Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач у квітні 2015 року звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповівдача 13 000, 00 гр. заборгованості за Договором найму /оренди /житла. В червні 2015 року позивач зменшив розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача 10 827, 22 гр. заборгованості Посилається в позові на те, що між товариством та відповідачем був укладений Д оговір найму (оренди) житлового приміщення №4 від 01 квітня 2011 року та Додаткова угода №1 до договору від 19 жовтня 2011 року. Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування житлове приміщення по [ADDRESS], житловою площею 20,2 кв. м з розміром оплати - 1 000,00 грн. на місяць. Відповідач разом з членами своєї сім'ї у кількості 4 осіб заселились, зареєстровані та проживають в зазначеній вище кімнаті. Згідно з умовами договору був встановлений порядок оплати: аванс щомісячно до 10 числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача або шляхом внесення готівкових коштів в касу уповноваженого позивачем банку, або в касу підприємства на підставі прибуткового ордеру. Крім того, відповідно до договору та п. 4.1 додаткової угоди №1 до нього відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за користування житловою площею та за комунальні послуги , і менше одного разу на три місяці надавати позивачу копії розрахункових документів (квитанцій) про сплату за отримані послуги теплопостачання, згідно договорів, укладених ним з КП «Відрадненське». Позивач, в свою чергу, зобов'язався на підставі розрахункових документів (копій квитанцій), наданих наймачем щодо фактично спожитих та оплачених ним послуг теплопостачання, здійснювати один раз на три місяці перерахунок (коригування) вартості оплати за найм приміщення - шляхом виключення з розміру плати за поточний місяць суми оплат послуг теплопостачання, здійснених наймачем. Крім того, між КП «Відрадненське» та відповідачем був укладений Договір №14 від 19 жовтня 2011 року про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. У зв'язку з несплатою відповідачем за найм житлового приміщення за період з жовтнь-листопад 2011 року утворилася заборгованість в сумі 2000 грн. В зв»язку з цим відповідачу 29 листопада 2011 року та 12 грудня 2011 року направлялися повідомлення про погашення заборгованості та попереджнено останнього про розірвання договору та виселення. Згодом відповідач поновив внесення плати за оренду житла. В подальшому відповідач неодноразово укладав договори з КП «Відрадненське» про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. З квітня 2014 року відповідач свої зобов'язання за умовами договору не виконує, плату за проживання в займаному приміщенні не вносить. Останній платіж за договором був здійснений ним 07 квітня 2014 року згідно приходного касового ордеру №0128 на суму 1000 грн. 00 коп. за березень 2014 року. 24.06.2015 року на запит товариства була отримана відповідаль від КП»Відрадненське», згідно з якою відповідачем було сплачено за надані послуги теплопостачання та гарячого водовідведення 2 172, 78 гр. В зв»язку з цим товариством був здійснений перерахунок заборгованості відповідача і сума боргу становить 10 827, 22 гр. Виходячи з того, що добровільно сплатити дану суму відповідач відмовляється, просить задовольнити позов. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову запереували. Посилаються на те, що відповідач поселився в гуртожиток у 2001 році як працівник підприємства, а в 2009 році був зареєстрований у гуртожитку. В зв'язку з припиненням діяльності підприємства, відповідач був звільнений з роботи за згодою сторін, а тому за ним збереглося право на проживання в житловому приміщенні як працівника, а не наймача. Позивач після звільнення відповідача з роботи нав»язав останньому Договір найму, який ним був підписаний, т.я. юридично необізнаний. Стверджують, що позивач не може стягувати плату за проживання в гуртожитку у встановленому ним розмірі, т.я. у нього відсутні економічно обґрунтовані тарифи, затверджені у встановленому законом порядку. Та обставина, що такі тарифи позивачем не затверджені, не дає йому права стягувати плату за проживання на свій розсуд. Виходячи з цього, вважають, що відповідач має вносити плату за проживання в гуртожитку за тарифами, встановленими для працівників підприємства, так як набуте ним право при вселенні в гуртожиток на проживання та оплату вартості проживання в розмірі, встановленому для працівників підприємства, ним не втрачено. Виходячи з цього, просять у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату, розмір якої у відповідності до ч.1 ст.820 ЦК України встановлюється договором. Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму, а ст.762 та ст. 820 ЦК України встановлює, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Судом встановлено, що 01 квітня 2011 року між ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» та відповідачем був укладений Договір найму житлового приміщення №4, згідно з умовами якого, а саме п.п. 1.1., 2.1 позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування житлове приміщення по [ADDRESS], житловою площею 20,2 кв. м з розміром оплати - 1 000,00 грн. на місяць. Згідно з умовами договору був встановлений порядок оплати вартості проживання: аванс щомісячно до 10 числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача або шляхом внесення готівкових коштів в касу уповноваженого позивачем банку, або в касу підприємства на підставі прибуткового ордеру. Згідно з п.п. 4.1., 4.2 Договору та Додаткової угоди №1 до нього від 19 листопади 2011 року відповідачка зобов'язалася своєчасно вносити плату за користування житловою площею і за комунальні послуги та не менше одного разу на три місяці надавати позивачу копії розрахункових документів (квитанцій) про сплату за отримані послуги теплопостачання, згідно договорів, укладених між відповідачем та КП «Відрадненське» (постачальником послуг теплопостачання); позивач, в свою чергу, зобов'язався на підставі розрахункових документів (копій квитанцій), наданих наймачем щодо фактично спожитих та оплачених ним послуг теплопостачання, здійснювати один раз на три місяці перерахунок (коригування) вартості оплати за найм приміщення - шляхом виключення з розміру плати за поточний місяць суми оплат послуг теплопостачання, здійснених наймачем. Позивач, в свою чергу, зобов'язався на підставі розрахункових документів (копій квитанцій), наданих наймачем щодо фактично спожитих та оплачених ним послуг теплопостачання, здійснювати один раз на три місяці перерахунок (коригування) вартості оплати за найм приміщення - шляхом виключення з розміру плати за поточний місяць суми оплат послуг теплопостачання, здійснених наймачем. / а.с. 8 - 10 / Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту укладеного між сторонами договору оренди вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Тобто, сторони, підписавши сам Договір найму та Додаткову угоду до нього, з точки зору закону дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено і не спростовується представниками відповідача, умови Договору найму/оренди/ житла, відповідачем не виконуються, плата за проживання в кімнаті гуртожитку не вноситься. Останній платіж за договором був здійснений відповідачем 07 квітня 2014 року згідно приходного касового ордеру №0128 на суму 1000 грн. 00 коп. за березень 2014 року. /а.с. 64/ Згідно з Актом звіряння взаєморозрахунків заборгованість відповідача з квітня 2014 року до квітня 2015 року становить 13 000,00 гр. Встановлено також, що між КП «Відрадненське» та відповідачем був укладений договір №14 від 19 жовтня 2011 року про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання строком до 15 квітня 2012 року, а в подальшому укладалися аналогічні договори з новим строком дії. Згідно з листом КП»Відрадненське від 24 чеврня 2015 року на запит позивача, за період часу з 05 листопада 2013 року і до 15 квітня 2015 року відповідач вносив плату за послуги теплопостачання та гарячого водовідведення і за цей період часу ним було сплачено за надані послуги 2 172, 78 гр. /а.с. 34 - 37; 59 - 61; 64/ Таким чином, відповідно до п.4.1 Догвоору найму та Додаткової угоди №1 до нього за вирахуванням сплаченої відповідачем суми за послуги теплопостачання та гарячого водовідведення, заборгованість відповідача перед позивачем становить 10 827, 22 гр. Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Представники відповідача в судовому засіданні не спростовували, що Договір найму/оренди/ відповідачем був підписаний і виконувався на викладених у ньому умовах до квітня 2014 року. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов укладеного з позивачем договору суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Суд не приймає до уваги заперечення представників відповідача в судовому засіданні, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником гуртожитку по [ADDRESS] відповідно до Свідоцтва про парво власності на нерухоме майно № 20095106 від 07 квітня 2014 року. Представник позивача в судовому засіданні не спростовував, що відповідач був поселений у гуртожиток як працівник підприємства та був звільнений за угодою сторін у 2011 році. В той же час пояснив, що Договір найму був укладений з відповідачем за його згодою, заперечень проти його умов він не висловлював і виконував його до квітня 2014 року. Сторони не спростовували, що плата за найм/оренду/ житла була встановлена в порядку, визначеному законом, а саме ст.ст.810 та 820 ЦК України, та погоджена сторонами при підписанні договору. Наказом ВАТ»СВЕМОН-КИЇВ» №6б від 02 березня 2011 року встановлено розмір оплати за одну кімнату 100 грн. на одного проживаючого, але не менш ніж 200 грн. за одну кімнату, з іншими фізичними особами, у тому числі колишніми працівниками за домовленістю сторін, але не менш ніж 1000 грн. за одну кімнату за місяць. Відповідач є колишнім парцівником підприємства, звільнений наказом № 32-ВК від 21 січня 2011 року. /а.с. 41; 50 - 51/ Статті 3,6, 203 ст 627 ЦК України визначають поняття договору, поняття свободи договору та формулюють загальні вимоги до договорів, як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). За загальним правилом під час укладання договорів діє принцип диспозитивності, який передбачає перш за все свободу волевиявлення сторін щодо укладення договорів. За змістом ст. 627 ЦК України під свободою договору розуміється те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на те, що позивач, скориставшись юридичною необізнаністю відповідача, нав»язав йому укладення та підписання цього договору, в якому у нього не було потреби, т.я. його право на проживання в гуртожитку виникло і не припинилося в зв»язку з його звільненням. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз»яснено, що виходячи з принципу роцесуального рівноправ»я сторін та враховуючи обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Представники відповідача в судовому засіданні не спростовували,що укладений між сторонами Договір оренди відповідач не оспорював і на даний час він є діючим. Будь-яких доказів, які б підтверджували примус з боку позивача при його укладенні з відповідачем, також не надали. Виходячи з даних вимог закону, змісту укладеного між сторонами догору та обставин його укладення,принципу змагальності сторін в цивільному судочинстві, відсутності будь-яких доказів своїм твердженням в судовому засіданні, суд не приймає до уваги твердження представників відповідача в судовому засіданні та приходить до висновку про їх недоведеність. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. За правилами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з даних вимог закону, односторонньої відмови відповідача від виконання укладеного з позивачем договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: approved