Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 05.06.1992 р. шлюбу, від якого вони мають двох дітей, одна з яких неповнолітня - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з чоловіком виявилося невдалим. За період спільного проживання із-за різних складів характерів та різних поглядів на сімейні стосунки у них в сім'ї виникали непорозуміння та суперечки, які в кінцевому результаті привели до розпаду сім'ї, ,шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися з травня 2015 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила суду, що шлюбні відносини між ними припинені з травня 2015 р., підтвердила відсутність спорів про майно подружжя та місце проживання дітей, проти надання строку для примирення заперечувала. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог позивача не заперечував, пояснив суду, що шлюбні відносини між ними припинені з травня 2015 р., підтвердив відсутність спорів про майно подружжя та місце проживання дітей, проти надання строку для примирення заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України (2017 р.) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 червня 1992 р. відділом запису актів громадянського стану, Палац реєстрації шлюбів та новонароджених у м. Києві, актовий запис № 1231, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] Від подружніх відносин сторони мають двох дітей, одна з яких неповнолітня - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2015 р. через різний склад характерів та різних поглядів несімейні стосунки. відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи діти мешкають з позивачкою, проти чого не заперечує відповідач. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, сторони проживають окремо один від одного та категорично заперечують проти примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 05.06.1992 року № 1231, складеному відділом запису актів громадянського стану, Палац реєстрації шлюбів та новонароджених у м. Києві. На підставі викладеного,

Outcome: approved