Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати відповідача - [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що їй - [PERSON] належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2005 року цілий житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS]. В належному їй житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], який з березня 2016 року не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані, майно та особисті речі відповідача в будинку відсутні, перешкод для проживання у спірному будинку для відповідача позивач не створює, він за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача - [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України». Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-1042 від 14.12.2005, посвідченого нотаріусом Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори (а.с.6-7). Згідно із будинковою книгою (а.с.10) в спірному будинку зареєстрований відповідач по справі, як колишній чоловік. Відповідач з березня 2016 року за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується актом (а.с.9). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved