Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 26.12.2014 р. № [NUMBER] в розмірі 11 219,34 грн., з яких: 3 947, 41 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 3 581, 17 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 1 270, 29 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту; 31,91 грн. - пеня за порушення строків погашення відсотків; 339,37 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом; 149, 32 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу по відсоткам; 1 419, 43 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; 480, 45 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за відсотками, посилаючись на те, що між сторонами укладено вказаний договір, внаслідок невиконання відповідачем умов яких виникла зазначена заборгованість. 14.11.2018 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. прийнято справу до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому остання належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що 26.12.2014 р. між сторонами укладено договір № 2888800340, у відповідності до якого відповідачу відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використання платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4 000 грн., строком до 31.01.2018 р., зі сплатою 30 % річних. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти, що підтверджується матеріалами справи. У свою чергу позичальник зобов'язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з договором. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов'язань. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подала суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 219,34 грн., з яких: 3 947, 41 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 3 581, 17 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 1 270, 29 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту; 31,91 грн. - пеня за порушення строків погашення відсотків; 339,37 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом; 149, 32 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу по відсоткам; 1 419, 43 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; 480, 45 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за відсотками є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved