Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом від імені та в інтересах [PERSON] про встановлення нікчемності умов кредитного договору щодо сплати щомісячної комісійної винагороди, посилаючись на те, що 04 червня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитно-заставний договір №DN81AR02000014, згідно умов якого позивачем було отримано від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 15035,56 доларів США на придбання автомобіля DAEWOO, модель Nexia, строком до 03.06.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 9,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов розділу 17 (Особливі умови) [PERSON], частина кредиту в сумі 12832,98 доларів США була надана для придбання автомобіля; 655,45 доларів США надана для оплати перших страхових платежів за договорами страхування на перший рік дії кредиту; 7,19 доларів США надана з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі; 1539,96 доларів США надана з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту. Позивач посилається на те, що у вищевказаному пункті кредитного договору визначено період сплати щомісячних платежів по кредиту, а щомісячна сплата винагороди у фіксованому розмірі цим пунктом не передбачена. Окрім того, позивач зазначає, що сума щомісячного платежу в розмірі 307,68 доларів США, яка зазначена в пункті 17.9 [PERSON], не співпадає з розміром щомісячного платежу, визначеного Графіком погашення кредиту, тобто при укладенні кредитного договору банком не була надана правдива та достовірна інформація про фактичну вартість кредиту. А сплата щомісячної винагороди у фіксованому розмірі 60,14 доларів США сторонами не була погоджена, чим були порушені права позивача. У звязку з тим, що умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою згідно Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемною. Тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд встановити нікчемність з моменту укладення Кредитно заставного договору №DN81AR02000014 від 04 червня 2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк» пункту 4.3 цього кредитного договору, який передбачає обовязок позичальника сплачувати щомісячно комісійну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,40% від суми виданого кредиту, пунктів 17.1.8, 17.1.9, 17.7 Додатку б/н до Кредитно-заставного договору №DN81AR02000014 від 04 червня 2008 року, - в частині, що стосується обовязку позичальника сплачувати в якості комісії за надання фінансового інструменту щомісячно 60,14 доларів США. Зарахувати в рахунок погашення основного кредитного боргу позичальника за Кредитно заставним договором №DN81AR02000014 від 04 червня 2008 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», суму коштів у розмірі 4304,03 доларів США, яка була сплачена ним кредитору в якості комісії «за надання фінансового інструменту». Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. В останнє судове засідання надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій позовні вимоги підтримала та уточнила суму комісії за "надання фінансового інструменту" та просила вважати вірною 4304,03 доларів США. Позивач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. В останнє судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено згідно кредитно заставного договору №DN81AR02000014, укладеного 04 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 15035,56 доларів США на придбання автомобіля DAEWOO, модель Nexia, строком до 03.06.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитним коштами в розмірі 9,60% річних на суму залишку за кредитом (а.с.6-13). Згідно п.4.3 Кредитно-заставного договору DN81AR02000014, укладеного 04 червня 2008 року, позичальник сплачує банку винагороди, в розмірах й строки, що зазначені в статті 17.1.9 даного [PERSON]. Якщо згідно із статтею 17.1.9 даного [PERSON] передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі 9 вказаному у статті 17.1.9 [PERSON]) і сплачується щомісяця від дня списання коштів з кредитного рахунку до [PERSON]. При цьому, незалежно від кількості днів, що минули від дня закінчення останнього Періоду Сплати до дня остаточного погашення Кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену Заборгованість не проводиться. У відповідності до розділу 17 Особливі умови Кредитно-заставного договору №DN81AR02000014 від 04 червня 2008 року за цим [PERSON] надав Кредит на таких базових умовах: загальний розмір кредиту 15035,58 доларів США. Мета кредиту: а) частина кредиту в розмірі 12832,98 доларів США надається з метою придбання Позичальником Автомобіля; б) частина кредиту в розмірі 655,45 доларів США надається з метою оплати перших страхових платежів за Договорами Страхування на перший рік дії кредиту; в) частина кредиту в розмірі 7,19 доларів США надається з метою оплати коштів за реєстрацію Предмета Застави в Державному Реєстрі; г) частина кредиту в розмірі 12832,98 доларів США надається з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі Кредиту. Дата погашення кредиту 03.06.2015 року. Процентна ставка 9,60% річних. Підпунктом 17.1.8 Кредитно-заставного договору DN81AR02000014 від 04 червня 2008 року визначена зокрема сплата інших платежів на користь Банку: а) Винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 1539,96 гривень, що сплачується в момент видачі Кредиту; б) Винагорода за надання фінансового інструменту, яка сплачується щомісяця в Період Сплати у розмірі 0,40% від суми виданого Кредиту тощо. В період з «4» по «8» число кожного місяця. У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1048, 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено сплату за користування кредитом лише у вигляді процентів. З вимог ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що за договором про надання споживчого кредиту кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно ст.536 Цивільного кодексу України також передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. У відповідності до частин 4,5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо, за дії які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Всупереч п.2 ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» перед укладенням договору не було повідомлено споживача-позивача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема, про фактичну вартість кредиту. Так, згідно графіку погашення кредиту (Додатку №1) до Кредитно заставного [PERSON] №DN81AR02000014 від 04 червня 2008 року сплата щомісячної винагороди (комісії) не передбачена, оскільки вказані лише платежі по тілу кредиту та проценти за користування кредитними коштами, а сума щомісячного платежу в розмірі 307,68 доларів США, згідно пункту 17.9 Кредитно заставного договору не співпадає з розміром щомісячного платежу, визначеного вказаним графіком погашення кредиту (а.с.12). Згідно ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача і якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним та положення, що було визнано недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 10.11.2011 року по справі №15-р.п./2011, зазначив що держава встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового і кредитного ринків (п.1 ч.1 ст.92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних послуг і споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору послуг із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо споживання послуг, які не рідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму(п.1 ст.634 ЦК України). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок введення його в оману придбати непотрібну йому кредитну послугу, тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових правовідносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Положення ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає такі права споживача, які за своїм змістом можливо реалізувати лише під час виконання договору споживчого кредиту, зокрема це право споживача не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних підставах. Згідно ст.208 Цивільного Кодексу України правочини між фізичною та юридичною особою укладаються в письмовій формі, а відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, оскільки у противному разі він є нікчемний. Згідно вимог ст. 203 ЦК України правочин не може суперечити актам цивільного законодавства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Як слідує з вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 і 6 цього кодексу. Відповідно до вимог ст. 236 ЦК України нікчемний або недійсний правочин, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. У разі вчинення недійсного правочину другій стороні завдано збитків та моральної шкоди вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсність інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. За таких обставин, несправедливі умови даного договору в частині сплати щомісячної комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 60,14 доларів США підлягають до визнання їх нікчемними з часу укладення цього договору, а тому слід зарахувати в рахунок погашення основного кредитного боргу позичальника за Кредитно-заставного договору DN81AR02000014, укладеного 04 червня 2008 року, суму коштів у розмірі 4304,03 доларів США, яка була безпідставно сплачена позивачем в якості комісії за надання фінансового інструменту. На підставі вищевикладеного, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved