Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03 квітня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що виконавчим комітетом Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, був зроблений відповідний актовий запис № 03. Вони з відповідачем мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що ніякої домовленості щодо утримання дітей між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач не бере участі в утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, хоча має таку можливість, так як фізично здоровий, здатен працювати та отримувати доходи. На даний час відповідач ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. З посиланням на ст.ст. 182, 184 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей: сина [PERSON] в розмірі 885 грн. 50 коп., та доньки [PERSON] в розмірі 713 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву згідно якої просить суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 26). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с.\~22-25) в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що з 03 квітня 2009 року сторони уклали шлюб, про що виконавчим комітетом Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, був зроблений відповідний актовий запис № 03, в період якого у них народились діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Згідно довідок виконкому Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області № 886, №888 від 19 липня 2017 року, малолітні діти [PERSON], [PERSON] проживають разом з позивачкою (а.с. 8,9). Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці регулярно не надає, хоча зобовязаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дітей, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який не працює, так і дітей, їх вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 885 грн. 50 коп., та на утримання доньки [PERSON] в розмірі 713 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дітей, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved