Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Південне" про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що він на підставі державного акту серії ЯЕ №914434 є власником земельної ділянки площею 5,36 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Снігурівської міської ради Миколаївської області. 04 березня 2008 року між ним та відповідачем укладено договір оренди, зареєстрований у Снігурівському районному відділі Миколаївської регіональної філії центру АЗК 29 січня 2009 року за №040902300146, відповідно до якого він передав відповідачу в оренду вище зазначену земельну ділянку. Відповідно до пункту 39 договору він листом від 12 жовтня 2017 року письмово попередив відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку, однак йому було відмовлено з посиланням на відсутність підстав розірвання договору. 31 липня 2018 року він повторно направив відповідачу повідомлення про розірвання договору, на яке відповіді не отримав. Оскільки відповідач ухиляється від виконання свого обов»язку щодо розірвання договору та повернення земельної ділянки, він звернувся до суду з вказаним позовом. У жовтні 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що визначене у договорі положення пункту 39 про можливість одностороннього розірвання договору є нікчемним, оскільки при укладенні договору дії сторін не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме сторони не досягали домовленості щодо правових наслідків розірвання договору в частині визначення умов та порядку повернення земельної ділянки у разі його одностороннього розірвання. Крім того, не настали умови, визначені ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» для дострокового розірвання договору за рішенням суду, а в односторонньому порядку розірвання договору законодавстом не передбачено. В судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з»явилися. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив. Суд, на підставі ч.1,3 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів представлених сторонами у підготовчому провадженні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №914434, виданого Снігурівською райдержадміністрацією 15 лютого 2008 року, є власником земельної ділянки площею 5,36 га., розташованої на території Снігурівської міської ради Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6). 04 березня 2008 року між [PERSON] та дочірнім підприємстом «Південне» укладено договір оренди землі, кадастровий номер 4825780000:08:000:003, площею 5,36 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 15 років (а.с. 7-10), який 29 січня 2009 року зареєстровано у Снігурівському відділі Миколаївської регіональної філії центру АЗК за №040902300146. Пунктом 39 договору передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є письмове попередження іншої сторони за 30 днів до моменту розірвання договору. 12 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про розірвання договору оренди земельної ділянки від 04 березня 2008 року в односторонньому порядку, яке відповідач отримав того ж дня (а.с. 11). 13 жовтня 2017 року на звернення позивача, відповідач надав відповідь про відсутність законних підстав для дострокового розірвання договору орнди вище зазначеної земельної ділянки (а.с.4). 31 липня 2018 року позивач повторно звернувся до відповідача з листом, у якому повідомив про бажання розірвати спірний договір оренди землі, який відповідач отримав того ж дня. Згідно частини четвертої статті 31 Закону України «Про оренду землі»\~розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Тлумачення частини четвертої статті 31 Закону України «Про оренду землі»\~свідчить, що за загальним правилом не допускається розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Проте сторони в договорі оренди можуть встановити як умову про одностороннє розірвання договору оренди землі, так і процедуру її реалізації. Оскільки пунктом 39 договору оренди землі від 04 березня 2008 року сторони передбачили умову про одностороннє розірвання договору, на виконання якої позивач направив відповідачу письмове попередження від 12 жовтня 2017 року та від 31 липня 2018 року, які отримані останнім 12 жовтня 2017 року та 31 липня 2018 року відповідно, то є наявними підстави для розірвання договору. Посилання відповідача про нікчемність вказаного положення договору про одностороннє розірвання, як таке, що не спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не знайшли свого підтвердження належними доказами. Судом встановлено, що договір підписаний обома сторонами, зареєстрований у встановленому порядку, сторонами протягом тривалого часу виконувалися його умови, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою на підставі договору, дане положення є чітким та зрозумілим для його виконання. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved