Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна, при цьому зазначає, що 08 лютого 2016 року померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: м.Прилуки, вул.Костянтинівська, буд.44. Єдиною спадкоємицею спадкового майна є позивачка. Для отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], яка повідомила, що на нерухоме майно, яке за життя належало [PERSON] накладено арешт. Згідно з відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 04 квітня 2016 року, на підставі постанови 2-6836, 18.12.2003 року виданої державною виконавчою службою, на будинок розташований за адресою м.Прилуки, вул.Костянтинівська, буд.44, власником вказано [PERSON], накладено арешт, що було зареєстровано 31.08.2006 року за № 3671448 реєстратором Прилуцька міська державна нотаріальна контора. Позивачка вважає, що накладений арешт на будинок перешкоджає реалізувати її право на отримання спадщини, тому вона звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому просить зняти арешт з будинку, що знаходиться за адресою: м.Прилуки, вул.Костянтинівська, буд.44. Позивачка звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій просить виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об»єкту нерухомого майна відомості про накладений постановою ДВС 2-6836 18.12.2003 року арешт майна, об»єкт обтяження : будинок, ціле добудоване, жиле, адреса: вул.Костянтинівська, 44 м.Прилуки, власник [PERSON]. В судове засідання позивачка не з»явилася, але попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без їх участі, щодо результатів розгляду справи посилається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного: 08 лютого 2016 року [PERSON] померла в м.Прилуках, Чернігівської області (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 січня 2011 року, будинок розташований за адресою: м.Прилуки, вул.Костянтинівська, буд.44 належить на праві приватної власності [PERSON](а.с.10) . Згідно з витягу про державну реєстрацію прав виданого КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 16.02.2011 року, будинок розташований за адресою: м.Прилуки, вул.Костянтинівська, буд.44 належить на праві приватної власності [PERSON](а.с.11) Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №2 від 11.01.2011 року було оформлено право власності за [PERSON] на житловий будинок №44 по вул.Костянтинівській, загальною площею 143,6 кв.м, житловою площею 86 кв.м, в зв»язку зі зміною площі будинку(а.с.12) Згідно з технічним паспортом на житловий будинок №44 по вул.Костянтинівській в м.Прилуки, власником будинку є [PERSON]. Зазначено документи які підтверджують право власності: свідоцтво про право на спадщину від 17.09.1986 року право власності на 7/18 часток власності; свідоцтво про право на спадщину від 06.12.2004 р.- право власності на 11/18 часток власності; свідоцтво про право власності від 26.01.2011 р. на ціле(а.с.13) Відповідно до відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 04.04.2016 року, на підставі постанови 2-6836, 18.12.2003 року виданої державною виконавчою службою, на будинок розташований за адресою м.Прилуки, вул.Костянтинівська, буд.44, власником вказано [PERSON], накладено арешт, що було зареєстровано 31.08.2006 року за № 3671448 реєстратором Прилуцька міська державна нотаріальна контора(а.с.8) 06 квітня 2016 року ВДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції на ім»я [PERSON] направлено лист № 03-40 /3039, в якому останню повідомлялося про те, що за результатами перевірки журналів вхідної кореспонденції за 2013-2016 роки, алфавітних книг виконавчих проваджень відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції за 2010-2016 роки (зберігаються 5 років) встановлено, що станом на 06.04.2016 виконавчі документи боржником по яким є [PERSON] на виконання до відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції не надходили та на даний час на виконанні не перебувають. У зв»язку з тим, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, перевірку виконавчих проваджень за 2003-2012 роки провести неможливо(а.с.16) 03 червня 1999 року рішенням Прилуцького міського суду Чернігівської області, було визнано [PERSON] разом з неповнолітньою дочкою [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою 1 в буд.44 по вул.К.Лібкнехта в м.Прилуках з часу вибуття, тобто з 1992 року(а.с.17) Відповідно до домової книги будинку по вул.Костянтинівська, буд.44 м.Прилуки, [PERSON] знята з реєстрації за вказаною адресою з 20.07.1999 року(а.с.14). 14 квітня 2016 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] було направлено на ім»я [PERSON] лист №158/02-14, в якому повідомлялося, що 12 квітня 2016 року заведена спадкова справа №18/2016 після смерті [PERSON], яка померла 08.02.2016 року за заявою про прийняття спадщини дочки померлої [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом ще не видано(а.с.15) Відповідно до свідоцтва про приватну власність на будівлю №3693 від 12 серпня 1986 року виданого відділом комунального господарства виконкому міської ради народних депутатів, будинковолодіння розташована за адресою : м.Прилуки, вул.К Либкнехта, №44 належить на праві приватної власності [PERSON].(а.с.27) Згідно з свідоцтвом про право власності від 17 вересня 1986 року [PERSON], дружина [PERSON], який помер 22 жовтня 1985 року, має право власності на 1 / 2 частину в спільному майні набутому подружжям під час шлюбу(а.с.28) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 вересня 1986 року, [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 22 жовтня 1985 року, належить 1 / 9 частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою : м.Прилуки, вул. К. Либкнехта, №44(а.с.29) Згідно з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 вересня 1986 року, [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 22 жовтня 1985 року, належить 7 / 18 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою : м.Прилуки, вул. К. Либкнехта, №44(а.с.30) Відповідно до довідки від 23 вересня 1986 року виданої Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації, житловий будинок (домоволодіння), розташоване за адресою: м.Прилуки, вул.К.Либкнехта, №44 належить: 11 /18 частин [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом від 17/ IX 1986 року; 7 / 18 частин [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 17.09. 1986 року(а.с.31) Постановою державного виконавця відділу ДВС Прилуцького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 грудня 2003 року, для забезпечення виконання наказу №7/318 від 18.11.2003 року виданого Господарським судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» 107593, 31 грн. боргу, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 44(а.с.32) 18 грудня 2003 року за вихідним номером 2-6835 в.о. начальника Прилуцького міського ВДВС [PERSON] на адресу начальника Прилуцького МБТІ направлено вищевказану постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження(а.с.33) 10 вересня 2004 року постановою в.о. начальника Прилуцького міського відділу ДВС [PERSON] було знято арешт з будинку за адресою: м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 44(а.с.34) Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Виходячи з вище викладеного суд вважає, що позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею, оскільки подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 04 квітня 2016 року, на підставі постанови 2-6836, 18.12.2003 року виданої державною виконавчою службою, на будинок розташований за адресою м.Прилуки, вул.Костянтинівська, буд.44, власником вказано [PERSON], накладено арешт, що було зареєстровано 31.08.2006 року за № 3671448 реєстратором Прилуцька міська державна нотаріальна контора( а.с.8). З листа від 06.04.2016 року № 03-40 /3039 начальника ВДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції [PERSON] вбачається, що ВДВС Прилуцького МУЮ в Чернігівській області не має інформації щодо накладення арешту на будинок за адресою м.Прилуки, вулиця Костянтинівська ( Лібкнехта К) буд.44(а.с.16). Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна містяться відомості про арешт (архівний запис) на будинок за адресою : Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 44, власником значиться [PERSON], підстава обтяження постанова, 2-6836, 18.12.2003 Державної виконавчої служби. Постановою в.о. начальника Прилуцького міського відділу ДВС від 10 вересня 2004 року знято арешт з будинку за адресою: м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 44. Крім того на виконанні відділу ДВС Прилуцького МРУЮ в Чернігівській області відсутні виконавчі провадження, щодо [PERSON] За [PERSON] ніколи не було зареєстровано право власності на будинок за адресою : Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 44, а отже суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а право спадкоємця, щодо розпорядження спадковим майном підлягають поновленню, шляхом виключення з єдиного реєстру заборон відчуження об»єкту нерухомого майна відомостей про накладення арешту на вищевказане майно, згідно постанови державного виконавця ВДВС Прилуцького міського управління юстиції від 17 грудня 2003 року.

Outcome: approved