Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 25 липня 2018 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивачка надала, а відповідач взяв у позику (борг) грошові кошти в розмірі 6300,00 грн зі строком повернення не пізніше 20 серпня 2018 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 25 липня 2018 року. Станом на 13.04.2021 року відповідач борг не віддав, чим порушив виконання свого зобов`язання. На неодноразові звернення позивачки щодо повернення боргу, відповідач не реагує та борг не повертає. Враховуючи вищевикладене, представник позивачки просить стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 6300,00 грн, 3 % річних 500,72 грн, інфляційні збитки 1240,47 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились. Представник позивачки [PERSON] направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність\~ позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Положеннями ст.\~ 280\~ ЦПК\~ України\~ передбачається,\~що\~ суд\~може ухвалити\~ заочне\~ рішення\~ на підставі \~наявних\~ у\~ справі доказів\~ за\~ одночасного \~існування таких\~умов: 1)\~відповідач\~ належним\~ чином повідомлений\~ про \~дату,\~ час \~і\~ місце судового\~ засідання; 2)\~відповідач\~ не\~ з`явився в\~ судове\~ засідання\~ без поважних\~причин\~або\~без повідомлення причин; 3)\~відповідач\~не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд на місці постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи\~ належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Дослідженими письмовими доказами по справі судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 липня 2018 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивачка надала, а відповідач взяв у позику (борг) грошові кошти в розмірі 6300,00 грн зі строком повернення не пізніше 20 серпня 2018 року. Розмір процентів за договором позики сторонами не визначений. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 25 липня 2018 року, складена та підписана відповідачем (копія розписки а.с.10). Згідно з ч. 1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Верховний Суд зауважив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення боргу у встановлений строк не виконав. Згідно з ч. 1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] \~належним чином\~не виконав\~свої зобов`язання\~щодо своєчасного\~повернення суми\~боргу за договором позики, укладеним 25 липня 2018 року між ним (позичальник) та позивачкою [PERSON] (позикодавець). Відповідач жодних заперечень на спростування укладення договору позики та наявності боргу за договором позики не надав, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Враховуючи викладене,\~суд вважає,\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~позивачки [PERSON] борг за\~ договором\~позики від 25 липня 2018 року у розмірі 6300,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Постановою Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 924/532/19 зроблено висновок, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення\~(наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц). Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, у позивачки виникло право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, а саме суми індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. У визначений строк до 20 серпня 2018 року відповідач позику не повернув, а отже з цієї дати вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання. Позивачкою період прострочення визначений з 20 серпня 2018 року по 13 квітня 2021 року. За розрахунками позивачки, з якими погоджується суд, розмір 3 % річних за період прострочення виконання грошового зоб`язання становить 500,72\~грн, індекс інфляції 1240,47 грн (розрахунки - а.с.11-12). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки індекс інфляції у розмірі 1240,47 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 500,72 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір у\~розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved