Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ренійського району Одеської області у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення збільшених позовних вимог. Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні збільшених позовних вимог. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 24.06.2014 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON].О.; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 2,33 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 22264,20 грн.; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 1,64 ріллі га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 42957,88 грн.; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 1,64 га, масив № 50, ділянка № 570а, цільове призначення введення товарного сільськогосподарського виробництва, власник [PERSON]; .; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 2,33 га, масив № 49, ділянка № 570, цільове призначення введення товарного сільськогосподарського виробництва, власник [PERSON]; копія довідки [PERSON] сільської ради Ренійського району Одеської області , яка підтверджує факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що [PERSON] є сином [PERSON], крім того підтверджує факт постійного проживання позивача із батьком [PERSON]; копія акту про втановлення в натурі меж земельної ділянки [PERSON] від 20.11.2005 р.; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Анадол» на імя [PERSON], серія ОД-ХХ № 03531 від 25.12.2002 р.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 24.06.2014 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 2,33 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ренійського району, Одеської області (масив №49, ділянка №570) цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 908060.; земельної ділянки площею 1,64 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ренійського району, Одеської області (масив №50, ділянка №570а) цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 908061 та майнового паю члена КСП «Анадол» (Одеська область, Ренійський район, с. Долинське) на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХХ № 03531. . Під час життя [PERSON]Д заповідального розпорядження не залишив, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є син [PERSON], який є позивачем по справі, інших спадкоємців немає. У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Ренійського району Одеської області. 12.07.2017 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого батька вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців не має. Однак судом встановлено, що прізвище позивача «Гирнєц» не збігається з прізвищем спадкодавця «Гирнець», у звязку з чим для виникнення у позивача права на спадкування необхідно встановити факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем [PERSON] Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. і про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт родинних відносин позивача із батьком [PERSON] підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Ренійського району Одеської області, в якій зазначено, що на момент смерті [PERSON] разом з ним мешкав син [PERSON], а також іншими матеріалами справи, таким чином суд вважає цей факт встановленим. Різночитання прізвищ виникло в результаті невірного перекладу з російської мови. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Інших спадкоємців не має. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved