Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у якому зазначив, що малолітня [PERSON], [INFO] була переведена 28.07.2014 року до КЗОЗ Харківський обласний будинок дитини № 2 з КЗОЗ Луганський обласний будинок дитини № 2 у зв'язку з проведенням на території м. Луганська антитерористичної операції. За час перебування дитини у КЗОЗ Харківський обласний будинок дитини № 2 ні мати, ні інші родичі дитину не відвідували, не телефонували до закладу та місцевої служби у справах дітей, не цікавились її станом здоров'я та розвитком, не намагались вирішити питання про передачу їм дитини на виховання та повернення в сім'ю. Відповідач [PERSON] залишила її малолітню доньку [PERSON] в закладі охорони здоров'я - в дитячому відділенні Краснодонської центральної районної лікарні 26.09.2013 року, про що був складений акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забирати батьки чи інші родичі. Відомості про батька малолітньої [PERSON] внесені в актовий запис про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Розпорядженням Краснодонської районної державної адміністрації Луганської області від 18.10.2013 року № 410 малолітню [PERSON] було влаштовано до Луганського обласного будинку дитини № 2 на повне державне утримання. Відповідач [PERSON] самоусунулась від виконання своїх обов'язків щодо вирішення питання про подальшу долю своєї доньки [PERSON]. Вона не звернулась до відповідних органів із заявою про передачу дитини їй на виховання і не надала нотаріально засвідчену заяву - згоду на усиновлення доньки іншими особами, чим порушила права малолітньої на виховання в сім'ї. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] аліменти в сумі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення нею повноліття. Представник позивача - Білошенко Т.О. у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву згідно якої просить суд слухати справу без її участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Прокурор Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області Менжинський С.М. в судовому засіданні вважав позов таким, що підлягає задоволенню в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи шляхом публікації у пресі оголошення про виклик у суд і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею 150 СК України встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: 1) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) батьки зобов'язані поважати дитину; 5) передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; 6) забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; 7) забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Частиною 1 статті 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав, зокрема: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В частинах 2-4 цієї статті вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Батьком у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] вказано [PERSON] у відповідності до ст. 135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 13). Відповідач [PERSON] залишила свою малолітню доньку [PERSON] в дитячому відділенні Краснодонського територіального медичного об'єднання, про що 26.09.2013 року районним педіатром [PERSON], в присутності оперуповноваженого СКМСД Краснодонського РВ ГУМВС України в Луганській області Романюхи А.С. було складено акт про дитину, покинуту у пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забирати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину (а.с. 19). Заявою від 27.09.2013 року відповідач [PERSON] відмовилась від виховання і утримання своєї дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 18). Розпорядженнями голови Краснодонської районної державної адміністрації від 18.10.2013 року № 409 та № 410 [PERSON] [INFO], наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а також влаштовано до державного закладу «Луганський обласний будинок дитини № 2» на повне державне утримання, що підтверджується копіями цих розпоряджень (а. с. 15-16). Згідно акту прийому дитини, [PERSON], [INFO], була прийнята до Луганського обласного будинку дитини № 2 (а.с. 24). Згідно копії листа комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації «Обласний Будинок дитини №2» від 30.03.2016 року № 188 (а.с.6) та акту про факт передачі дитини від 28.07.2014 року (а.с.26), [PERSON], [INFO] була переведена до цього закладу 28.07.2014 року з Луганського обласного будинку дитини № 2 у зв'язку з проведенням антитерористичної операції у регіоні на підставі наказу Департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації № 403 від 28.07.2014 року «Про медичне забезпечення». Згідно копій актів комунального закладу охорони здоров'я «Обласний будинок дитини №2» від 28.01.2015 року, від 28.07.2015 року, від 28.01.2016 року, від 30.03.2016 року, ніхто з батьків та близьких родичів малолітню [PERSON], [INFO], не відвідував (а.с.8-11). Згідно довідки служби у справах дітей Краснодонської районної державної адміністрації Луганської області від 07.10.2013 року, малолітня [PERSON], [INFO] має близьких родичів: бабусю - [PERSON], [INFO]; дядька - [PERSON] 1997 року народження (а.с. 21). Начальник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального юстиції у Харківській області листом від 02.11.2015 року № 915/08.01-04-06 «Щодо відсутності актового запису», повідомив головному лікарю Обласного будинку дитини № 2, що проведеною перевіркою облікових даних органів державної реєстрації актів цивільного стану та по розширеному пошуку системи Державний реєстр актів цивільного стану громадян Харківської області, актового запису про смерть [PERSON], [INFO] не виявлено (а.с.29). Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO] від 14.04.2016 року № 231, Управління служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Відповідно до ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей та їх матері, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком органу опіки, оскільки він є обґрунтованим та прийнятий після ретельного дослідження всіх обставин справи. Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Тобто, приймаючи відповідне рішення суд повинен враховувати інтереси усіх учасників сімейних відносин, діяти на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, а також що дитині мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вона могла повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства, визнано, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Також, згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч. 1-2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки у суду відсутні відомості про дохід відповідача, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь її доньки [PERSON] аліментів саме у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладені вище обставини, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки [PERSON] самоусунулась від виконання своїх обов'язків стосовно своєї доньки [PERSON], [INFO]. Вона не забрала дитину із пологового будинку, не звернулась до відповідних органів із заявою про передачу дитини їй на виховання і не надала нотаріально засвідчену заяву - згоду на усиновлення доньки іншими особами, чим порушила права малолітньої на виховання в сім'ї. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України, ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» суд виходить із заявлених позовних вимог, тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. за позовні вимоги майнового характеру та судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. за позовні вимоги немайнового характеру. На підставі ст. 150-151, 164-165, 169, 181-184 СК України,

Outcome: approved