Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що їй на праві власності належить нежиле приміщення по [ADDRESS] на першому поверсі загальною площею 60 кв.м. За договором оренди нежилого приміщення №29-3/12 від 01.01.2014 року укладеного з ФОП [PERSON] останній отримав в оренду - строкове платне користування терміном до 31.12.2014 року 60 кв.м. нежитлового приміщення по [ADDRESS] на першому поверсі. 15.10.2014 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір суборенди частини нежилого приміщення по [ADDRESS] на першому поверсі загальною площею 50 кв.м. За договором суборенди договір припиняє свою дію і ФОП [PERSON] звільняє приміщення у всіх випадках без винятку у термін, коли припиняє дію договір оренди нежилого приміщення №29-3/12 від 01.01.2014 року. Договір оренди та договір суборенди припинив свою дію 31.12.2014 року, при цьому [PERSON], як власник і орендодавець спірного приміщення згоди на продовження терміну суборенди ні ФОП [PERSON] ні ФОП [PERSON] не надавала. Вимогу позивача щодо повернення предмету суборенди ФОП [PERSON] залишено без задоволення, що й стало підставою для даного позову. За таких обставин [PERSON] просила зобов'язати ФОП [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності на нежиле приміщення по [ADDRESS] на першому поверсі загальною площею 50 кв.м. шляхом виселення останньої. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили про задоволення позовних вимог, при цьому зазначили, що незаконність користування, на даний час, ФОП [PERSON] спірним приміщенням підтверджено рішенням господарського суду м. Києва від 06.10.2016 року у справі за позовом ФОП [PERSON] до ФОП [PERSON] про виселення з нежилого приміщення, за яким задоволено позов та виселено останню з нежилого приміщення по [ADDRESS] на першому поверсі загальною площею 50 кв.м. Відповідач в судове засідання не з»явилась, подала до суду заперечення проти позову у яких зазначила, що ФОП [PERSON] ввів її в оману, при цьому готова звільнити спірне житлове приміщення лише після компенсації всіх спричинених витрат на проведення його ремонту та притягнення до кримінальної відповідальності осіб причетних до скоєння відносно неї кримінального правопорушення. ФОП [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представників позивача, вивчивши письмові заперечення відповідача проти позову, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. У відповідності до Договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 31.05.2001 року [PERSON] купила нежиле приміщення [ADDRESS] Згідно інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 22.10.2015 року НЖ-2015 №2272 нежиле приміщення [ADDRESS] на праві власності зареєстроване за [PERSON] За договором оренди нежилого приміщення №29-3/12 від 01.01.2014 року укладеного [PERSON] з ФОП [PERSON] останній отримав в оренду - строкове платне користування терміном до 31.12.2014 року 60 кв.м. нежитлового приміщення по [ADDRESS] на першому поверсі. У відповідності до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов»язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк дії піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. 15.10.2014 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір суборенди частини нежилого приміщення по [ADDRESS] на першому поверсі загальною площею 50 кв.м. За п.6.3 договору суборенди цей договір автоматично припиняє свою дію, а суборендар у цей же день звільняє приміщення без підписання акту приймання-передачі у всіх випадках без винятку у термін коли припиняє дію договір оренди на це приміщення від 01.01.2014 року №29-3/12 укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем ФОП [PERSON] У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням господарського суду м. Києва від 06.10.2016 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ФОП [PERSON] до ФОП [PERSON] про виселення з нежилого приміщення, задоволено позов та виселено останню з приміщення по [ADDRESS] на першому поверсі загальною площею 50 кв.м. При цьому, встановлено, що термін дії договору оренди закінчився 31.12.2014 року, проте відповідач приміщення з оренди не повернув. Відповідно до ст. 41 "Конституції України", кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За твердженням позивача вона, як власник нежилого приміщення по [ADDRESS] на першому поверсі загальною площею 50 кв.м. позбавлена можливості повноцінно користуватися своєю власністю, оскільки їй у цьому чинить перешкоди особа, яка неправомірно користується і займає вказане нежиле приміщення. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні правомірність користування ФОП [PERSON], на даний час, нежилим приміщенням по [ADDRESS] на першому поверсі загальною площею 50 кв.м. жодними належними та допустимими доказами підтверджена не була. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], як власник, має право на здійснення права власності на належне їй нежиле приміщення. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення законними та обґрунтованими. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 525, 629,774,759, 391 ЦК України,

Outcome: approved