Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач ТОВ «КФ.ЮА» звернувся з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 29.09.2018 року між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] укладено в електронному вигляді договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-93493. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачці позику у розмірі 3699 грн. Дана сума була перерахована платіжною системою ВЕЙ ФОР ПЕЙ, що підтверджено карткою бухгалтерського рахунку . Відповідач часткового виконав умови договорі, станом на 20.03.2019 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 4816,86 грн. Відділом захисту прав споживачів департаменту регулювання та нагляду за фінансовими компаніями перевіркою встановлено, що зазначену позику ТОВ «КФ.ЮА» надало [PERSON] не на підставі договору, а шляхом безготівкового переказу. Тому, посилаючись на ст.ст. 204,207,218 ЦК України, позивач просить визнати дійсним Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-93493, укладений 29.09.2018 року між ТОВ « КФ.ЮА» та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КФ.ЮА» кредитну заборгованість в сумі 4816,86 грн та судові витрати в сумі 1921 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, просили справу слухати у їх відсутність. ( а. с. 51-52). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, не надала відзив на позову заяву. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідач двічі не з'явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-93493 від 29.09.2018 року ТОВ «КФ.ЮА» позивач перерахував [PERSON] грошові кошти в сумі 3699 грн. Згідно п. 3.1 Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-93493 від 29.09.2018 року Товариство на умовах цього Договору на Правил надає клієнту грошові кошти у сумі визначеній п . 5 Договору, а клієнт в свою чергу зобов»язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 даного договору. Відповідно до п. 4.1 Договору договір та зміни до нього укладаються в письмовій формі. У випадку оформлення Договору чи здійснення інших дій, пов»язаних із його виконанням в онлайн-режимі на офіційному сайті Товариства htpp://www.kf.ua за допомогою засобів електронного зв»язку, електронні документи, оформлені і підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до ст. 12 Закону України « Про електронну комерцію» № 675-У111 від 03.09.2015 року, вважатимуться такими, що мають рівну юридичну силу з документами, складеними на паперовому носієві і підписаними власноручним підписом. У графі реквізити та підписи сторін зазначено прізвище , ім.»я, по-батькові клієнт [PERSON] , паспортні дані, ідентифікаційний номер, електронний підпис. В договорі зазначено про те, що [PERSON] надає доручення самостійно здійснювати договірне списання коштів в рахунок погашення заборгованості по Договору із банківської картки, зазначеної в п. 1.6 Договору. Списання коштів відбуватиметься у тому розмірі, який буде доступним на її банківській картці, визначеній п. 1.6 Договору та у розмірі заборгованості, визначеній Товариством, станом на дату відповідного списання. В матеріалах справи міститься картка обліку виконання договору № 1-1-03493 від 29.09.2018 року станом на 20.03.2019 року, в якій зазначено сума кредиту 3699 грн., відсоткова ставка 1,75% на день, нараховано відсотків 3884,80 грн., ставка пені 2,5% на день. Виддано кредит у розмірі 3699 грн. 29.09.2018 року, погашено 07.11.2018 року у розмірі 2866,70 грн., погашено 14.12.2018 року у розмірі 500 грн., погашено 08.01.2019 року у розмірі 5000 грн., погашено 17.01.2019 року у розмірі 722,52 грн. Заборгованість за Договором № 1-1-93493 від 29.09.2018 року становить 3211,26 грн, з них пеня - 1605,60 грн. ( а. с. 16). Згідно ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім п правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмові форма. Згідно ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв»язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України « Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зіфіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов»язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України « Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов»язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону « Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Отже, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ст. 7 Закону « Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Відповідно до ст. 8 Закону юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронний документ не може бути застосовано як оригінал: 1) свідоцтва про право на спадщину; 2) документа, який відповідно до законодавства може бути створений лише в одному оригінальному примірнику, крім випадків існування централізованого сховища оригіналів електронних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-93493 від 29.09.2018 року, ( а.с. 14- 16), картка рахунку 3611 за 01.09.2018 року, актом про правопорушення, вчинені ТОВ « КФ.ЮА» на ринку фінансових послуг від 11.03.2019 року ( а.с. 20). Згідно акту про правопорушення, вчинені ТОВ «КФ.ЮА» від 11.03.2019 року, спеціалістами відділу захисту прав споживачів департаменту регулювання та нагляду за фінансовими компаніями проведено перевірку діяльності ТОВ «КФ.ЮА» на ринку фінансових послуг. Перевіркою встановлено, що ТОВ «КФ.ЮА» надало позику [PERSON] шляхом безготівкового переказу, не на підставі договору, що є порушенням частини першої статті 6 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. ( а. с. 22-23). Відповідно до п. 1.13 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22 під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера, платіжного доручення, платіжної вимоги- доручення, платіжної вимоги, розрахункового чека, інкасового доручення ( розпорядження). Як встановлено актом позивач перерахував відповідачці гроші в сумі 3699 грн. та нараховувалась плата за користування позикою у вигляді процентів, а також пеня, що підтверджено карткою обліку виконання договору. ( а. с. 16,17, 20-23). Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства . Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним, з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Згідно вимог ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Обов'язковими умовами для можливості визнання такого правочину дійсним, закон встановлює наступні: вчинення дії на виконання такого правочину однією із сторін; підтвердження вчинення такої дії іншою стороною шляхом прийняття виконання. При відсутності хоча б однієї з вказаних умов, суд не може визнати договір дійсним. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За правилами ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Так, з матеріалів справи, зокрема картки обліку виконання договору № 1-1-93493 від 29.09.2018 року, картки рахунку 3611 вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість за кредитним договором, користувався кредитними коштами, тобто погоджувався з умовами договору. Згідно розрахунку станом на 20.03.2019 року у відповідачці виникла заборгованість у розмірі 4816,86 грн., а саме заборгованість за кредитом - 3211,26 грн., заборгованість за пенею-1605,60 ( а.с. 16). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України передбачено, що користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема підтвердження факту виконання відповідачкою умов договору, розміру заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за договором в розмірі 4816,86 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати- судовий збір у розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved