Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач з 21.04.2010 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний». З 27.04.2019 по 08.05.2019 та з 04.07.2019 по 17.07.2019 відповідач перебував у відпустці за період роботи з 21.04.2019 по 21.04.2020 тривалістю 24 календарних дні, у зв`язку із чим йому були нараховані відпускні згідно розрахункових листків. 30.08.2019 [PERSON] звільнився з ДП «МТП «Южний», за угодою сторін, п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. Згідно даного наказу також було визначено централізованій бухгалтерії провести відрахування із заробітної плати за 15 календарних днів відпустки, що були надані у рахунок невідпрацьованої частини робочого часу з 31.08.2019 по 21.04.2020. Проте, на день звільнення відповідача сума нарахованої йому заробітної плати не була достатньою для погашення заборгованості за невідпрацьовані 15 календарних днів відпустки, розмір заборгованості становить 3609,16 грн., що є підставою для пред`явлення позову. Із метою досудового врегулювання спору ДП «МТП «Южний» звернулося до відповідача з письмовою вимогою про погашення заборгованості у добровільному порядку, але відповідачем жодних дій, спрямованих на добровільне погашення суми боргу, вжито не було. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 14.09.2020 відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.282-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 21.04.2010 перебував у трудових відносинах з ДП «МТП «Южний», що підтверджується копією витягу із наказу директора ДП «МТП «Южний» з особового складу № 222-ос від 19.04.2010 (а.с.6). З 27.04.2019 по 08.05.2019 та з 04.07.2019 по 17.07.2019 відповідач перебував у відпустці за період роботи з 21.04.2019 по 21.04.2020 тривалістю 24 календарних дні, наданих у рахунок щорічної відпустки, у зв`язку із чим йому були нараховані відпускні згідно копій розрахункових листків (7-14). 30.08.2019 [PERSON] звільнився з ДП «МТП «Южний», за угодою сторін, п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією витягу із наказу директора ДП «МТП «Южний» з особового складу № 921-ос від 29.08.2019 (а.с.16). Згідно даного наказу також було визначено централізованій бухгалтерії провести відрахування із заробітної плати за 15 календарних днів відпустки, що були надані у рахунок невідпрацьованої частини робочого часу з 31.08.2019 по 21.04.2020. Проте, на день звільнення Відповідача сума нарахованої йому заробітної плати не була достатньою для погашення заборгованості за невідпрацьовані 15 календарних днів відпустки, розмір заборгованості становить 3609,16 грн. Із метою досудового врегулювання спору ДП «МТП «Южний» звернулося до Відповідача з письмовою вимогою від 30.06.2020 № 3797/13/104/20 про погашення заборгованості у добровільному порядку, але відповідачем жодних дій, спрямованих на добровільне погашення суми боргу, вжито не було (а.с.17). Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної в постанові Верховного суду від 17 липня 2019 р. № 332/1433/17-ц, спірні правовідносини щодо стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з використанням днів відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року регулюються трудовим законодавством. Крім того, у зазначеній постанові Верховний суд дійшов висновку, що системне тлумачення положень статей 127, 233 КЗпП України, статті 22 Закону України "Про відпустки" дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про стягнення коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум. Аналогічна позиція також зазначена у пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 р. № 13. Відповідно до статті 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Згідно із пунктом 2 частини другої статті 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію. З огляду на викладене, оскільки відповідач звільнився з роботи до закінчення робочого року, за який він одержав відпустку, а під час звільнення відрахування із суми заробітної плати, нарахованої під час остаточного розрахунку, за наказом підприємства не проведено у зв`язку з недостатністю коштів, то позивач має право стягнути відповідну суму у судовому порядку. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов ДП «Морський торговельний порт «Южний» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити.

Outcome: approved