Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У березні 2017 року заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі відділу охорони здоров»я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області звернувся до суду з позовом до [PERSON], про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Свої позовні вимоги прокурор мотивує тим, що 15.08.2016 близько години 30 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухався заднім ходом поблизу будинку №15 провулку Поштового в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області зі сторони парковки в напрямку вул. [PERSON], де проявив неуважність, не правильно оцінив дорожню обстановку, перед початком руху не переконався, що його маневр буде безпечним та не створить перешкоду чи небезпеку іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка рухалася в попутному напрямку з автомобілем. В результаті ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді закритого черезвертлюгового перелому правої стегневої кістки, синців верхніх та нижніх кінцівок. Згідно висновку експерта №218/Д від 21.10.2016 перелом відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його зрощення необхідно термін більше 21 дня. В даній дорожній обстановці, водій [PERSON] грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України: п.п.: 1.5. (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3. «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); 10.1. (Сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.), 10.9. (Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.). Порушення [PERSON] вказаних вимог Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному звязку з наслідками, які наступили в результаті ДТП. Так прокурор зазначає, що за даним фактом 28.10.2016 року розпочато кримінальне провадження № 12016110200003076 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] із 17.08.2016 р. по 06.09.2016 р. (20 ліжко днів) перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії та ортопедо-травматолігічному центрі комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня». Відповідно до розрахунку, проведеного комунальним закладом Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», сукупна вартість лікування [PERSON] у комунальну закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» склала 11\~063,69 грн. Отримані [PERSON] тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв'язку з вчиненим [PERSON] злочином. Разом із цим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину. Так прокурор вказує, що під час підготовчого судового засідання потерпіла та обвинувачений звернулись до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв'язку з примиренням, оскільки [PERSON] отримала від [PERSON] повне відшкодування завданої їй матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 14.11.2016 року кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито, обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Однак, наведене не є реабілітуючою підставою. Шкоду матеріального та морального характеру потерпілій [PERSON] відшкодовано, натомість витрати, понесені комунальним закладом Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, залишилися невідшкодованими. Зазначає, що витрати в сумі 11\~063,69 грн. до цього часу в добровільному порядку відповідачем лікувальному закладу не сплачені, а тому у відповідності до ст. 1206 ЦК України підлягають відшкодуванню в судовому порядку. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства прокурор просив суд стягнути з [PERSON], 03.08.1981 р. н., витрати, понесені на лікування потерпілого від злочину, у сумі 11\~063,69 грн. на користь комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», код ЄДРПОУ 01993701, УДКСУ у Київській області МФО 821018, р/р 31558201132089, код 01993701. В судовому засіданні прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідача щодо задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.08.2016 близько години 30 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухався заднім ходом поблизу будинку №15 провулку Поштового в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області зі сторони парковки в напрямку вул. [PERSON], де проявив неуважність, не правильно оцінив дорожню обстановку, перед початком руху не переконався, що його маневр буде безпечним та не створить перешкоду чи небезпеку іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка рухалася в попутному напрямку з автомобілем. В результаті ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді закритого черезвертлюгового перелому правої стегневої кістки, синців верхніх та нижніх кінцівок. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2016 року у справі № 369/9973/16-к, провадження № 1-кп/369/510/16, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити у зв'язку з примиренням винного з потерпілою. Згідно листа комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» від 10.02.2017 року за № 2485, хвора [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії та ортопедо- травтологічному центрі КЗ КОР «Київської обласної клінічної лікарні» з 17.08.2016 р. по 06.09.2016 року вартість лікування хворої складає 11\~063,69 грн. з 20 ліжко/днів. Згідно ч.1\~ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 3\~ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~роз»яснено, що судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від\~\~злочинного діяння\~\~та\~\~зарахування\~\~стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим\~постановою Кабінету\~\~Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів,\~\~що\~\~підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з\~\~урахуванням\~\~кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається\~\~на\~\~підставі\~\~даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно п.7 вказаної Постанови, у кримінальному\~\~судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без\~\~призначення\~\~покарання,\~\~із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч.4 ст.93-1\~КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Враховуючи те, що вина відповідача у скоєнні ним кримінального правопорушення, в результаті якого було завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, є не спростованою, суд приходить до висновку, що відповідач має відшкодувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого. Вирішуючи питання про розмір витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, суд вважає доведеним розмір цих витрат в сумі 11\~063,69 грн., оскільки позивачем надано належні та допустимі докази в обґрунтування цієї суми. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому стягує з відповідача на користь комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 11 063 грн. 69 коп. Згідно з\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved