Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 32220,59 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15 вересня 2015 року між АТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений договір за № 8212110251БС/2015-09 про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту. На виконання умов договору банком відповідачу відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 14000 грн. на строк до 31.08.2017 року. Відповідач зобов`язався згідно пункту 2.6 кредитного договору проценти за користування кредитом у розмірі 30 % річних. В порушення умов кредитного договору зобов`язання в частині погашення кредиту та процентів залишаються невиконаними. Загальна сума заборгованості позичальника станом на 28.08.2020 року становить 32220,59 грн., з яких прострочена заборгованість за основним боргом 13652,17 грн., прострочена заборгованість за процентами 16317,79 грн., 2016,41 грн. пені нараховану на прострочену заборгованість за основним боргом та 234,22 грн. пеня на прострочену заборгованість за процентами. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлений позов підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада», в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Судом, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено 15\~вересня 2015 року між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] був укладений договір за № 8212110251БС/2015-09 про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту. Згідно з умовами кредитного договору банком відповідачу було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 14000 грн. на строк до 31.08.2017 року згідно пункту 2.3 договору. Пунктом 2.6 кредитного договору відповідач зобов`язувався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 30% річних. Згідно з наданим позивачем розрахунком станом 28.08.2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 32220,59 грн., з яких прострочена заборгованість за основним боргом 13652,17 грн., прострочена заборгованість за процентами 16317,79 грн., 2016,41 грн. пені нараховану на прострочену заборгованість за основним боргом та 234,22 грн. пеня на прострочену заборгованість за процентами Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК У4країни, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved