Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

у вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 4 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL11197, згідно якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 20 000,00 доларів США з строком погашення до 5 грудня 2014 року та оплатою 24,00 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №CL11197 між позивачем та [PERSON] 4 січня 2008 року було укладено договір поруки №CL11197. Станом на 4 липня 2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Універсал Банк» становить 56 385,07 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 667 661,24 грн. На підставі договору поруки позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 56 385,07 доларів США, що станом на 5 грудня 2014 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 667 661,24 грн. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки №CL11197 від 4 січня 2008 року припиненим, мотивуючи свої вимоги тим, що 4 січня 2008 року між ним та позивачем було укладено договір поруки. Відповідно до умов даного договору він зобов'язався перед банком відповідати за невиконання боржником усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору, укладеного між банком та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Боржник за основним зобов'язанням [PERSON] не виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, тому банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення суми заборгованості за кредитним договором. 4 червня 2010 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області з [PERSON] було стягнуто на користь банку суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 204 730,44 грн. Відповідно до договору поруки у випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за основним договором банк має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Однак до відповідача позивач жодних вимог не направляв. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором банк використав право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 14 січня 2009 року вимогу-повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ними платежів, яке боржник отримав 22 січня 2009 року та повинен був виконати не пізніше 22 лютого 2009 року. Строк дострокового виконання зобов'язань на підставі частини 4 статті 559 та статті 1050 ЦК України закінчився 22 лютого 2009 року, з цієї дати відраховується шестимісячний строк протягом якого банк мав би пред'явити позов до поручителя. Банк звернувся до суду лише у вересні 2014 року в зв'язку з чим пропустив шестимісячний строк протягом якого міг пред'явити позов, внаслідок чого відповідач за первісним позовом [PERSON] просив визнати договір поруки від 4 січня 2008 року №CL11197, укладений між ним та ПАТ «Універсал Банк» таким, що припинив свою дію. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом доводи первісного позову підтримала у повному обсязі, та просила про задоволення їх позову. Щодо зустрічного позову відповідача [PERSON] заперечувала та просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти вимог за первісним позовом та просив про задоволення вимог за зустрічним позовом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного: 4 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL11197, згідно якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 20 000,00 доларів США з строком погашення до 5 грудня 2014 року та оплатою 24,00 % річних за користування кредитом (а.с.6-11). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №CL11197 між позивачем та відповідачем 4 січня 2008 року було укладено договір поруки №CL11197 (а.с.16-18). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL11197 від 4 січня 2008 заборгованість боржника за основним зобов'язанням - [PERSON] станом на 5 грудня 2014 року складає 56 385,07 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 667 661,24 грн., і включає в себе: · прострочену заборгованість по кредиту 15 232,49 доларів США що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 180 369,44 грн.; · суму дострокового стягнення кредиту 3 087,09 доларів США що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 36 554,54 грн.; · відсотки за користування кредитом 15 971,85 доларів США що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 189 124,28 грн.; · підвищенні відсотки за користування кредитом 22 093,64 доларів США що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 261 612,98 грн. (а.с. 19-21). Боржнику по основному зобов'язанню позивачем було направлено повідомленням від 8 січня 2009 року, яким передбачено, що у разі невиконання вимог банк буде припиняти дію кредитного договору та звертатись до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.38). 22 січня 2009 року боржник по основному зобов'язанню - [PERSON] отримав вищевказане повідомлення (а.с. 39-40). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 4 червня 2010 року з [PERSON] було стягнуто на користь банку суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 204 730,44 грн. (а.с. 58-59). Постановою від 25 липня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ Київської області відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь банку суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 204 730,44 грн. А постановою від 1 квітня 2013 року на транспортний засіб ВАЗ 21011ЗНГ державний номерний [NUMBER] накладено арешт що належить боржнику [PERSON] (а.с. 77-78). З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором, 4 січня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки за №CL11197 (а.с. 16-18). З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, поданих сторонами, визначення норм матеріального та процесуального права, що врегульовують взаємовідносини між сторонами, судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Відповідно до пункту 1.1 договору поруки від 4 січня 2008 року №CL11197, відповідач зобов'язався перед позивачем відповідати за невиконання боржником усіх його зобов'язань перед позивачем, що виникли з кредитного договору, укладеного між позивачем та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Розділом 4 договору поруки передбачено строк дії договору і порядок його припинення. Так, у пункті 4.1. договору поруки зазначено, що він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами, а в пункті 4.2., що порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою. Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Як убачається з кредитного договору та додатків до нього від 4 січня 2008 року № СL 11197, забезпеченого договором поруки від 4 січня 2008 року, укладеного між сторонами по справі, з метою виконання зобов'язань за кредитним договором, чергові платежі боржник [PERSON] повинен був здійснювати не пізніше 5 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідно до частина четвертої статті 559 ЦК України встановлено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі 6-цс53-14, яка є обов'язковою для усіх судів України відповідно до статті 360-7 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів справи, позивач ще в січні 2010 року звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості із [PERSON] у зв'язку із невиконанням останнім умов кредитного договору від 4 січня 2008 року № СL 11197. Таким чином, з того часу почав перебіг шестимісячний строк, коли кредитор мав право пред'явити вимоги до поручителя. Однак з позовом банк, як кредитор, звернувся до суду лише в вересні 2014 року. Враховуючи наведене, на переконання суду, порука [PERSON] за виконання [PERSON] кредитного договору № СL 11197, укладеного 4 січня 2008 року останнім із позивачем у даній справі - припинилась.

Outcome: approved