Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Представник Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Відкритого акціонерного товариства «Старт», третя особа - Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області про визнання права власності на автомобіль за набувальною давністю та зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх вимог вказала, що в червні 2019 року, відповідач повідомив позивача, що ВАТ «Старт» передало йому пожежний автомобіль ЗІЛ-131 пожежна цистерна, 1983 року випуску, державний номер [NUMBER] в рахунок боргу ВАТ «Старт» перед [PERSON] по заробітній платі і запропонував повернути йому автомобіль з володіння та користування Катюжанської сільської ради. Вважають, що зазначеними обставинами, відповідачі порушують права сільської ради, оскільки з 15.03.2001 року ВАТ «Старт» передав на баланс позивача вказаний автомобіль, що підтверджується актом передачі основних засобів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 16.05.2001 року позивач прийняла даний автомобіль на балансовий рахунок «Основні засоби» та здійснює всі повноваження власника автомобіля, зокрема зберігає його, проводить техобслуговування та заправку ПММ, використовує авто моль для потреб громади, списує з бюджету сільської ради кошти на його утримання та заробітну плату працівникам пожежного депо. Після підписання акту передачі основних засобів та прийняття автомобіля на баланс сільська рада була переконана, що набула право власності на автомобіль на законних підставах. Катюжанська сільська рада вважає, що у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням чужим майном, у неї виникло право власності на зазначений автомобіль за набувальною давністю у порядку ст. 344 ЦПК України. Також зазначила, що в червні 2019 року, позивачу стало відомо, що автомобіль ЗІЛ-131 пожежна цистерна, 1983 року випуску, державний номер [NUMBER] , знаходиться в арешті, оскільки ДВС описала даний автомобіль в рахунок боргів ВАТ «Старт» та почала процедуру передачі його на реалізацію. У зв`язку із чим, звернулася до суду та просила визнати за Катюжанською сільською радою Вишгородського району Київської області, право власності на автомобіль ЗІЛ-131 пожежна цистерна, 1983 року випуску, державний номер [NUMBER] за набувальною давністю та виключити з опису і звільнити його з під арешту. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник відповідача ВАТ «Старт» у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 15.03.2001 року ВАТ «Старт» передав на баланс Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області зокрема, автоустановку пожежну (131) мод. 137 АУ-4012-33 КІБ, що підтверджується актом передачі основних засобів пожарно-строжової охорони, які належать ВАТ «Старт» на баланс Катюжанської сільської ради. 16.05.2001 року Катюжанська сільська рада Вишгородського району Київської області прийняла даний автомобіль на балансовий рахунок «Основні засоби» (а.с. 5). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Вишгородським МРЕВ ДАІ, 25.01.2003 року, ВАТ «Старт» є власником транспортного засобу марки (моделі) ЗИЛ 131, випуску - 1983 року, шасі (рама) № [NUMBER] , Цистерна пожежна - С, реєстраційний номер № [NUMBER] (а.с.6). З відповіді Територіального сервісного центру № 3245 Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 05.07.2019 року, наданої на запит ВАТ «Старт», вбачається, що автомобіль ЗІЛ-131 пожежна цистерна, 1983 року випуску, державний номер [NUMBER] знаходиться в арешті (а.с. 7). З листа Вишгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що на виконанні у Вишгородському відділ ДВС перебуває зведене виконавче провадження, про стягнення коштів з ВАТ «Старт» на користь фізичних та юридичних осіб . При виконання зведеного виконавчого провадження на все майно боржника було накладено арешт в тому числі на транспортний засіб ЗІЛ 131 (а.с. 18). Згідно довідки Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 02.07.2019 року № 382, станом на 03.07.2019 року на балансі сільської ради на основних засобах - рахунок 1015 обліковується автомобіль ЗІЛ 131, автоустановка пожежна, АУ 4012-33 КІБ - 1 шт., на суму 13 447, 00 грн. (а.с. 10). За змістом ч. 1 ст. 15, ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 2 п. 9 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. За змістом ст. 344 ЦК України набувальна давність - це спосіб отримання особою права власності на нерухоме або рухоме майно, яка не є власником такого майна, але добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим майном як своїм власним протягом визначених законом строків, зокрема, щодо нерухомого майна протягом - десяти років, щодо рухомого майна - протягом п`яти років. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, для ухвалення судом рішення про визнання за особою права власності на чуже майно за набувальною власністю, суд повинен встановити наявність чотирьох необхідних умов: 1) добросовісність володіння особою чужим майном; 2) відкритість володіння нею цим майном; 3) безперервність володіння майном; 4) володіння майном протягом встановленого законом строку (нерухомим майном - десять років, рухомим майно - п`ять років). Факт добросовісного заволодіння Катюжанською сільською радою чужим рухомим майном - автомобілем ЗІЛ-131 пожежна цистерна, 1983 року випуску, державний номер [NUMBER] зареєстрованим на ВАТ «Старт», відкритого та безперервного фактичного володіння позивачем цим спірним майном протягом встановленого законом строку (більше п`яти років) знайшов своє підтвердження у судовому засіданні наданими позивачем доказами. Суд встановив, що ВАТ «Старт», як титульний власник спірного рухомого майна, будучи достовірно обізнаними про місцезнаходження спірного рухомого майна та про особу, яка на відповідній правовій підставі володіє цим майном, із вимогами про повернення їм цього спірного рухомого майна чи його витребування від позивача не зверталися. Разом з тим, відповідачі подали до суду заяви, в яких зазначили про визнання позову у повному обсязі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів спірним рухомим майно, відкрито та безперервно більше п`яти років фактично володіє вказаним автомобілем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на автомобіль ЗІЛ-131 пожежна цистерна, 1983 року випуску, державний номер [NUMBER] за набувальною давністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що вимога про зняття арешту з автомобіля є похідною від вимоги про визнання права власності на автомобіль, тому задоволення судом основної вимоги про визнання права власності на майно тягне за собою задоволення також і похідної від неї вимоги про скасування арешту на це рухоме майно.

Outcome: approved