Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскор-Україна» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. Позовна заява ТОВ «Аскор-Україна» мотивована тим, що вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 29.03.2021 року затверджено угоду про примирення від 11.03.2021 року, укладену між представником потерпілого ТОВ «Аскор-Україна» Вербицьким О.Р. та обвинуваченою [PERSON] у кримінальному провадженні №12019210110000104 від 05.08.2019 року та визнано [PERSON] винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю. Встановлено, що [PERSON] , працюючи на посаді касира торгівельного залу нововідкритого магазину « Могорич », що за адресою: смт. Козова, вул. Грушевського, 24, Козівського району, Тернопільської області внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України за період часу з травня 2019 року по 14 червня 2019 року, завдала матеріальну шкоду ТОВ «Аскор-Україна» на загальну суму 35395,45 грн. Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлявся. Відповідно до п. 4 Угоди про примирення ТОВ «Аскор-Україна» та [PERSON] погодилися відшкодування матеріальної шкоди на суму 35395,45 грн. вирішувати у цивільному порядку. Посилаючись на викладені обставини позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Аскор-Україна» майнову шкоду у сумі 35395,45 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн.. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданих заявах просив справу розглядати без його участі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань від останньої до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 29.03.2021 року, який набрав законної сили 28.04.2021 року, затверджено угоду про примирення від 11 березня 2021 року, укладену між представником потерпілого ТзОВ «АСКОР-Україна» Вербицьким Олегом Романовичем з однієї сторони та обвинуваченою [PERSON] з іншої сторони у кримінальному провадженні №12019210110000104 від 05 серпня 2019 року. [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України і призначено їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, перебуваючи в магазині «Могорич» ТзОВ «АСКОР-Україна» в смт.Козова, вул.Грушевського, 24 у період часу з травня 2019 року по 14 червня 2019 року виконуючи функціональні обов`язки касира торгового залу, будучи матеріально-відповідальною особою, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, беручи грошові кошти з каси магазину, а також забираючи товарно-матеріальні цінності, які у подальшому реалізовувала, шляхом їх продажу без видачі касового чеку, привласнила грошові кошти у сумі 8 883 гривні 35 копійок та товарно-матеріальні цінності на суму 26 512 гривень 10 копійок, які перебували у її віданні, заподіявши ТзОВ «АСКОР-Україна» матеріальну шкоду на загальну суму 35 395 гривень 45 копійок, якими розпорядилась на власний розсуд. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Під час розгляду кримінального провадження позивачем не пред`являвся цивільний позов. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не заявляла цивільного позову в кримінальному провадженні, має право заявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди», шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особини, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 р. № 14 "Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям", під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих позивачем доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті вчинення відповідачем злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, була спричинена матеріальна шкода ТОВ «Аскор-Україна», а тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення із відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Аскор-Україна» майнової шкоди завданої кримінальним правопорушення у розмірі 35395,45 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved