Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Представник ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» в лютому 2019р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, за яким просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 4 781,39 грн., 3% річних та інфляційну складову у сумі 1 858,16 грн.. Позов мотивований тим, що відповідач, як споживач електричної енергії, не в повному обсязі виконує обовязки по сплаті наданих послуг, що завдає позивачу, як надавачу таких послуг, збитків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до ч.1ст.1 Закону України " Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності. спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії за вказаною вище адресою. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбачених договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Однак, обов'язок сплачувати за спожиту електроенергію у Споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, а і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п.20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачає, що споживач електричної енергії зобов'язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно з п.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Проте, відповідаі наведені вимоги закону та договору виконувала неналежним чином, у зв?язку з чим у неї виникла заборгованість з оплати наданої послуги, що облікована за період з 01.01.2015 р. по 31.10.2018 р., у сумі - 6639,55 грн. (основна заборгованість - 4 781,39 грн., інфляційні втрати - 1451,96 грн., 3% річних - 406,19 грн.). Інфляційні втрати та 3% річних позивачем нараховані на суму боргу за прострочення відповідачами грошового зобов?язання з оплати послуги з надання електричної енергії, на підставі ст. 625 ч.2 ЦК України, що не суперечить договору. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, з урахуванням відсутності заперечень відповідачів, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі наведених вище норм закону. Судові витрати у справі, за вказаного рішення, суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved