Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 14092,05 гривень. В обгрунтування позову зазначено, що 03 жовтня 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 250,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 13 000 грн. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відповідачу було надано кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості станом на 27 жовтня 2020 року в розмірі 14092,05 грн, з яких - 13192, 52 грн. заборгованість за тілом кредиту, 899,53 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Не заперечує проти заочного розгляду справи Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач по справі отримав кредит у сумі 250,00 грн, шляхом підписання заяви в якій було визначено кредитний ліміт та базову процентну ставку 36% з розрахунку 360 днів в році, отримав платіжну картку та встановлений кредитний ліміт на картковий рахунок. Згідно розрахунку заборгованості відповідач кредит вчасно не сплачував, порушив графік погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 27 жовтня 2020 року в розмірі 14092,05 грн, з яких - 13192, 52 грн. заборгованість за тілом кредиту, 899,53 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. АТ КБ «ПриватБанк», окрім тіла кредиту просить стягнути з відповідача заборгованість процентах. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач надав суду заяву за підписом клієнта у якій було визначено проценти , їх розмір і порядок нарахування. Таким чином сторони обумовили у письмовому виді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Тому слід вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 03 жовтня 2006 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, нарахованих відсотків, які визначені цим договором. За таких обставин позов підлягає до задоволення. З відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заявлену позивачем суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 жовтня 2006 року в сумі 14092,05 грн з яких заборогованість за тілом кредиту в сумі 13192,52 грн., заборгованість за відсотками 899, 53 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із платіжного доручення вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 2102 грн 00 коп.

Outcome: approved