Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив встановити порядок користування квартирою №8, розташованою в будинку [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що зазначена квартира належить сторонам на праві спільної власності. Виділити в натурі кожному зі співвласників частку неможливо, оскільки квартира має три кімнати, розташована на другому поверсі і поділити її без втрати цільового призначення неможливо. З приводу користування квартирою між сторонами виник спір, тому позивачі просять встановити порядок користуванням житловим приміщенням квартири [ADDRESS] виділивши позивачу у користування кімнату, позначену на плані квартири в технічному паспорті під №5 площею 10,6 кв.м., а відповідачеві виділити кімнату №2 площею 13,1 кв.м. Всі інші приміщення квартири залишити у загальному користуванні. Представник позивача у судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просить суд про розгляд справи без його участі. Позов просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частці кожному квартира [ADDRESS] на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпроптеровської області від 18 грудня 2015 року. Як вбачається з технічного паспорту, зазначена квартира має три житлові кімнати, загальна площа - 55,9 кв.м., житлова площа 38,7 кв.м.; житлова кімната №2 площею 13,1 кв.м., житлова кімната №5 площею 10,6 кв.м., житлова кімната №6 площею 15,0 кв.м. /а.с.5,6/. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Як роз'яснено п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки виділ в натурі часток співвласників у праві власності на квартиру є неможливим, сторони не дійшли згоди щодо порядку користування нерухомим майном, яке належить їм на праві спільної часткової власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення порядку користування квартирою підлягають задоволенню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд,

Outcome: approved