Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Мігфінанс» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість у сумі 6 170,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 січня 2014 року між позивачем та відповідачкою було укладено в письмовій формі договір позики № 2014-03-00034, на підставі якого остання отримала короткострокову позику з нарахуванням відсотків у розмірі 2,0 % за кожен день користування грошовими коштами (732,00 % річних). Відповідно до умов договору відповідачка зобов'язалася повернути позивачу отриману позику та відсотки за користування нею в обумовлений термін. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання надавши відповідачці кошти в розмірі, обумовлені договором позики № 2014-03-00034. Однак відповідачка зобов'язання по договору позики не виконала, в зв'язку з чим виникла заборгованість 6 170, 00 грн., яку позивач просить стягнути. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте попередньо надав письмову заяву в якій вказав що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі відсутності відповідачки. Крім того, надав заяву про приєднання доказів та розподіл судових витрат в якій просить стягнути з відповідачки понесені позивачем витрати пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 1 978, 78 грн., а також судового збору в сумі 243, 60 грн. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, направлена їй судова повістка про виклик до суду за її місцем проживання, повернута судові з поміткою кур'єрської пошти про те, що відповідачка не проживає за цією адресою. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки Фрунзівського РС ГУДМС України в Одеській області № 44/392 від 19 березня 2015 року, [PERSON], [INFO]., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, 24 січня 2014 року між позивачем та відповідачкою було укладено в письмовій формі договір позики № 2014-03-00034, на підставі якого остання отримала короткострокову позику у розмірі 500, 00 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2,0 % за кожен день користування грошовими коштами (732,00 % річних). Відповідно до умов договору відповідачка зобов'язалася повернути позивачу отриману позику та відсотки за користування нею 09 лютого 2014 року. Відповідачці було видано позичкові кошти в розмірі, 500, 00 грн., що підтверджено видатковим касовим ордером від 24 січня 2014 року. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання надавши відповідачці кошти в розмірі, обумовлені договором позики № 2014-03-00034. Відповідачка зобов'язання за договором позики не виконала, в зв'язку з чим в неї виникла заборгованість в сумі 6 170, 00 грн., яка складається з наступного: · заборгованість за основним боргом - 500, 00 грн; · заборгованість по процентам за користування позикою - 2 790, 00 грн; · пеня за весь час прострочення - 2 630, 00 грн; · штраф - 250, 00 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зважаючи на те, що відповідачкою було порушено умови договору позики № 2014-03-00034, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі та стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 6 170, 00 грн. 01 січня 2015 року позивач ТОВ «Мігфінанс» уклало з адвокатом Суменко В.О. договір № 01-11/2015 про надання правової допомоги, відповідно до п.1.2 якого адвокатом прийнято доручення позивача на представництво його прав та інтересів в суді у цивільній справі за позовом ТОВ «Мігфінанс» до [PERSON] Відповідно до п.3.5 вказаного договору всього гонорар адвоката складає 2 000 гривень. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 30 від 19 лютого 2015 року позивачем сплачено адвокату Суменко В.О. за правову допомогу 1979,78 гривень. При вирішенні питання про присудження з відповідача на користь ТОВ «Мігфінанс» понесених останнім і документально підтверджених витрат на правову допомогу судом береться до уваги та обставина, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, встановлений ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. З урахуванням положень п.3 Порядку оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 465, розмір винагороди за годину роботи адвоката становить 2,5% місячного розміру мінімальної заробітної плати, визначеного законом на час видачі адвокатові доручення. Обсяг наданої адвокатом правової допомоги відображено в складеному адвокатом акті № 1 приймання - здачі послуг з надання правової допомоги від 19 лютого 2015 року, до якого додано розрахунок розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги на стадії провадження в суді першої інстанції. Факт сплати позивачем ТОВ «Мігфінанс» витрат на правову допомогу підтверджено відповідною квитанцією від 19 лютого 2015 року № 30. Таким чином, згідно ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 1978, 78 гривень та судовий збір в розмірі 243, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved