Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ СК «ПЗУ Україна»), звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 6 408,32 грн та витрати на оплату судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 106208 від 24.02.2016, за умовами якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля Skoda Octavia державний реєстраційний номер [NUMBER] . 07.11.2016 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля, під управлінням [PERSON] , та автомобіля Daewoo Matiz державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2016 [PERSON] визнано винним у настанні ДТП, за що притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до рахунку № С4293846 від 09.11.2016 вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 8 093,93 грн. Згідно умов договору страхування позивач сплатило страхувальнику (на рахунок СТО) відшкодування у розмірі 6 408,32 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до ст. 25 Закону України «про страхування» на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 08.11.2016 та страхового акту № UA2016110700035/L01/03 від 11.01.2017, що підтверджується платіжним дорученням № 49605 від 11.01.2017. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Просто-страхування» (далі - ПрАТ СК «Просто-страхування») за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8937012, однак остання відмовила у здійсненні страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 19.08.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоду у досудовому порядку, однак на дату подання позову відповіді не надійшло. 22 листопада 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з даними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання». Позивач ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 09 грудня 2019 року, третя особа - 05 грудня 2019 року. 13 грудня 2019 року до суду надійшло клопотання третьої особи про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Вказане клопотання містило пояснення третьої особи щодо заявлених позовних вимог, при цьому доказів направлення такого клопотання іншим учасникам справи долучено не було, у зв`язку з чим, судом 12 грудня 2019 року на адресу третьої особи направлено повідомлення про необхідність направлення такого клопотання іншим учасникам справи, а за відсутності доказів такого направлення, пояснення викладені у клопотання не будуть прийматися судом до уваги. Зазначене повідомлення суду третьою особою отримано 20 січня 2020 року, однак станом на день вирішення справи по суті жодних заяв, клопотань від третьої особи до суду не надходило. Відповідачем до суду відзиву на позов подано не було, від позивача додаткових пояснень, заяв до суду не надійшло. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, постановою Дарницького районного суду міста Києва № 753/21408/16-п від 05 грудня 2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 07.11.2016р. о 15 год. 20 хв., в м. Києві по вул. Є.Чавдар, 1, керуючи автомобілем з номерним знаком [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем з номерним знаком [NUMBER] , що призвело до пошкоджень вказаних транспортних засобів, чим порушив п. 2.3. "Б", п.10.9 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с.13). Станом на день розгляду справи постанова Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року є такою, що набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] є власником автомобіля Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.12). На момент ДТП автомобіль Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] був забезпечений за договором АМ № 106208 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 24.02.2016, укладеним між страховиком ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та страхувальником [PERSON] (а.с.5-10). Пунктом 5 договору страхування встановлена страхова сума у розмірі 337 122,00 грн. Відповідно до положень пп. 2.1 додаткової угоди № 01 від 01.03.2016 до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 10628 від 24.02.2016 до керування застрахованим транспортним засобом допускаються, в тому числі, [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області 03.04.1996. Згідно із п. 6 договору страхування безумовна франшиза за ризиком дорожньо-транспортна подія складає 0,50% від страхової суми. Загальні умови страхування є невід`ємною частиною Договору страхування, що укладаються ПрАТ СК «ПЗУ Україна» зі страхувальниками. Відповідно до пп. 9.2.10 загальних умов страхування страхувальник зобов`язаний при настанні випадку, який в подальшому може бути кваліфікований як страховий, негайно, але в будь-якому разі не пізніше 24-ох годин з моменту настання відповідної події, повідомити страховика та діяти відповідно до умов розділу ХІ цих ЗУС. 07 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО (а.с.14-18). Відповідно до рахунку № С4293846 від 09 листопада 2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] становить 8 093,93 грн (а.с. 19-20). За вимог пп. 7.5 загальних умов страхування ліміт відшкодування страховика за АВТОКАСКО дорівнює страховій сумі, але не більше ринкової вартості застрахованого ТЗ та, відповідно до визначеної Програми, може визначатися за одним із визначених договором принципів. Згідно із п. 10.1, 10.3 загальних умов страхування при настанні страхового випадку страховик визначає розмір збитку згідно з умовами цього Договору. При визначенні розміру страхового відшкодування (при проведенні відновлювального ремонту) беруться до уваги виключно розрахунки, складені страховиком, або Акт (висновок) незалежної автотоварознавчої експертизи, підготовлений за його замовленням спеціалізованою організацією (оцінювачем, суб`єктом оціночної діяльності, судовим експертом) або обсяг коштів, визначений у калькуляції ремонту СТО погодженого зі страховиком. 11 січня 2017 року, згідно із умовами договору АМ № 106208 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 24.02.2016, відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA2016110700035/L01/03 від 11.01.2017, позивач, ПрАТ СК «ПЗУ Україна», виплатив страхувальнику, [PERSON] , страхове відшкодування у розмірі 6 408,32 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 49605 від 11.01.2017 (а.с.21-23). Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно із вимогами ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. Згідно із положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За приписами ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, зважаючи на викладене, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Skoda Octavia державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким є [PERSON] , внаслідок ДТП, яка мала місце 07.11.2016. На момент вчинення вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача - особи винної у вчиненні ДТП, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, та майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Daewoo Matiz державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «Страхова компанія «Просто-страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8937012 (а.с. 29). За ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Просто-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування від 04.06.2019 вих. № 1148462, однак йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у розмірі 6 408,32 грн на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.24,25). Вимога позивача про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 6 408,32 грн станом на день розгляду справи залишилась без належного реагування з боку відповідача (а.с.26-28). У відповідності до правової позиції, викладеної у п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність стягнення з відповідача на користь позивача розміру виплаченого страхового відшкодування, що становить 6 408,32 грн. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] , третя особа: ПрАТ «СК «Просто-страхування» про стягнення суми страхового відшкодування. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved