Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та її донька є співвласниками в трьохкімнатній квартирі [ADDRESS]. Позивачка зазначила, що згідно договору дарування частини квартири від 22.06.01 р., вона є власником 30/200 частин квартири. Також зазначено, що донька позивачки також є власником 30/200 частин вказаної квартири згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.04.14 р. Позивачка вказала, що вона та її донька є власниками 30/100 частин квартири, тобто 30% спірної квартири, що відповідає одній житловій кімнаті. Позивачка зазначила, що відповідачка чинить перешкоди позивачам у користування та розпорядження квартирою, а саме: змінила замки на вхідних дверях, до квартири позивачів не впускає, перешкоджає в користуванні коридором, кухнею, вбиральнею. Тому позивачка звернулась до суду з позовом та просила зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди їй та її малолітній доньці у користуванні квартирою [ADDRESS]; зобов'язати відповідачу передати позивачці та її малолітній доньці дублікати ключів від вхідних дверей вказаної квартири; встановити наступний порядок користування співвласниками квартирою [ADDRESS] в м. Києві: - виділити в користування позивачці та її малолітній доньці [PERSON] кімнату, вказану на технічному плані під № 3 площею 10,2 кв.м.; - виділити у користування [PERSON] кімнату, вказану на технічному плані під № 1, площею 13,6 кв.м. та кімнату, вказану на технічному плані під № 2, площею 10,5 кв.м.; - залишити в спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] коридор - загальною площею 11,4 кв.м., вбиральню - площею 2,9 кв.м. та кухню - площею 5,7 кв.м. До початку судового засідання від представника позивачки надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка своє право на участь в судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З даних договору дарування частини квартири від 22.06.2001 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить 30/100 квартири [ADDRESS] (а.с. 8). З даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.04.04 р. (а.с. 9) та з даних витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10, на звороті) вбачається, що [PERSON] є власницею 30/200 часток спірної квартири. З даних технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачаться, що вказана квартира складається з 3-х кімнат, житловою площею 34,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 13,6 кв.м.; 2-а кімната - 10,5 кв.м.; 3-я кімната - 10,2 кв.м., кухні площею -5,7 кв.м., вбиральні поєднаної - 2,9 кв.м., коридору 6,4: 5,0 кв.м. (а.с. 9, на звороті). З матеріалів справи також вбачається, що позивачка зверталась до Подільського РУГУ МВС України в м. Києві з заявами від 13.09.13 р. (а.с. 11) та від 08.05.14 р. (а.с. 12, на звороті), в яких зазначала про те, що вона разом з донькою є власниками 1/3 спірної квартири, однак через співвласницю вказаної квартири, вони не можуть потрапити до квартири. На вказані заяви позивачки Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві було надано відповіді від 15.10.13 р. (а.с. 11, на звороті) та від 23.04.14 р. (а.с. 12), в яких зазначалось про, що викладені факти в заяві частково знайшли своє підтвердження та щодо розподілу чи вселення у вказану квартиру було запропоновано звернутись до суду. 17.05.14 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] склали акт про те, що 17.05.14 р. з 11 год. 00 хв. по 11 год. 45 хв., вони, прийшовши до квартири [ADDRESS], звернулись до [PERSON], яка у вказаний час знаходилась в квартирі з проханням передати ключі від вхідних дверей співвласниці [PERSON] або надати можливість виготовити дублікат ключа та не чинити перешкод в можливості вільного проходу до квартири (а.с. 14). Також в акті зазначено, що відповідачка відмовилась надавати ключі від спірної квартири та висловилась проти права позивачки та її доньки спільного користування зазначеною квартирою. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушений свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Відповідно до роз'яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що позивачка та її малолітня донька є співвласниками квартири [ADDRESS], а також враховуючи те, що позивачці чиняться перешкоди в користування належним їй на праві власності майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення порядку користування квартирою та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою. Також судом враховується, що задоволення вимог позивачки та встановлення порядку користування спірною квартирою, не порушує житлових прав іншого співвласника, тобто відповідачки, та не позбавляє й не припиняє її права власності на належну їй частину вказаної квартири, оскільки частини квартири, належні сторонам, не перетворюються в об'єкти самостійної власності кожного з них. Отже, суд приходить до висновку про встановлення наступного порядку користування співвласниками квартирою [ADDRESS] в м. Києві: - виділити в користування позивачці та її малолітній доньці [PERSON] кімнату, вказану на технічному плані під № 3 площею 10,2 кв.м.; - виділити у користування [PERSON] кімнату, вказану на технічному плані під № 1, площею 13,6 кв.м. та кімнату, вказану на технічному плані під № 2, площею 10,5 кв.м.; - залишити в спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] коридор - загальною площею 11,4 кв.м., вбиральню - площею 2,9 кв.м. та кухню - площею 5,7 кв.м. Крім того, з матеріалів справи вбачається. що відповідачка чинить позивачці перешкоди в користуванні належною їй часткою спірної квартири. Тому, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивачка та відповідачка є співвласниками спірної квартири, а з боку відповідачки створені умови, які унеможливлюють як користування, так і проживання позивачки в зазначеній квартирі, вимога [PERSON] про зобов'язання [PERSON] не чинити їй як співвласнику перешкод в користуванні спірною квартирою є обґрунтованою. При цьому суд вважає за можливе зобов'язати [PERSON] передати [PERSON] та її малолітній доньці примірник ключів від вхідних дверей спірної квартири. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 319, 321, 358, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved