Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому на даний час зареєстроване місце проживання [PERSON] , який постійно проживає в іншому житлі, не мешкає у вказаному будинку більше одного року та не є членом сім`ї позивача, а тому посилаючись на вказане просив суд усунути перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні вказаним будинком шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач до суду не з`явилася, проте її представник надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати без участі позивача та її представника. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання та не подав відзив. На підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 13.09.2005 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 26.10.2005 року № 8759132, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Відповідно до записів домової книги, копії паспорту [PERSON] та відповіді виконавчого комітету Новоодеської міської ради Миколаївської області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Частинами 1-2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1,2 ст. 71 Житлового кодексу УРСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 150 Житлового кодексу УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 4 ст. 156 цього ж Кодексу до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, та того, що відповідач не являється членом сім`ї позивача, вони не ведуть спільне господарство та відповідач з 2015 року не проживає за вказаною у позові адресою, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений останнім при подачі позову до суду.

Outcome: approved