Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Кобелєвої А.М., Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в якому просив, визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11 квітня 2016 року, індексний номер 29199083. Позовна заява мотивована тим, що 18 квітня 2006 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 31-7АК/04-2006И відповідно до умов якого банк надав позивачу кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 42 000,00 доларів США, що на момент укладення договору складало 212 100,00 гривень. На виконання вимог кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено іпотечний договір від 18 квітня 2006 року №31-7АК/04-2006И, згідно п. 1.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 45,10 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Васьківською В.С. 18 квітня 2006 року та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки складає 298 494,00 гривень. В подальшому позивач дізналась, що відповідно до рішення приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 квітня 2016 року, (з відкриттям розділу) індексний номер 29199083, проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». Про вищевказане рішення позивач дізналась 22 листопада 2017 року під час розгляду справи в Апеляційному суді м. Києва. Вважає, що рішення приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. є незаконним, та таким, що грубо порушує її права. 19 серпня 2019 року представником відповідача ТОВ Кей-Колект» було подано відзив на позовну заяву в якому заперечують щодо позовних вимог та просять відмовити в їх задоволенні в повному обсязі з огляну на наступне. 18 квітня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 31-7АК/04-2006И відповідно до умов якого банк надав позивачу кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 42 000,00 доларів США, що на момент укладення договору складало 212 100,00 гривень. На забезпечення виконання вимог кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено іпотечний договір від 18 квітня 2006 року №31-7АК/04-2006И, згідно п. 1.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 45,10 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Васьківською В.С. Позивачем було порушено основне зобов`язання у зв`язку іпотекодержатель прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності та рішення державного реєстратора є лише наслідком прийняття рішення про звернення стягнення іпотекодержателем. Посилання позивача на Закон України «Про нотаріат» не заслуговують на увагу оскільки, приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. не вчинялося жодної нотаріальної дії, а діяла вона виключно як державний реєстратор. Крім того, ТОВ «Кей-Колект» було дотримано всіх вимог Закону Україну «Про іпотеку». Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник ТОВ «Кей-Колект» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. в судове засідання не з`явилась, повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з`явився. повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року заяву позивача про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] задоволено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року заяву представника позивача про витребування доказів задоволено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року заяву позивача про забезпечення доказів задоволено. Протокольною ухвалою від 09 грудня 2019 року за клопотанням позивача про залучення співвідповідача до участі у справі залучено Головне територіальне управління юстиції у м. Києві. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача-2, дослідивши письмові докази, повно та всічно проаналізувавши матеріали справи та їх доводи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 18.04.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 31-7АК/04-2006И. В забезпечення виконання за кредитним договором, 18.04.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 31-7АК/04-2006 И. За умовами п.1.1 Договору іпотеки, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, зазначене в п 1.4 цього договору. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира, [ADDRESS] , що належить Іпотекодавцю на праві власності на підстав договору купівлі-продажу від 18.04.2006 року. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] належить Товариству з обмеженої відповідальності «КЕЙ-КОЛЕКТ», підстави виникнення право власності: Договір іпотеки, серів та номер: 1438, виданий 18.04.2006 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська В.С.. Підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 29199083 від 11.04.2016 року, приватний нотаріус Мосійчук Оксана Василівна, приватний нотаріус Кобелєва А.М., Київський міський нотаріальний округ. Відповідно до п.4.1 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання забезпеченого іпотекою за цим Договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя (п.4.2 Договору іпотеки). Розділом 5 Договору іпотеки, сторони визначили застереження про задоволення вимог іпотеко держателя. Так, у відповідності до даного розділу, у разі настання обставин, зазначений в п.1.4 цього договору Іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержавтеля. У подальшому, відповідно до договору факторингу від 13.12.2012 р. № 2. та договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за якими право вимоги за Договором іпотеки щодо жилого приміщення № 31-7АК/04-2006И від 18.04.2006 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Кей-Колект». Відтак на підставі вищевказаних договорів у відповідності з положеннями пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України ТОВ «Кей-Колект» набуло прав кредитора у зобов`язаннях, що виникли з вищезазначених договорів. Судом встановлено, що умови кредитного договору [PERSON] не виконувались, а відтак за умовами пункту 4.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки. Вказана умова договору кореспондує з положеннями частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення договору), згідно яких іпотекодержатель (заставодержатель) має право у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки (застави). Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частинами першою-третьою статті 37 вищевказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Отже в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об`єкт нерухомого майна і документом, який підтверджуватиме відповідний перехід права власності, є або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі. Згідно з частиною першою статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, як і порядок проведення такої реєстрації встановлює Кабінет Міністрів України (частини друга, тринадцята статті 15 Закону № 1952-IV). Так, відповідно до пункту 46 Порядку для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Таким чином, пунктом 46 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9 та 15 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень нотаріуса у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. У ході розгляду справи судом встановлено, що до заяви про державну реєстрацію права власності, поданої ТОВ «Кей-Колект» до приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Кобєлєвої А.М., завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, не додано. До заяви було подано лише копію договору іпотеки. На підставі зазначених документів 11.04.2016р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. провела державну реєстрацію права приватної власності ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на квартиру [ADDRESS] . Враховуючи наведені норми, підтвердження отримання [PERSON] письмової вимоги не надано, тобто вимоги Порядку щодо надання документа, що підтверджує отримання та завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, не виконано. Отже, державна реєстрація за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на квартиру [ADDRESS] за неподання для цього передбачених пунктом 46 Порядку документів проведена державним реєстратором без дотримання положень статей 9 та 15 Закону № 1952-IV, а тому рішення про реєстрацію права власності є протиправним і підлягає скасуванню. Не здійснивши належним чином повідомлення боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки і не надавши останньому строк на погашення заборгованості ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не набуло права на набуття у власність предмета іпотеки. Статтею 16 ЦК України визначені можливі способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких, зокрема, визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової шкоди); визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, а також інші способи, що встановлені договором або законом. Частиною другою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає, зокрема, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). ( ст.89 Цивільного процесуального кодексу України) З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальності «КЕЙ-КОЛЕКТ», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved