Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Регул» (далі Позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі Відповідач 1), фізичної особи підприємця [PERSON] (далі Відповідач 2) та Державного реєстратора Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області (далі Відповідач 3)про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди та визнання права оренди на земельну ділянку. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що державним реєстратором Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] не встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями оскільки на момент державної реєстрації права оренди земельної ділянки за [PERSON] Григорівноюце майнове право оренди вже зареєстровано за позивачем. Отже, дії відповідача з приводу повторної державної реєстрації права оренди земельних ділянок за іншою особою ([PERSON]Г.) є протиправними та підлягають скасуванню. Також позивач просить на підставі ст.27 Закону України «Про оренду землі», ст.152 Земельного кодексу України ст.ст. 392, 396 ЦК України, здійснити захист права оренди земельної ділянки шляхом визнання за позивачем праваоренди на земельну ділянку, загальною площею 7,930 га відповідно до державного акту на право власності на землю серія ІІ ДП 038352, виданий та зареєстрований [PERSON] райдержадміністрацією за №379 від 20.03.2001, кадастровий номер 1225286600-02-004-0179. 06 липня 2017 року представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] подав до суду заперечення проти позову. 06 липня 2017 року представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації (відділ реєстраційної служби) подав до суду заперечення проти позову. В судове засідання учасники справи не з'явились. Представник позивача ТОВ "Регул" надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Від інших учасників заяв про розгляд справи в суд не надходило. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 01.09.2010 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди землі №161 (а.с.7-10). У відповідності до умов п. 1 Договору, Орендодавець надає, а орендар (Позивач) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Ордо Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Позивач отримав в оренду земельну ділянку загальною площею 7,930 га відповідно до державного акту на право власності на землю серія ІІ ДП 038352, виданий та зареєстрований [PERSON] райдержадміністрацією за №379 від 20.03.2001, кадастровий номер 1225286600-02-004-0179 (п. 2 Договору №161, акт передачі-прийому земельної ділянки, переданої в оренду відповідно до договору оренди землі від 20.11.2009 року)(а.с.12-13). 24 травня 2011 року вказаний вище Договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у [PERSON] районі (згідно вимог чинного на той час законодавства України), про що у державному реєстрі земель вчинено запис за №122528664000245. Згідно п. 8 Договору №161, строк його дії складає 10 (десять років) з 01.09.2010 р. по 01.09.2020 р. Пунктом 37 Договору №161 передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. 16.02.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] прийнято заяву від ФОП [PERSON] про реєстрацію договору оренди земельної ділянки 7,930 га, кадастровий номер 1225286600-02-004-0179, власником якої є [PERSON], та рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19526577 від 23.02.2015 здійснено державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за іншим орендарем ФОП [PERSON] Позивачем, як доказ тому факту, було направлено запит вих. №02/10-15/02 від 02.10.2015 до Відділу Держземагантства у [PERSON] районі Дніпропетровської області про надання інформації щодо зареєстрованого права оренди вказаної земельної ділянки за Позивачем. У відповіді на запит (вих. №27-420-0.52173\\2-15 від 07.10.2015) Відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області повідомив, що 24.05.2011 за №122528664000245 відділом Держземагентства у [PERSON] районі Дніпропетровської області було проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером 1225286600-02-004-0179 [PERSON] та ТОВ Регул, договір укладено на 10 (десять) років. Угода про розірвання чи про припинення зазначеного Договору між Позивачем та Відповідачем 1 не укладалися. Рішення суду щодо припинення чи розірвання зазначеного Договору не приймалося. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно вимог ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 4\~ ст. 124 Земельного кодексу України\~ передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 125 Земельного кодексу України\~ передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України\~ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~ №1952-ІV від 01.07.2004 року. Згідно із ст. 2 Закону України\~ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~ державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України\~ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Розділом ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України\~ Про внесення змін до Закону України\~ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень\~ №1878-VI від 11.02.2010 року встановлено, що до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів. Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України\~ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~ права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як встановлено з наявних матеріалів справи, договір оренди землі ТОВ Регул був зареєстрований відповідно до вимог законодавства, яке діяло на момент проведення такої реєстрації, у відділі Держкомзему у [PERSON] районі, про що вчинено відповідні записи. В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України\~ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для виконання покладених на нього обов'язків державний реєстратор, в тому числі: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; - приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; - у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; - під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; - здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. Статтею 15 Закону України\~ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~ визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України\~ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~ державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Таким чином, Державний реєстратор перед проведенням реєстрації має встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, а у разі потреби має вимагати подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Додатково слід вказати на роз'яснення Державної реєстраційної служби України, яка у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року\~ Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами, вказує, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю). Відповідно до ст. 24 Закону України\~ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~ у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно відповіді Відділу Держемагентсва в [PERSON] районі Дніпропетровської області підтверджена реєстрація договору між ТОВ Регул та [PERSON] Сторонами даний факт не заперечувався. Таким чином, невикористання належним чином наданих Державному реєстратору повноважень, зокрема щодо направлення запиту до органів держземагентства про отримання правовстановлюючого документу (договору оренди земельної ділянки), нез'ясування вищевказаних обставин, призвело до прийняття помилкових рішень, якими було порушено право оренди ТОВ Регул\~ за укладеним раніше та діючим договором оренди, який не припинено і не визнано недійсним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] №19526577 від 23.02.2015 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що розташована: Дніпропетровська область, Софіївський район, сільська рада Ордо-Василівська, кадастровий номер земельної ділянки 1225286600-02-004-0179, за ФОП [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню. Згідно вимог ст.27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними обєднаннями та організаціями. Також у відповідності до вимог ст.396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 (Захист права власності) цього Кодексу. Згідно вимог ч.2 ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до вимог ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що право оренди, яке виникло у позивача на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки підлягає судовому захисту шляхом визнання за позивачем цього майнового права. Таким чином, з урахуванням доказів у їх сукупності та

Outcome: approved