Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, за уточненою позовною заявою, поданою « 28» вересня 2009 року, просив стягнути суму заборгованості за кредитним договором, в тому числі заборгованості за несплаченими відсотками, пені за прострочення основної суми кредиту в сумі 6 733,57 гривень та судові витрати, посилаючись на такі обставини. Між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] 03 серпня 2006 року укладено кредитний договір № 014/0014/82/61791, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000 гривень зі строком користування кредитом до 03 серпня 2009 року зі сплатою 21,0% річних. У якості забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між позивачем, [PERSON] та [PERSON] 03 серпня 2006 року укладено договори поруки, відповідно до яких останні взяли на себе зобов'язання солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов'язання за кредитним договором, втім [PERSON], в порушення умов зазначеного договору, не здійснювала обов'язкових платежів, у зв'язку із чим у останньої перед позивачем виникла істотна заборгованість. Відповідач [PERSON], згідно з отриманими відомостями померла, актовий запис № 1090 від 31.01.2012 року. Спадкоємців цієї особи судом не виявлено, належні відомості, що можуть бути підставами для протилежних висновків, стороною позивача суду не надані, що з огляду на зміст цього рішення, викладений нижче, не має правового значення. Ухвалою суду від 25 березня 2014 року провадження у цій справі в частині позовних вимог, поданих до [PERSON], закрито на підставі правила п. 6 статті 205 ЦПК України. Інші відповідачі у судове засідання не з'явилися неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу із задоволенням позову за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається зі змісту статуту банку, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль». Відповідно до розділу 1 кредитного договору № 014/0014/82/61791 від 03 серпня 2006 року, укладеного між сторонами - Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», як кредитором, та [PERSON], як позичальником, позивачем надано вказаному відповідачу кредит в сумі 15 000 гривень, зі строком користування кредитними коштами до 03 серпня 2009 року, зі сплатою 21,0% річних. Відповідачем [PERSON] не виконані умови п. 6.1 зазначеного договору, відповідно до якого позичальник зобов'язався щомісячно, до 5 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, частково погашати кредит згідно з п.1.3 кредитного договору до остаточного погашення отриманого кредиту на обумовлений договором рахунок та при остаточному погашенні кредиту сплатити відсотки за фактичне використання кредитних коштів на рахунок в ООФ АППБ "Аваль". У відповідності до п. 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями вказаного договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. При цьому, позивачем неодноразово надсилалась на адресу відповідачів вимога про здійснення погашення заборгованості за основним зобов'язанням, втім погашення заборгованості на сьогоднішній момент позичальником не здійснено. Отже, відповідач [PERSON] неодноразово, систематично та у зазначені договором строки не виконувала належним чином взяті на себе договірні зобов'язання, чим надала позивачу право вимагати дострокового примусового погашення кредиту та здійснення повного розрахунку з банком за користування кредитними коштами. Згідно із договорами поруки від 03 серпня 2006 року [PERSON] (а.с. 15) та [PERSON] (а.с. 18) зобов'язалися перед позивачем у повному обсязі відповідати за своєчасне виконання [PERSON] зобов'язань, що виникли у зв'язку з укладенням між сторонами кредитного договору № 014/0014/82/61791 від 03 серпня 2006 року. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 014/0014/82/61791 від 03 серпня 2006 року станом на 03.08.2009 року у відповідача існує наступна заборгованість за кредитом: ? заборгованість за кредитом - 3 861,94 гривень; ? заборгованість за відсотками - 104,32 гривень; ? пеня за прострочення тіла кредиту - 2417,70 гривень; ? заборгованість за прострочення відсотків по кредиту - 349,61 гривень. Разом за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.08.2009 року складає 6 733,57 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як вбачається зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як встановлено судом, відповідно до актового запису №1090 від 31.01.2012 року [PERSON] померла. У зв'язку з її смертю судом неодноразово направлялися запити до нотаріальної контори за колишнім місцем проживання цієї відповідачки. За відповідями Сьомої Одеської державної нотаріальної контори від 10 вересня 2013 року та 01 жовтня 2013 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Це свідчить про те, що позивач, як кредитор померлої особи, не виконав вимоги ст. 1281 ЦК України, під час судового розгляду правонаступники померлої особи у досліджуваних правовідносинах судом не виявлені, а відповідно питання про процесуальне правонаступництво судом не вирішувалося, що дає підстави для задоволення позову до інших відповідачів. Відповідно до положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Втім, наведені аргументи носять другорядний характер, оскільки в силу положень ст.ст. 607-608 ЦК України договір поруки припиняється в результаті смерті поручителя. Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі смерті поручителя (крім випадків майнової поруки), враховуючи положення статті 607, частини першої статті 608 ЦК, а також сутності поруки як особистого зобов'язання відповідати за належне виконання основного зобов'язання, спадкоємці поручителя не є солідарними боржниками за кредитним договором. Таким чином, суд має відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором з причини смерті відповідача, оскільки зобов'язання з договору поруки є нерозривно пов'язаним з особою поручителя, при цьому в договорі поруки, укладеному з [PERSON] 3 серпня 2006 року, відсутні відомості про протилежний характер правовідносин. З огляду на правило, встановлене ст. 11 ЦПК України, суд має задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог до [PERSON] та [PERSON], стягнувши заборгованість за кредитним договором по поверненню кредиту, сплати відсотків та пені в сумі 6 733,57 гривень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідачів судових витрат у сумі 319,34 гривень, що складається зі сплаченого державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved