Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У квітні 2015 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON], яка народилась [INFO]., у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] позов визнав, про що зробив усну заяву. Судом було роз'яснено [PERSON] наслідки визнання ним позову. [PERSON] від визнання позову не відмовився, а також підтвердив визнання позову під час судових дебатів. Судом з'ясовано, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON], яка народилась [INFO]. (а. с. 7). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, [PERSON] зобов'язаний утримувати дочку - [PERSON], до досягнення останню повноліття. Згідно з частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. [PERSON] про обставини, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, повідомив, надавши докази на їх підтвердження, проте, як зазначалось вище, позов визнав. Зокрема, [PERSON] повідомив, що його звільнено з військової служби за станом здоров'я (поранення, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби), він є інвалідом ІІІ групи, у даний час він не отримує будь-яких пенсій та соціальних допомог, але оформлює пенсію по інвалідності, з якої і буде сплачувати аліменти на утримання дочки. За таких обставин суд вважає, що аліменти може бути визначено у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) [PERSON], але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд задовольняє позов. Пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення має бути допущено до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 350,00 грн. витрат на правову допомогу (а. с. 9). Крім того, [PERSON] звільнено від сплати судового збору (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір"), а відтак цей збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню в дохід держави з [PERSON].

Outcome: approved