Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем, який на даний час розірвано, вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачкою. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.04.2012 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісяця. На протязі останніх років позивач не працевлаштований, заробляє випадковими заробітками, займається по місцю мешкання дрібним ремонтом електроприладів. Крім того має алергічну хворобу легенів. Загальний заробіток близько 6000 грн. щомісячно. З моменту стягнення аліментів у позивача суттєво змінилися обставини, що впливають на процес визначення та стягнення аліментів, а саме з середини 2014 року став мешкати в цивільному шлюбі з [PERSON] , від цивільного шлюбу має спільну доньку [PERSON] , [INFO] . 11.10.2019 року уклав шлюб з [PERSON] . Дружина та дитина повністю перебувають на утриманні позивача. На підставі вище викладеного просить зменшити розмір аліментів до 1/5 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В ході розгляду справи від позивача надійшла заява відповідно до якої уточнив позовні вимоги просить суд зменшити розмір аліментів до 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 30 березня 2021 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.04.2021 року від відповідача надійшов відзив відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки спільна дитина проживає разом з відповідачкою. На даний час дитина продовжує хворіти на дифузний нетоксичний зоб 1 ступеню, еутіреозом, вегено-судинною дисфукцією (кардіомія), хронічний цистит, функціональний запор, доликосигма, харчова алергія. За стоном свого здоров`я дитина потребує періодичних обстежень стану її здоров`я, профілактичного лікування, особливих умов харчування та постійного прийому лікарських препаратів. Фактично щомісячні витрати на лікування та обстеження складають від 2500,00 грн. до 3500 грн. Відповідачка вказує, що не має постійного місця роботи. 23.04.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якого вважає що відповідача не навів законних підстав у своєму відзиві для відмови у задоволенні позову. 28.04.2021 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позовну вимогу про зменшення розміру додаткових витрат на дитину та визначення грошової суми у розмірі 300,00 грн., щомісячно за заявою позивача залишено без розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності та за відсутності його представника. Крім того в заяві позивач уточнив позовні вимоги та просить зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на утримання дитини [PERSON] та визначити в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно до досягнення повноліття. Відповідач у судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Щодо зміни розміру аліментів з 1/3 частини на 1/4 частину не заперечує. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстровано шлюбі з 23 січня 2009 року, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.04.2012 шлюб між сторонами було розірвано /а.с.9-10/. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис 1594 /а.с. 9/. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №32256031 від 24.04.2012 на підставі виконавчого листа №815/4232/2012 від 13.04.2012 року з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22.02.2012 і до досягнення повноліття дитини /а.с. 14, 27/. [PERSON] з 2019 року і по теперішній час у Мелітопольському міськрайонному центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує відповідно до довідки №327 від 09.02.2021 року виданої Мелітопольським міськрайонним центром зайнятості /а.с. 28/. Відповідно до виписного епікризу з медичної карти хворого ДПС №6650 [PERSON] , 1982 року народження має діагноз гострий катаральний бронхіт, ДН Ост. Згідно довідки про доходи від 02.02.2021 року видана старшим виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) загальна сума доходу за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року аліменти нараховані та сплачені у розмірі 32673,00 грн. та 9600,00 грн. /а.с.30-31/. Крім того, судом встановлено що, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.03.2019 року виданого Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 612 /а.с.25/. 11 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2019 року виданий Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів Цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 844 /а.с.26/. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017р. №2037-VIII, яким змінено мінімальний розмір аліментів на дитину. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач має ще одну дитину доньку [PERSON] , не має офіційного місця роботи, відомості про отримання відповідачем інших доходів в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дитини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved