Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона з 05.05.2009 року по 16.02.2012 року перебувала з відповідачем в шлюбі, за час якого, а саме [INFO] року у сторін народилася дочка [PERSON], на утримання якої присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 400 грн. щомісячно. Однак, на даний час цих коштів на утримання дитини недостатньо.Також позивач зазначила, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.05.2016 року становить 1 531 грн., а з 01.12.2016 року - 1 689 грн. Отже, розмір аліментів, який стягується з відповідача, є меншим від встановленого державою мінімального розміру аліментів. У зв'язку з нестабільним економічним становищем в державі, значним підвищенням цін ( в порівнянні з 2010 роком), в тому числі на речі першої необхідності, позивачу важко забезпечити дитині належне утримання, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO]. Крім того, матеріальне становище відповідача покращилося, він офіційно не працевлаштований, однак, отримує дохід від ремонтних робіт. Вказані обставини дають відповідачу можливість сплачувати аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісячно на утримання вказаної дочки сторін. Тому позивач просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів до 1 000 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 10.01.2017 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує із вказаних підстав, просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслані на адресу відповідача судові виклики в судові засідання 15.12.2016 року та 10.01.2017 року відповідачу не вручено в зв'язку із закінченням терміну зберігання вказаної кореспонденції (а.с.18, 28). Інших причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.02.2012 року (справа №909/580/2012), яке набрало законної сили 27.02.2012 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Згідно з рішенням вказаного суду від 16.02.2012 року (справа №909/551/2012) з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаної дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення цією дитиною повноліття (а.с.5). Факт проживання вказаної дочки з позивачем стверджується довідкою №111, виданою об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Факт» 23.11.2016 року. В цій довідці також зазначено, що з позивачем проживає ще її малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Вирішуючи спір, суд враховує вік дочки сторін та пов'язані з цим витрати на її харчування, навчання, забезпечення найбільш необхідними речами, поглиблення економічної кризи в державі, відсутність відомостей про місце роботи та розмір заробітку відповідача, майновий стан платника і одержувача аліментів, наявність на утриманні позивача ще однієї малолітньої дитини. Тому суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів явно недостатній для забезпечення навіть найбільш необхідних потреб дочки сторін, в зв'язку з чим цей розмір слід збільшити до запропонованого позивачем розміру, оскільки останній відповідає вимогам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: approved