Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що з грудня 1991 року вона проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON]. За час цивільного шлюбу спільних дітей з відповідачем не було. До знайомства і спільного проживання з відповідачем в с. Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області на поселенні цукрового заводу в будинку [ADDRESS] в якій проживала разом з родиною. Відповідно до рішення Вільшанської селищної ради за №10 від 19.02.1993 року їй було виділено земельну ділянку площею 700 кв.м., розташовану по [ADDRESS] під індивідуальне будівництво. Не маючи коштів на будівництво будинку, вона продала належну їй квартиру в с. Липняжки, про що свідчить договір купівлі-продажу від 15.04.1994 року і отримані кошти використала на будівництво вищевказаного будинку. 17.08.1995 року відповідно до акту прийомки в експлуатацію закінченого будівництва жилого будинку і господарчих приміщень індивідуального забудовника житловий будинок по [ADDRESS] було прийнято до експлуатації. Згідно свідоцтва №354 на право особистої власності на житловий будинок від 12.02.1996 року, житловий будинок по [ADDRESS] належить їй на праві особистої власності. В даному житловому будинку зареєстровані вона та відповідач, однак з 29.06.2012 року вона не проживає за місцем своєї реєстрації в належному їй будинку по [ADDRESS], так як відповідач вигнав її з дому і вона змушена проживати в будинку сина по [ADDRESS] За цей час вона неодноразово намагалась повернутись до себе додому, але відповідач чинить їй перешкоди в користуванні і розпорядженні належним їй майном, а саме: замінив усі замки як від вхідних дверей в будинок, так і підсобних приміщень, відмовляється надати їй ключ від нових замків, не допускає її до будинку та виганяє. Позивачка вказує, що вона неодноразово зверталась за допомогою до Вільшанської селищної ради, Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області, але допомоги їй не надали. На даний час відповідач продовжує чинити їй перешкоди в користуванні належним їй будинком, потрапити до якого вона не може. В судовому засіданні представник позивача та позивачка позовні вимоги підтримали, просили суд зобов"язати відповідача надати позивачці комплект ключів від будинку і підсобних приміщень, розташованих за адресою [ADDRESS] та зобов"язати відповідача не чинити перешкоди позивачці у користуванні та розпорядженні вищевказаним будинком, крім цього просили стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по оплаті судового збору. Поряд з цим, відмовилися щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн.. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, просив постановити рішення в порядку ч.4 ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред»явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на праві особистої власності належить будинок, розташований по [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва №354 на право особистої власності на жилий будинок, виданого 12 лютого 1996 року на підставі рішення виконкому Вільшанської селищної ради №8 від 02 лютого 1996 року (а.с.8). Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). В судовому засіданні встановлено, що відповідач чинить позивачці перешкоди у користуванні будинком, не надає ключів від вхідних дверей, що перешкоджає їй вільно користуватися житлом, про що свідчать неодноразові звернення позивачки з даного приводу до Вільшанського РВУМВС України в Кіровоградській області, Вільшанської селищної ради Кіровоградської області та результати їх розгляду (а.с.11-17). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивачки мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи. Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з наданої квитанції 101/108 ВАТ «Ощадбанк» Кіровоградського ОУ ОБУ позивачка за подання до суду позову про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном і стягнення завданої моральної шкоди сплатила судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.. Однак, в судовому засіданні позивачка від позовних вимог про стягнення з [PERSON] на її користь моральної шкоди відмовилася, внаслідок чого провадження у цій частині ухвалою суду було закрито у зв»язку з відмовою від позову. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 121 грн. 80 коп. понесених нею судових витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved