Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Підставами своїх вимог позивачка вважає те, що вона самостійно виховує спільну з відповідачем доньку - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21.04.2015 у справі № 702/221/15-ц відповідач має сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку, починаючи з 23.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. В даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує допомогу на малолітнього сина і з такими доходами вона не можє в повній мірі забезпечити потреби дочки. Відповідач свої доходи приховує. Визначений судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі підлягає зміні та вираженню у відсотковому розмірі у частці від доходів платника аліментів. З 2015 року потреби дитини значно зросли. Вона навчається у 3 класі Монастирищенської ЗОШ №2. Коли дитина хворіє, вона змушена нести витрати на лікування. ЇЇ доходи в цей період є мінімальними. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не бере. Для навчання в школі - купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає. Такі витрати вона несе самостійно. Перед початком навчання вона придбала дитині шкільне приладдя вартістю понад 2 500 гривень та купує додатково зошити, ручки впродовж навчання. Крім цього дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати різні культурні та розважальні заходи. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку та завданням батьків є забезпечити розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. ЇЇ прохання розподілити витрати, пов'язані з навчанням дитини відповідач ігнорує, посилаючись на те, що зараз важко з роботою. Хоча оголошення про вакансії зараз є скрізь. З часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які вона оплачує самостійно, електроенергія та газ потрібні для проживання дитини. Значно зросла вартість продуктів харчування. Відповідач сплачував аліменти до квітня 2018 року в розмірі 500 гривень, а останні 4 місяці навіть і того не платить. Впродовж місяця дитині треба лише їсти на значно більшу суму. Однак більше коштів відповідач не дає і всі витрати вона несе самостійно. Наказом МОЗ №1073 від 03.09.2017 затверджено норми фізіологічних потреб населення України в основних харчових речовинах і енергії. Дані потреби вона намагається забезпечити. Є очевидним, що витрати необхідні для виховання та прожиття дитини збільшились. Збільшився також і прожитковий мінімум для дитини шестирічного віку - зараз він становить 1944 гривні відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік». Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі оскільки є працездатним, може працювати повний робочий день отримуючи заробітну плату, інших утриманців не має. Маючи змогу платити аліменти в більшому розмірі, він оплачує тільки по 500 гривень щомісяця та не бере участі у додаткових витратах на дитину. Всі речі, необхідні для дитини вона купує самостійно, оплачує рахунки за комунальні послуги та ін. Тому змушена звернутись до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 185 СК України передбачає, що той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягне аліментів не була поставлена, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зазначена норма відносить до особливих обставин такі обставини, як розвиток здібностей дитини, її хворобу тощо. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Такої ж позиції дотримується і Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах по справі №6-7706св15 від 13.05.2015 р. та №6-27699ск15 від Згідно з вимогами ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позивачка просить збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, про що подала в суд письмову заяву від 10.08.2918. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомленний у встановленому порядку, відзиву на позовну заяву, заяви про відкладення розгляду справи в суд не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне збільшити розмір аліментів. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Станом на 21.09.2018 згідно змін до 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд, враховуючи матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну розміру стягнення визначених раніше судом аліментів - стягнути аліменти у розмірі ? частину всіх видів його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved