адресою: [ADDRESS] не приватизована, є державною власністю, знаходиться на балансовому обліку УБЖП виконкому Криворізької міської ради. З наданих суду документів убачається, а саме акту від 14.06.2014 року (а.с.5), що у спірній кімнаті проживає відповідачка [PERSON] Відповідно до виписки з фінансово-особового рахунку № 670000060437 від 02 липня 2014 року, наймачем квартири [ADDRESS] був [PERSON], який помер та знятий з реєстрації 25 листопада 2008 року. Судом установлено, що відповідачка не є піднаймачем спірної квартири, вселилась в спірну квартиру самоправно, а тому права користування спірним житлом не набула. В квітні 2009 року [PERSON] зверталася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про визнання членом сім'ї померлого та право користування жилим приміщенням. Рішенням від 14.07.2011 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.09.2011 року рішення Жовтневого районного суду залишено без змін. Згідно зі ст. 58 ЖК єдиною підставою вселення громадян у житлове приміщення є ордер, який видається уповноваженим на це органом. Статтею 42 ЖК визначено, що жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених ст. 46, частинами 1,2 ст. 54, ч.1 ст. 90, ч.6 ст. 101, статтями 102,110, ч.1 ст. 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством України. Згідно з ч.3 ст. 116 ЖК, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень , крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ на має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності. У судовому засіданні установлено, що належних доказів, які підтверджували право відповідача на зайняття спірної квартири - не надано. Сам факт проживання відповідачки у спірній квартирі не свідчить про набуття нею права на житлову площу. Згідно приписів ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Оцінивши надані докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved