Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25.11.2015 року ПАТ КБ „ПриватБанк надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 11872.57 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає позивачеві грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує свої договірні зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого в нього станом на 29 серпня 2016 року виникла заборгованіст: по кредиту в сумі 9891, 30 грн., по відсоткам за користування кредитом в сумі 681,97 грн.; за пенею та комісією - в сумі 1978, 25 грн.; штраф в сумі 1276.17 грн., всього 13827, 69 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] вказану заборгованість, а також 1378 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В адресованому суду клопотанні представник позивача просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25.11.2015 року ПАТ КБ „ПриватБанк надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 11872.57 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає позивачеві грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Кредитний договір, укладений між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] складається із Генеральної угоди разом з запропонованими ПАТ "КБ ПриватБанк" Умовами та правилами надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. Відповідач [PERSON] своїм підписом на заяві позичальника засвідчив, що він ознайомлений та згодний із Генеральною угодою, з Умовами та правилами надання банківських послуг, з Правилами користування платіжною карткою та з Тарифами банку, а також підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування банку. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і Правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконання зобов'язань перед банком. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором б/н від 25 листопада 2015 року, внаслідок чого в нього станом на 29 серпня 2016 року виникла заборгованість: по кредиту в сумі 9891, 30 грн., по відсоткам за користування кредитом в сумі 681,97 грн.; за пенею та комісією - в сумі 1978, 25 грн.; штраф в сумі 1276.17 грн., всього 13827, 69 грн Виходячи з положень ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За змістом ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона\~\~\~ посилається,\~\~\~ як\~\~ на\~\~\~ підставу\~ своїх\~ вимог\~ і\~ заперечень,\~ крім\~ випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором б/н від 25 листопада 2015 року щодо повернення кредитних коштів, суд вважає можливим стягнути виниклу заборгованість з відповідача на користь позивача. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved