Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою, свої вимоги мотивує тим, що неможливо самостійно встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] між [PERSON], та [PERSON], та нашою донькою, [PERSON]. Внаслідок вчинення [PERSON] перешкод у користуванні квартирою, в тому числі і загальними приміщеннями, з боку [PERSON]. У зв"язку з цим позивач просить Усунути перешкоди в користуванні квартирою та визначити порядок володіння та користування квартирою за адресою: [ADDRESS] між співвласниками, виділивши: - [PERSON] в користування окрему жилу кімнату площею 17,4 кв.м. -[PERSON] разом зі[PERSON] в користування окрему жилу кімнату площею 18,7 кв.м. Кухню, площею 14,1 кв.м., ванну кімнату площею 4,1 кв.м., вбиральню площею 2,3 із.м., коридор, площею 20,1 кв.м.. веранду площею 3,4 кв.м. залишити у спільному користуванні сторін. В свою чергу [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] третя особа [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, у своїй позовній заяві просить Постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом забезпечення вільного доступу до всіх приміщень спірної квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] первісний позов підтримав та просив суд його задовольнити, в зустрічному позові просив відмовити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] підтримала свого довірителя, та також просила первісний позов задовольнити, а в зустрічному - відмовити. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення первісного позову та просила відмовити, зустрічний підтримала в повному обсязі, та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] підтримав свого довірителя та просив в зустрічному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась про дату та місце розгляду справи , повідомлялась належним чином, 26 травня 2015 року за вх. № 24943 надала до суду клопотання в якому просила проводити розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, його представника відповідача та його представника, допитавши [PERSON] та [PERSON] якості свідків , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 26 січня 1991 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. ( а.с. 7) [INFO] народилась донька - [PERSON]. Спірна квартира [ADDRESS] та складається із двох житлових кімнат, жилою площею 36, 1 кв.м., у тому числі кімнат площею 18, 7 кв. м. та 17, 4 кв. м., а загальною площею 80, 1 кв.м. Квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON], та [PERSON] та дочці - [PERSON], в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності від 26 червня 2008 року виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 23 червня 2008 року за № 1067 - С / КІ та зареєстрованого в Київському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 23 липня 2008 року реєстровий номер 44685. ( а.с. 9,10,11,12) Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року по справі № 753/14257/14-ц ( провадження № 2/753/5788/14 ) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. ( а. . 8) Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 року у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них. Таким чином суд приходить до висновку, первісний позов задоволенню не підлягає, оскільки як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON] йому особисто не чиняться перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а чиняться його співмешканці, натомість, щодо зустрічного позову слід зазначити наступне. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved