Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить надати їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що 12 травня 1998 року на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 22 квітня 1998 року №129/98 [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) №0531305. 02 грудня 2004 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №262, яким заповідав сертифікат на право на земельну частку (пай) №0531305 - [PERSON] .. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06 січня 2005 року Олександрівською сільською радою Тарутинського району Одеської області. Після його смерті відкрилась спадщина в тому числі на вказане вище майно. Проте, в установлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] позивачка не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як не знала про строк звернення та не мала коштів. При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку. Враховуючи вище викладене позивачка просить в судовому порядку поновити пропущений ним строк, встановивши йому додатковий строк в один місяць для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не з`явилась, на розгляд суду від представника позивачки адвоката Велічко О.М. надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, на вимогах наполягає. Представник відповідача Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області - сільський голова у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивачки та з проханням розглянути справу без його участі. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що у випадку коли особа, яка прийняла спадщину в установлений законом строк, вона може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (абз.1 п. 24 Постанови). При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06 січня 2005 року Олександрівською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.9). Спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] заведена на підставі заяви позивачки [PERSON] .. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, що підтверджується заповітом, складеним 02 грудня 2004 року, посвідченим секретарем Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрованим в реєстрі за №262 (а.с.10). Враховуючи наведене, належним відповідачем по даній справі є Олександрівська сільська рада Тарутинського району Одеської області. Відповідно до ч 1. ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. В силу ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06 січня 2005 року Олександрівською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.9). Позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, що підтверджується заповітом, складеним 02 грудня 2004 року, посвідченим секретарем Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрованим в реєстрі за №262 (а.с.10). Позивачка, як спадкоємець майна померлого [PERSON] за заповітом, звернулась до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної контори від 19 листопада 2019 року (а.с.5). Щодо пропуску встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачка зазначила, що вказаний строк вона пропустила, так як доглядала за хворою матір`ю та не мала коштів, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області №803 від 20 листопада 2019 року (а.с.14) та медичною довідкою (а.с.15). Постановою Верховного суду від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску приняття спадщини, а саме: Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Тож, суд визнає, що зазначені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції №1/2 від 19 листопада 2019 року вбачається, що позивачкою [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок ( а.с.1). Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 копійок. На підставі викладеного

Outcome: approved