Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач - моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в якому просять стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 21 960 грн 57 к., а також судовий збір у розмірі 1 921 грн 00 к. На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 18.11.2015 з вини [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] в м. Харків була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль «Honda», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] отримав пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2016 р., хоча провадження за ст.ст.124,130 КУпАП було закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, вина відповідача в ДТП є встановленою та підтвердженою. З правового аналізу ст.38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16. На дату скоєння вказаної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому, власник пошкодженого автомобіля [PERSON] , з метою отримання відшкодування, звернулася до МТСБУ з відповідною заявою. Позивачем було сплачено на користь потерпілої особи в ДТП страхове відшкодування у розмірі 21 960 грн. 57 к., яке було зроблене на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 11.10.2016 р. та звіту № 97/12/2015 від 30.11.2015 р. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент ДТП, то позивач набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування. На підставі цього, МТСБУ звернулося до суду і просять задовольнити їх вимоги. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.58). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, у встановлений судом строк належним чином був повідомлений про розгляд справи, на його адресу була направлена судова повістка, яка отримана 28.12.2020 р. (а.с.56). В порушення вимог ч.3 ст.131 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань, а також заперечень від [PERSON] станом на 13 січня 2020 року на адресу суду не надходило. На підставі ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 18 листопада 2015 р. [PERSON] по [ADDRESS] , керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, не надав дорогу транспортному засобу та допустив зіткнення з автомобілем «Honda», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2016. Суд зазначає, що хоча провадження за ст.ст.124,130 КУпАП було закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, вина відповідача в ДТП є встановленою та підтвердженою матеріалами справи (а.с.5). З правового аналізу ст.38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Автомобіль «Honda», державний номер [NUMBER] , застрахований згідно полісу № АЕ/3559028 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.09) Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 20.11.2015 р., на момент ДТП у [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. Згідно висновку звіту за № 97/12/2015 від 30.11.2015 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda», державний номер [NUMBER] , складає 25 638 грн 04 к. (а.с.12-14). Згідно довідки Моторного (транспортного)страхового бюро України № 1 від 09.11.2016 р., розмір відшкодування шкоди, завданої автомобілю Honda», державний номер [NUMBER] , складає 21 960 грн 57 к.(а.с.20). 11 листопада 2016 року МТСБУ у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. "а" п.41.1 ст.41 Закону, відповідно до наказу № 8827 від 11.11.2016 р. про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 21 960 грн 57 к. (а. с.19-21). Зазначена шкода потерпілій особі особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. МТСБУ зверталось до [PERSON] з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, на що відповіді не отримувало (а.с.24). Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне)страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно ст.41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне)страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст.38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне)страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 21 960 грн 57 к. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки в такому випадку шкода відшкодовується заподіювачем шкоди. МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності зі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені судові витрати.

Outcome: approved