Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, посилаючись на те, що 29.11.1999 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина\~у вигляді права на земельну частку (пай) площею 2,76 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату серії КВ № 0259993. З дня смерті і по даний час з приводу прийняття спадкового майна померлого [PERSON] до Ківшоватської сільської ради ніхто не звертався. Сертифікат на право на земельну частку ( пай) був оформлений на імя померлого, проте за життя він не встиг його отримати. На момент розгляду справи в суді, оригінал сертифікату перебуває у відділі Держгеокадастру Київської області. З метою виявлення можливих спадкоємців, Ківшоватська сільська рада розмістила оголошення в газеті «Таращанський край» від 16.07.2016 року. Проте до сільської ради спадкоємці не звернулися. Тому, просить визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], на земельну частку (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, згідно сертифікату про право на земельну частку(пай) серії КВ № 0259993, виданого на підставі розпорядження Таращанської районної державної адміністрації Київської області №170 від 23.04.1997 року, вартістю 13624 грн. на який припадає не витребувана (нерозподілена) земельна ділянка (пай) із земель реформованого КСП «Ківшовата»- відумерлою. В судовому засіданні голова Ківшоватської сільської ради [PERSON], як представник заявника, заяву підтримав та просить суд її задовольнити. Представник заінтересованої особа Таращанської районної державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні суду показали, що [PERSON] проживав на території Ківшоватської сільської ради до дня своєї смерті. Він працював в КСП «Ківшовата», а тому на момент розпаювання господарства у 1996 році, він був членом КСП і був включений у списки осіб, які мають право на земельну частку пай. Сертифікати на право на земельну частку ( пай) виготовлялися у 1997 році, а видавалися громадянам у 1999 році. Оскільки [PERSON], на момент видачі Сертифіката помер, Ківшоватська сільська рада поховала його за кошти громади, то його Сертифікат був повернутий до відділу Держгеокадастру в Таращанському районі. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 листопада 1999 року помер [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) КСП «Ківшовата» відповідно до сертифікату КВ № 0259993, який видано на його імя, як члену колективного сільськогосподарського підприємства "Ківшовата", на підставі розпорядження Таращанської районної державної адміністрації від 23 квітня 1997 року за № 170. В сертифікаті зазначено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Ківшовата» розміром 2,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість якої становила 13624,00 грн. Сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 червня 1997 за номером 1051. Із відповіді Таращанської державної нотаріальної контори Київської області Головного територіального управління юстиції у Київській області від 17 травня 2017 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, заповіти від його імені не посвідчувалися. Із довідки відділу у Таращанському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.05.2017 №242/118-17 вбачається, що дійсно на імя [PERSON] було видано Сертифікат на земельну частку ( пай) серії КВ №0259993, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку ( пай) 10.06.1997 року за №1051, що перебувало у колективній власності КСП «Ківшовата» розміром 2,76 умовних кадастрових гектари. Проте, в графі підпис власника сертифіката на земельну частку ( пай) відсутній. Даний сертифікат не земельну частку (пай) знаходиться в архіві відділу у Таращанському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Із довідки виконкому Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області від 14.04.2017 року вбачається, що на день смерті з померлим [PERSON] ніхто не проживав, спадкове майно спадкоємці не приймали. В судовому засіданні було встановлено, що на території сільської ради нерухоме майно на імя померлого не зареєстровано. Згідно п.п. 4, 5\~Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги\~шостої ЦК України\~застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила\~статті 1277 ЦК України\~про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якого до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], а саме 28 листопада 1999 року, отже, спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, тому застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Пунктом першим частини першої\~статті 555 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. Із змісту\~статті 524 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин вбачається, що особисті немайнові права, які тісно повязані з майновими правами є предметом спадщини. Як вбачається з матеріалів справи власник сертифіката на право на земельну частку (пай) помер. Спадкоємців ані за законом, ані за заповітом немає. Оскільки держава завжди приймає спадкове майно і відмовитися від нього не має права ні за будь - яких обставин, при цьому, виходячи з вимог статті\~524,\~555 ЦК УРСР, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, будь - якого акту або дії для прийняття спадщини з боку держави не потрібно. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1\~ст. 555 ЦК УРСР\~було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.\~ЦК УРСР\~не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей\~ЦК\~застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги\~шостої ЦК\~може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм\~статей 529 - 531ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Правила абз. 2 п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм\~ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2\~ст. 1277 ЦК\~та абз. 2 п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 1 липня 2003 року. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми\~ЦК УРСР\~про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Вказані обставини свідчать про відсутність спадкоємців за законом та заповітом, таким чином і про відсутність спору про право. Відповідно до ч.2\~ст. 1277 ЦК України\~заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. З часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] минуло понад девятнадцять років. Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved