Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . У вище зазначеному будинку зареєстрований [PERSON] , відповідач по справі, оскільки він був чоловіком його дочки. 18 січня 2019 року рішенням Іваничівського районного суду Волинської області шлюб між його дочкою [PERSON] та [PERSON] розірвано. Фактично з травня 2014 року відповідач у його будинку не проживає, догляду за будинком не здійснює, за комунальні послуги коштів не сплачує, місце проживання відповідача йому невідоме. Реєстрація відповідача в його житловому будинку перешкоджає здійсненню ним права власності, користування та розпорядження належним йому майном, а також створює певні незручності матеріального характеру, в частині оплати за комунальні послуги. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, житловим будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 8). Як встановлено під час розгляду справи, відповідач був зятем позивача. Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 18 січня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 17-18). Копією з будинкової книги стверджується, що у вище вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] з 29 січня 2010 року. Як стверджується матеріалами справи відповідач в зазначеному будинку не проживає, будь-яких витрат по утриманню будинку не несе, будь-яких зв`язків з позивачем не підтримує. Відповідно до акту обстеження на предмет проживання сім`ї [PERSON] від 14 квітня 2021 року, відповідач у будинку позивача зареєстрований, однак у ньому не проживає. (а.с.16). Свідок [PERSON] суду показала, що відповідач є її колишнім чоловіком. На протязі одного року, до 2014 року, вони проживали у будинку позивача, що в [ADDRESS] . З травня 2014 року відповідач у вказаному будинку не проживає та з позивачем не спілкується, комунальних послуг з 2014 року не сплачує. Свідок [PERSON] показала, що відповідач у травні 2014 року залишив місце проживання, що в [ADDRESS] , з ними не спілкується та виписатися із будинку добровільно не бажає. Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачує комунальних послуг за жиле приміщення, не бере участі в його утриманні. Оскільки відповідач в зазначеному будинку не проживає з травня 2014 року, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ним житла, ніяких обов`язків щодо утримання будинку не несе, він втратив право користування жилою площею в даному житловому будинку та, в порядку ст. 405 ч. 2 ЦК України, підлягає до визнання його таким, що втратив право користування житлом в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved