Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно відмовився надавати матеріальну допомогу на утримання їх сина. Згідно з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 04.08.2005 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини доходу боржника, але не менше одного неоподаткованого доходу, починаючи з 27 липня 2005 року та до повноліття дитини. Відповідно до виконавчого листа № 2-859/05 виданого Яготинським районим судом Київської області та звернутого до виконання до Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області [PERSON] зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини, щомісячно, в розмірі ? частини доходу, але не менш одного неоподаткованого доходу, починаючи з 27 липня 2005 року та до повноліття дитини. Відповідач протягом тривалого часу аліменти не сплачує. В добровільному порядку не бажає утримувати сина, сплачувати заборгованість по аліментах та неустойку. Станом на 01.03.2017 року заборгованість по аліментам становить 60871 грн. 95 коп. Відповідач повинен сплатити їй неустойку (пеню) за несплату аліментів, що забезпечить охорону прав неповнолітньої дитини на батьківське утримання та спонукатиме відповідача на належне виконання зобов'язань по сплаті аліментів. Відповідач є працездатною особою, нікому іншому аліменти не сплачує, підстав для звільнення від сплати неустойки не вбачається. За викладених обставин, позовачка в поданому позові просила суд стягнути з [PERSON], на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2013 року по 28.02.2017 року в сумі 12800,44 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву згідно якої просила розглянути справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі.. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справ шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Оскільки позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року в справі №6-2589цс15. При цьому, згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 24.10.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області ( а.с.7). Після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] [INFO] - його батьком записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області ( а.с.6). На підставі рішенням Яготинського районного суду Київської області від 04.08.2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в у розмірі 1/4 частини доходу боржника, але не менше одного неоподаткованого доходу, починаючи з 27.07.2005 року і до повноліття дитини ( а.с.8). У Попаснянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебуває виконавче провадження №22030008 щодо виконання виконавчого листа №2-859 від 26.12.2007 року, виданого Яготинським районним судом Київської області, про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією виконавчого листа №2-859/05, виданого Яготинським районним судом Київської області, та копією постанови про прийняття виконавчого провадження від 21.12.2017 року ВП № 22030008 ( а.с.10,14). Згідно з довідкою від 22.12.2017 року №1629/167/17, виданою Первомайським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] станом на 01.03.2017 року має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 60871,95 грн. Також, суд звертає увагу на те, що позивачка у 2017 році отримувала дублікат вищезазначеного виконавчого листа, який знаходився на виконання в Первомайському ВДВС ГТУЮ в Луганській області та в подальшому в Попаснянському РВДВС ГТУЮв Луганські області. При цьому з копії звіту про здійсненні відрахувань та виплат, що наданий ДП "Первомайськвугілля" (де очевидно на теперішній час працює відповідач) - вбачається, що з жовтня 2017 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] утримуються аліменти у розмірі 50% від доходу відповідача. Таким чином, суд вважає, що відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, що підтверджено наданими доказами. Суд враховує також, що відповідач є працездатною особою. При цьому у суда відсутні відомості про те, що відповідач має на утриманні інших осіб, або інснують будь-які інші обставини, які б впливали на стан платника аліментів того дня, коли набрало законної сили судове рішення від 04.08.2005 року про стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітнього сина. За таких обставин, виходячи з інтересів дитини, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому що вимоги позивачки грунтуються на вимогах закону. Також суд враховує, що відповідно до положень ст.20 Сімейного Кодексу України - до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved