Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У жовтні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 21.07.2007 р. шлюбу, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини між ними фактично припинилися з жовтня 2013 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, але звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутністю та розірвати шлюб. На позовних вимогах наполягає, вказавши в заяві, що шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2013 р., позивач не заперечує проти проживання дитини з матір'ю, утримання сина забезпечує добровільно, спора про майно подружжя не має, проти надання судом строку для примирення позивач категорично заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила вищевказану справу розглянути за її відсутності, з позовними вимогами позивача згодна у повному обсязі, підтвердивши час припинення шлюбних відносин з жовтня 2013 р., відсутності спору про майно подружжя та місце проживання дитини, проти надання строку для примирення категорично заперечує. Просила залишити їй шлюбне прізвище. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 499, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 21.07.2007 р. Від подружніх відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2013 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи дитина мешкає з відповідачкою, проти чого не заперечує позивач. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, сторони проживають окремо один від одного та категорично заперечують проти надання зазначеного терміну. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує , свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу РАЦС Подільського РУЮ в м.Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 21.07.2007 р. № 499, складеному відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку. На підставі викладеного, ст..41 Конституції України, ст.ст.24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved