Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Представник позивача 11.06.2020 звернувся до суду з вищенаведеним позовом до [PERSON] , [PERSON] , предметом якої є солідарне стягнення з них заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 01.10.2017 року по 01.03.2020 року в розмірі 11272,77 грн. та суми сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. Як на підставу позову позивач посилається на те, що відповідачі є користувачами його послуг. Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно поставляв відповідачам послугу з постачання теплової енергії і виставляв рахунки відповідно до тарифів, але відповідачі, у порушення ст.67,68,162 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оплату за отримані послуги в повному обсязі не робили, внаслідок чого їхня заборгованість склала 11272,77 грн. Тому позивач звертається до суду для захисту своїх прав. 02.07.2020 року провадження у справі відкрито. 20.08.2020 року відповідачі надали відзив проти позовної заяви, в якому зазначили, що вважають її необґрунтованою та безпідставною, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить належних відомостей про призначення відповідачу [PERSON] субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на оплату за централізоване опалення в період часу з 2017 року по 2019 рік. Загальний розмір сум субсидії, за її розрахунками, становить 15\~402,94 грн., що значно перевищує ціну позову (11 272,77грн.). Крім того, у тексті позовної заяви відсутнє посилання на відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг; до матеріалів позовної заяви долучено копію повідомлення КПТМ «Криворіжтепломережа» та довідку щодо зареєстрованих осіб без дат та порядкових номерів; повідомлення та розрахунок заборгованості не відповідають один одному в періоді та сумі заборгованості; в отриманих відповідачами додатках відсутня копія квитанції про сплату позивачем судового збору та копія довіреності представника позивача. 10.09.2020 року представником позивача надана відповідь на відзив. Представник позивача та відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, у встановленому законом порядку, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", згідно Закону України Про житлово-комунальні послуги, здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуги з постачання теплової енергії, яку надає позивач, особовий рахунок № [NUMBER] . Встановлено, що позивачем регулярно надавалися комунальні послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується актами обстеження будинку. Відповідачі оплату за надані послуги в повному обсязі не здійснювали, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 01.10.2017 року по 01.03.2020 року складає 11 272 грн. 77 коп. При визначенні суми заборгованості враховані перерахунки за опалення, оплати відповідачів та субсидії (нараховані та зняті). Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості оспорюється відповідачами саме в частині неврахування сум призначеної субсидії. На підтвердження викладених у відзиві на позов обставин, відповідачі надали: -Повідомлення про надання субсидій №015004 з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно; -Повідомлення про надання субсидій №015004 з січня 2018 року по квітень 2018 року включно; -Повідомлення про надання субсидій №015004 з січня 2019 року по квітень 2019 року включно; -Інформацію по оплату комунальних послуг 22.02.2020 року; -Інформацію по оплату комунальних послуг 21.07.2020 року; -Заяву про призначення житлової субсидії від 30.12.2018 року; -Довідку Військової частини [NUMBER] від 01.12.2018 року №1086. Дослідивши надані відповідачами документи, суд приходить на наступних висновків. 1. З листопада 2017 року по квітень 2018 року відповідачу [PERSON] дійсно було призначено субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період. Згідно Повідомлення про надання субсидій №015004 розмір субсидії складав 858,83 грн., а січня 2018 року по квітень 2018 року розмір субсидії збільшився і становив 2123,75 грн. При цьому, обов`язкова плата за опалення складала 565,66 грн. Нарахування даних сум субсидії знайшло своє відображення у розрахунку заборгованості. Проте, згідно з Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1997 р. N 1050) громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов`язані щомісячно сплачувати свою обов`язкову частку витрат на оплату цих послуг.\~ Проте, відповідачі здійснювали оплату за надані послуги в меншому, ніж обов`язкова плата, розмірі: -жовтень 2017 року оплата відсутня; -листопад 2017 року оплата відсутня; -грудень 2017 року 200,00 гривень; -січень 2018 року 200,00 гривень; -лютий 2018 року 250,00 гривень; -березень 2018 року оплата відсутня; -квітень 2018 року 100,00 гривень. За таких обставин, є підстави вважати, що в подальшому призначені [PERSON] субсидії не нараховувались, в зв`язку з невиконанням нею обов`язку сплати обов`язкової частки витрат на оплату цих послуг. Дані обставини не спростовані відповідачами, а докази здійснення нарахування призначеної субсидії не надані. 2. Оплата відповідачами 22.02.2020 року послуги з опалення в розмірі 1000,00 гривень містить своє відображення у розрахунку заборгованості. 3. Оплата відповідачами 21.07.2020 року послуги з опалення за період з 01.06.2020 року по 31.06.2020 року в розмірі 500,00 гривень не враховується судом, оскільки виходить за межі періоду виникнення спірної заборгованості. 4. Відповідно до Довідки Військової частини [NUMBER] від 01.12.2018 року №1086 [PERSON] має право на пільги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і проживає за адресою: [ADDRESS] , тому суд не має можливості встановити чи скористався [PERSON] даним правом за місцем своєї реєстрації. При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості за даною адресою пільги відсутні. Отже, заперечення відповідачів не спростовують розмір заборгованості, визначений позивачем, і ці обставини слід вважати доведеними. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2102,00 грн. в рівних частинах з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved