Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона є власницею будинку [ADDRESS] . В даному будинку, крім неї, зареєстрований її син [PERSON] , який є відповідачем за даним позовом. У зазначеному будинку відповідач зареєстрований, але фактично не проживає з 2008 р., його особисті речі у будинку відсутні, також у сплаті комунальних послуг та ремонті будинку відповідач участі не приймає. З зазначених причин позивачка не може оформити в передбаченому законом порядку субсидію. Просить визнати [PERSON] втратившим право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] до суду надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, проти постановлення заочного рішення не заперечувала, справу просила розглянути за її відсутністю. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивачки, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.13\~ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст.81 ЦПК України\~-\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~Ці дані встановлюються такими засобами:\~\~1) письмовими, речовими і електронними доказами;\~\~2) висновками експертів;\~\~3) показаннями свідків. Стаття 77 ЦПК України\~передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно рішення Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27.02.1989 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, проведено розподіл сумісного майна, розподіл житлового будинку [ADDRESS] , виділено [PERSON] 33/50 частини, [PERSON] 17/50 частини (а.с.8). Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25204781 від 02.02.2010 р., виданого МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», 33/50 частини будинку [ADDRESS] , зареєстровані за [PERSON] на праві приватної власності, на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.02.1989 року (а.с.9). Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 02.03.1990 р. Палацем одруження м. Маріуполя, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.09.1989 р., актовий запис №3057. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.7). Згідно з реєстраційним написом МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 17/50 частини будинку [ADDRESS] , зареєстровані за [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.1990р. (а.с.10-11). Згідно інформації, наданої управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг № 04-13.07-0495 від 24.05.2021р. [PERSON] , [INFO] з 09.10.2012 р., [PERSON] , [INFO] з 12.09.2006 р., [PERSON] , [INFO] з 09.10.2012 р., [PERSON] , [INFO] з 10.04.1990 р., [PERSON] , [INFO] з 06.04.1990 р., зареєстровані у будинку [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно з актом та довідкою про склад сім`ї голови КСН «Селище моряків» від 19.05.2021 р. [PERSON] та її чоловік [PERSON] мешкають у будинку [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК\~України,\~власник\~будинку, квартири має право використовувати помешкання \~для власного\~проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України). Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушено і підлягає захисту, а позовні вимоги [PERSON] вважає за можливе задовольнити, з урахування того, що відповідач будучи зареєстрованим у будинку [ADDRESS] , не проживає в будинку понад один рік, не використовує даний будинок за його прямим призначенням, не сплачує комунальні платежі, тому він втратив право користування зазначеним будинком. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved