Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в 1952 році її було прийнято в члени та на роботу в колгосп ім. Леніна, в подальшому перейменованому в Козіївське КСП та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року мала право на земельну частку (пай), та під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю Козіївського КСП її прізвище було внесено до списку - додатку, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] звернулася з даним позовом до суду та прохає: поновити строк для звернення до суду за захистом права та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,47 га умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Козіївське», розташованих на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала заяву про слухання справи без її участі та про підтримання заявлених позовних вимог. Представник відповідача - Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та при розгляді справи покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Матеріали справи свідчать, що позивач [PERSON] в 1952 році була прийнята в члени колгоспу ім. Леніна (реорганізованого в КСП ім. Леніна, в подальшому перейменованому в Козіївське КСП), про що свідчить трудова книжка колгоспника №502 та її прізвище було внесено до списку - додатку до Державного актупро право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР - 18-00-000230 за №832. Як вбачається з відповіді Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.11.2019 №142/145-19, 29 жовтня 1997 року за №5 в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю був зареєстрований Державний акт про право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР - 18-00-000230, гр. [PERSON] включена до списку додатку до Державного акту про право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР - 18-00-000230 згідно Книги записів державних актів на право колективної власності на землю; сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Козіївське» на ім`я [PERSON] не видавався. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являлася членом КСП (включена в члени КСП в 1952 році - трудова книжка колгоспника №502 та включена до списку - додатку до державного акту) та з членів КСП не виключалася (відповідь архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 17.09.2019 №01-37/40), була включена до списку додатку до державного акту, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набула законне право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) вона не отримувала. За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Як вбачається з відповіді Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.11.2019 №142/145-19 розмір земельної частку (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Козіївське» на території Козіївської сільської ради становить 3,47 умовних кадастрових гектар. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved