Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що між ним та відповідачем [PERSON] 30 липня 2013 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу [PERSON] 9 950,00 грн., які останній зобов'язався повернути до 31 грудня 2013 року. Відповідно до умов розписки та домовленості сторін, боржником повертаються кошти частинами, щомісячно, починаючи з жовтня 2013 року не менше 1000 грн. на місяць. У разі не повернення всієї суми боргу у строк до 31 грудня 2013 року, боржник сплачує пеню у розмірі 10 % від існуючої заборгованості. Однак відповідач не повернув позивачу суму позики, а лише в липні 2014 року повернув позивачу 200 грн. Оскільки до теперішнього часу [PERSON] грошові кошти у повному обсязі не повернув, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу в розмірі 9 750,00 грн. та судові витрати. Представник позивача [PERSON], у судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, доказів на підтвердження своїх заперечень, у зв'язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За змістом рішення Констуційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі №1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі; Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 30 липня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу [PERSON] 9 950,00 грн., про що останнім була складена розписка. Відповідно до розписки від 30 липня 2013 року позика надається строком до 31 грудня 2013 року. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Також у судовому засіданні встановлено та підтверджується поясненнями представника позивача [PERSON], що відповідачем [PERSON], згідно з розпискою від 30 липня 2013 року було повернуто позивачу [PERSON] сума грошових коштів у розмірі 400 грн. Оскільки відповідачем [PERSON] не спростовано отримання позики та повернення її, суд приходить до висновку, що борг до теперішнього часу не повернуто, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з урахування пояснень представника позивача щодо повернення 400 грн. в період розгляду справи в суді. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Outcome: approved