Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач ПАТ Брокбізнесбанк звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений в ред. від 22.04.2014р.) до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.03.2008р. між ПАТ Брокбізнесбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір №33п-2008. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 20000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит в строк до 11.03.2010р. включно, в т.ч. сплачувати кредит щомісячно в строк до 30 числа наступного місяця зі сплатою 14,00% річних. 25.09.2008р. укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №33п-2008 від 12.03.2008р. про збільшення відсоткової ставки до 16,00% річних. 10.12.2009р. укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №33п-2008 від 12.03.2008р., за якою змінено термін повернення кредиту до 11.03.2011р. та встановлено графік погашення заборгованості. В забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір застави №Дз1-33п-2008 від 12.03.2008р. транспортного засобу, а саме: легковий універсал - В; марка- BMW; модель-Х5; кузов WBAFB71010LW39995; колір - чорний; рік випуску-2004; реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований Сімферопольським МРЕВ АРК Крим 24.09.2004р. Згідно з п.2.4 кредитного договору за користування кредитом відповідач прийняв зобов'язання сплачувати позивачу відсотки щомісячно в строк до 30 числа звітного місяця за весь звітний місяць та в день повного погашення строкової заборгованості за кредитом в повному обсязі. Відповідач, отримавши 25.09.2008р. суму кредиту 15000 доларів США, свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а саме, - прострочив сплату основного боргу. Відповідно до п.7.1 кредитного договору, у разі несвоєчасної (неналежної) сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної відсотком ставки по кредиту від суми простроченої заборгованості. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов кредитного договору відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість, яка станом на 30.01.2014р. складає: 15 000,00 дол. США (еквівалент 119895,00 грн. по офіційному курсу НБУ станом на 30.01.14р.) - прострочена заборгованість за основним зобов'язанням; 3023,19грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту; 2993,43 дол. США (еквівалент 23926,49 грн.) - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам; 16657,17грн. - пеня за невиконання основного зобовязання. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 635,02грн. В судовому засіданні представники позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» за довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю підтримали заявлені уточнені позовні вимоги і просили їх задовольнити. Зазначили, що станом на час розгляду справи відповідачем в повному обсязі кошти банку не повернуті. Останій платіж по погашенню заборгованості відбувся: по кредиту 04.09.2008р., по відсотках 31.05.2012р. Грошові кошти [PERSON] отримав у валюті долари США, про що свідчать заяви про видачу готівки. Порушення умов договору це порушення [PERSON] умов щодо строків повернення до банку коштів та розміру платежів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Зазначили, що [PERSON] не підписував ні кредитний договір від 12.03.2008р., ні додаткові угоди до нього. Крім того, пояснили, що кредитні кошти [PERSON] не отримував і не вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, а також пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, враховуючи уточнені позовні вимоги, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 12.03.2008р. між ПАТ Брокбізнесбанк та [PERSON] укладено кредитний договір №33п-2008. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 20000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит у строк до 11.03.2010р. включно, а також сплачувати кредит щомісячно в строк до 30 числа наступного місяця зі сплатою 14,00% річних. 25.09.2008р. укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №33п-2008 від 12.03.2008р. про збільшення відсоткової ставки до 16,00% річних. 10.12.2009р. укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №33п-2008 від 12.03.2008р., за умовами якої змінено термін повернення кредиту до 11.03.2011р. та встановлено графік погашення заборгованості. Згідно з п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та та цілового характеру використання грошових коштів, на умовах визначених договором. Кредит надається позичальнику для споживчих потреб. Погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: в першу чергу погашається прострочена заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце); в другу чергу погашається строкова заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом; в третю чергу погашається прострочена заборгованість по поверненню кредиту (якщо прострочення буде мати місце); в четверту чергу погашається строкова заборгованість по поверненню кредиту; в п'яту чергу погашається заборгованість по сплаті комісій; в шосту чергу погашається заборгованість за неустойкою, у випадку її нарахування банком; в сьому чергу погашаються інші витрати банку (п. 2.7 договору). Пунктом 7.1 договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісій банк має право нараховувати позичальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості - за кожний день прострочення. При розрахунку неустойки приймаються: рік 365 днів, місяць - рівний календарній кількості днів. Встановлено, що [PERSON] отримав грошові кошти: заява на видачу готівки №3 від 01.04.2008р. в розмірі 5200,00 доларів США, що є еквівалентом 26260грн. 00коп.; заява на видачу готівки №3 від 03.04.2008р. в розмірі 6000,00 доларів США, що еквівалентно 30300грн. 00коп.; заява на видачу готівки №4 від 08.04.2008р. в розмірі 5000,00 доларів США, що еквівалентно 25250грн. 00коп.; заява на видачу готівки №1 від 16.04.2008р. в розмірі 3800,00 доларів США, що еквівалентно 19190грн. 00коп.; заява на видачу готівки №3 від 25.09.2008р. в розмірі 15000,00доларів США, що еквівалентно 72901грн. 50коп. За наданими позивачем розрахунками, відповідач почав порушувати умови кредитного договору, що полягає у неповному внесенні коштів на погашення кредитних зобовязань. Так, останній платіж по кредиту здійснений 04.09.2008р. в розмірі 19981,26 доларів США, а за відсотками 31.05.2012р. 202,86 доларів США. В забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором між позивачем - банком та відповідачем - [PERSON] був укладений договір застави №Дз1-33п-2008 від 12.03.2008р. транспортного засобу, а саме: легковий універсал - В; марка- BMW; модель-Х5; кузов WBAFB71010LW39995; колір - чорний; рік випуску-2004; реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований Сімферопольським МРЕВ АРК Крим 24.09.2004р. Відповідно до розрахунків заборгованості по договору станом на 30.01.2014 року, сума боргу становить: борг по основному зобовязанню 15000 доларів США (офіційний курс НБУ станом на 30.01.2014р. 1 долар США становить 7,993грн.), що складає 119895грн. 00коп.; борг за відсотками 2993,43 доларів США (офіційний курс НБУ станом на 30.01.2014р. 1 долар США становить 7,993грн.), що складає 23926грн. 49коп.; пеня за невиконання основного зобовязання 16657грн. 17коп.; пеня за несплачені відсотки 3023грн. 19коп. При цьому, пеня нарахована за період з 30.01.13р. по 29.01.14р., а позовна заява подана до суду 19.02.2014р. Слід зазначити, що відповідач та його представник не оспорювали розмір нарахованої заборгованості. Крім того, судом встановлено, що ПАТ «Брокбізнесбанк» станом на час укладання кредитного договору мав право здійснювати валютні операції, до підтверджується банківською ліцензією, виданою НБУ 03.12.2001р. №138 та дозволами №138-3, виданими 01.09.2003р. і 02.11.2006р. Постановою НБУ від 28.02.2014р. №107 ПАТ «Брокбізнесбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних. З 03.03.2014р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Брокбізнесбанк» з ринку і на час розгляду справи продовжено ліквідаційну процедуру до 2018р. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред. що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК Укаїни встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ст. 549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України Про Національний банк України офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 12.03.2008р. та відповідних додаткових угод, з якими під час укладання погодився [PERSON] Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Таким чином, стягнення заборгованості, в т.ч. відсотків за користування кредитними коштами може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ Про систему валютного регулювання та валютного контролю від 19.02.1993р. №15-93. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача пені, то вона підлягає стягненню у національній валюті гривні, оскільки вищезазначені положення Декрету КМУ не підлягають до застосування при вирішенні цього питання. Згідно із частиною 4 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» початок тимчасової адміністрації та ліквідації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів, які забезпечують операційну діяльність банку. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи заперечень відповідача проти позову. Відповідачем не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів про те, що ним не були отримані кредитні кошти за договором від 12.03.2008р. Також ним не спростовані доводи позивача про те, що протягом певного періоду часу кошти на погашення заборгованості до банку вносились. Відповідно до клопотання [PERSON], судом призначалась судова почеркознавча експертиза (ухвала суду від 15.02.2016р.). Між тим, 24.10.2016р. справа з експертної установи ЧВ КНДІСЕ повернута до суду без виконання ухвали в зв»язку з несплатою рахунку за відповідну експертизу. Ухвалою суду від 25.10.2016р., на підставі ч.2 ст. 86ЦПК України, ухвала суду від 15.02.2016р. скасована. При цьому, слід зазначити, що відповідач та його представник достовірно знали про те, що провадження по справі зупинене і справа перебуває в експертній установі, яка визначена судом за клопотанням відповідача, що також підтверджується заявою представника відповідача від 15.04.2016р. Таким чином, суд вважає, що відповідач не оплативши експертизу, фактично ухилився від її проведення. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а саме, - слід стягнути із [PERSON] на користь ПАТ Брокбізнесбанк заборгованість за договором від 12.03.2008р. №33п-2008, а саме: борг по основному зобовязанню 15000 доларів США (офіційний курс НБУ станом на 30.01.2014р. 1 долар США становить 7,993грн.), що складає 119895грн. 00коп.; борг за відсотками 2993,43 доларів США (офіційний курс НБУ станом на 30.01.2014р. 1 долар США становить 7,993грн.), що складає 23926 грн. 49 коп., пеню за невиконання основного зобовязання 16657 грн. 17 коп., пеню за несплачені відсотки 3023 грн. 19коп. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ЗУ Про судовий збір, необхідно з відповідача стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1635 грн. 02 коп., що підтверджується патіжним дорученням від 13.02.2014р. На підставі викладеного, та

Outcome: approved