Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Представник позивача адвокат Меюс Я.С. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.04.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . 09.04.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення про стягнення зі [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 650,00 грн. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2013 року шлюб між ними розірвано та прізвище позивачу змінено на [PERSON] . Після вказаного рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини відповідач періодично надавав ці кошти, однак їх катастрофічно не вистачає. На теперішній час витрати на утримання сина значно зросли та відбулись зміни в законодавстві України щодо мінімального розміру аліментів. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Такий належний рівень не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Вважає, що збільшення аліментів на утримання дитини до 2500 гривень узгоджується з визначеним розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та буде достатнім. Просила суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2500,00 гривень, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу слухати у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив, відзив на позовну заяву, на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, про розгляд справи був повідомлений в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, яка передбачає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавав, а відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11, ч. 12 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. За таких обставин, суд вважає можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 29.06.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2013 року розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2013 року стягнуто зі [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 650,00 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 04 лютого 2013 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття . У відповідності до ст. 182 СК України,при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п.17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не доведено обставин, які б мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, погіршився її матеріальний стан, поліпшився матеріальний стан відповідача чи виникли інші обставини, які у відповідності ізст.192 СК України, є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а тому визначає аліменти в розмірі 2500,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням чинності. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для гармонійного розвитку та виховання дитини. Відповідач є працездатною особою і не позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на утримання дитини, виконуючи свій батьківський обов`язок, встановлений законом. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи, зміст правовідносин, що виникли між сторонами, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд, дійшов до висновку про задоволення позову. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З урахуванням положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved