Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. На підставу своїх вимог спирається на те, що відповідач, [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Маньківським РВ УМВС України в Черкаській області 5 травня 2020 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Гр. [PERSON] , та відповідач мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З 15.04.2019 року малолітній [PERSON] розпорядженням №60 від 15.04.19 Маньківської районної державної адміністрації на підставі заяви матері дитини направлений до Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради на тимчасове повне державне утримання. За період перебування дитини в закладі батько жодного разу не відвідував сина, не цікавився його життям, в тому числі в телефонному режимі. 05.07.2019 року працівниками служби у справах дітей районної державної адміністрації з відповідачем було проведено бесіду з приводу обов`язків його як батька та відповідальності батьківства, а також відповідача було письмово попереджено про наслідки самоусунення від участі у вихованні дитини. Відповідач відмовився брати участь у вихованні сина, а 30.09.2020 року надав нотаріальну згоду про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . За місцем проживання відповідач характеризується з негативної сторони: періодично вживає спиртні напої, не працює, вихованням дитини не займався від народження. З боку сільської ради отримував зауваження щодо зловживання спиртними напоями, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з?явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає повністю та просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи: Харківської сільської ради в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: відповідач, [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Маньківським РВ УМВС України в Черкаській області 5 травня 2020 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). Гр. [PERSON] , та відповідач має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З 15.04.2019 року малолітній [PERSON] розпорядженням №60 від 15.04.19 Маньківської районної державної адміністрації на підставі заяви матері дитини направлений до Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради на тимчасове повне державне утримання (а.с. 13). За період перебування дитини в закладі батько жодного разу не відвідував сина, не цікавився його життям, в тому числі в телефонному режимі. 05.07.2019 року працівниками служби у справах дітей районної державної адміністрації з відповідачем було проведено бесіду з приводу обов`язків його як батька та відповідальності батьківства, а також відповідача було письмово попереджено про наслідки самоусунення від участі у вихованні дитини (а.с. 5). Відповідач відмовився брати участь у вихованні сина, а 30.09.2020 року надав нотаріальну згоду про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 5). За місцем проживання відповідач характеризується з негативної сторони: періодично вживає спиртні напої, не працює, вихованням дитини не займався від народження. З боку сільської ради отримував зауваження щодо зловживання спиртними напоями, що підтверджується довідкою-характеристики виданої виконавчим комітетом Харківської сільської ради Маньківського району Черкаської області №330 від 05.10.2020 року. За станом здоров`я дитина має затримку мовного розвитку з вторинною затримкою психологічного розвитку, потребує занять з психологом, логопедом, дефектологом. Через діагнози: диспластична кардіопатія та додаткова хорда лівого шлуночка - потребує диспансерного нагляду у кардіолога, що підтверджується повідомленням КЗ "Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини" від 19.10.2020 року №989. Рішення №5 комісії з питань захисту прав дітей районної державної адміністрації від 06.10.2020 року Маньківською районною державною адміністрацією 26.10.2020 надано висновок органу опіки та піклування за №603/01-38 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя с. Мала Маньківка Маньківського району Черкаської області, відносно малолітньої сина [PERSON] , [INFO] . Рішення №5 комісії з питань захисту прав дітей районної державної адміністрації від 06.10.2020р., Маньківською районною державною адміністрацією 26.10.2020 надано Висновок органу опіки та піклування за №603/01-38 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя с. Мала Маньківка Маньківського району Черкаської області, відносно малолітньої сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Гр. [PERSON] , житель с. Мала Маньківка Маньківського району Черкаської області, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не дбає про здоров`я, побут, утримання та матеріальне забезпечення сина, чим повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, Статтею 150 СК України, яка закріплює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, а також зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень статті 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно зі статтею 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Судом встановлено, що має місце факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, оскільки із матеріалів справи вбачається, що відповідач зловживає спиртними напоями, ніде не працює, не забезпечує матеріальний стан дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Аналогічні роз`яснення викладені у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно довідки-попередження від 05.07.2019 року, вбачається, що відповідача було попереджено, що невиконання всіх поставлених умов неналежного виконання батьківських обов?язків, буде ставитися питання про позбавленя його батьківських прав, відносно дитини (а.с.18), тобто встановлено факт того, що відповідач вже попереджувався про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, проте свідомо проігнорував дане попередження, що свідчить про те, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо і у його діях має місце винна поведінка щодо ухилення від виконання батьківських обов?язків відносно дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За змістом роз?яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Проте суд зауважує, що відповідачка не виявила свідомого бажання приймати участь у вихованні дитини, що підтверджується вищевикладеними ообставинами, а також тим, що остання позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, що в сукупності свідчить про відсутність інтересу до дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України), проте в даному випадку суд погоджується із наданим позивачем висновком органу опіки та піклування від 26.10.2020 року №603/01-38 (а.с. 4) про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку. У відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними, згідно ч. 1, 2 ст. 181 СК України. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зазначені положення відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 СК України. Конкретна частка заробітку (доходу) матері, батька (платника аліментів), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у кожному конкретному випадку визначається лише судом. Суд може присудити одній дитині аліменти у будь-якій частці від заробітку (доходу) з врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України. Суд вважає, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази винної поведінки відповідача щодо своєї дитини та винятковості даного випадку, яка свідчить про наявність підстав для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини, тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до повного задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved