Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на ті обставини, що згідно рішення Черкаського районного суду від 03.02.2014 року відповідач зобовязаний сплачувати на її користь аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], а згідно рішення від 27.12.2013 року на користь позивачки стягнуто аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3 річного віку, однак до своїх обовязків відповідач ставиться несумлінно, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року у нього виник борг по сплаті аліментів у розмірі 9592 грн. та 5730 грн. відповідно. Згідно ст. 196 СК України позивачка має право на стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на загальну суму 37033 грн. 04 коп., згідно наведеного розрахунку. У судовому засіданні представник позивача, з урахуванням заперечень відповідача, зменшив розмір позовних вимог, уточнивши розрахунок неустойки, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України від 01 липня 2015 року та просить стягнути з відповідача 4484 грн. 87 коп. та понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу у сумі 1948 грн. 80 коп. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що у діях його довірителя не має вини, оскільки він добровільно сплачував аліменти у тому розмірі, у якому у нього була можливість, від сплати аліментів злісно не ухилявся і згідно розрахунку представника відповідача загальна сума пені по даних виконавчих листах становить 2462 грн. 18 коп. Щодо стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача зазначала що їх розмір значно завищений, оскільки адвокат лише один раз брав участь у судовому засіданні і суми зазначені у договорі про надання правової допомоги значно завищені, а тому просила відмовити у задоволенні позову повністю. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, тому за таких обставин суд розглядає справу за його відсутності. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розрахунку боргу по сплаті аліментів від 01.12.2015 року боржником сплачувалися аліменти у розмірі, що не відповідав нарахованим органом ДВС сумам. Згідно виконавчого листа №2/707/65/14 від 03.02.2014 року виданого Черкаським районним судом проводиться стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 25.11.2013 року. Згідно виконавчого листа №2/707/1593/13 від 27.12.2013 року виданого Черкаським районним судом проводиться стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку починаючи з 28.11.2013 року. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Враховуючи те що відповідач у даній справі ніде не працює, розмір аліментів належних до сплати обраховано державним виконавцем відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та згідно п. 2 ст. 182 СК України та відповідних виконавчих листів. Судом досліджено розрахунок ВДВС від 01.12.2015 року та встановлено, що в листопаді 2013 року відповідач мав сплатити аліменти на суму 164 грн. 25 коп., в грудні 2013 року у сумі 986 грн. 25 коп., а по 30.11.2015 року у сумі 997 грн. 25 коп. щомісячно. Як вбачається з указаного розрахунку повний розмір належних до сплати аліментів відповідачем за період з листопада 2013 року по листопад 2015 року сплачено в серпні 2014 року у сумі 1300 грн. та в серпні 2015 року у сумі 1000 грн. в решті місяців сплати проводились не в повному обсязі, або не проводились взагалі. таким чином загальна сума заборгованості станом на 01.12.2015 року становить 15440 грн. 25 коп. Загалом, відповідно до постанови ВСУ від 01 липня 2015 року № 6-94 цс 15, правова позиція щодо нарахування неустойки за несвоєчасну сплату аліментів полягає у тому, що пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. Отже, розрахунок неустойки за несвоєчасну сплату аліментів згідно указаної Постанови ВСУ має бути таким: Місяць, рікСума заборгованості по аліментах (згідно розрахунку ДВС)Пеня 1%Кількість днів місяця у якому виникла заборгованістьСума неустойки 11.13167,251,67305,01 12.13986,259,8631305,66 01.14997,259,9731309,07 02.14997,25-3006,9728195,16 03.14997,25-3006,9731216,07 04.14997,259,9730299,10 05.14997,25-6003,9731123,07 06.14997,25-3006,9730209,10 07.14997,259,9731309,07 08.14997,250310 09.14997,25-3006,9730209,10 10.14997,25-5504,4731138,57 11.14997,25-5004,9730149,10 12.14997,25-5004,9731154,07 01.15997,25-3006,9731216,07 02.15997,25-4005,9728167,16 03.15997,25-4005,9731185,07 04.15997,25-4005,9730179,10 05.15997,25-5004,9731154,07 06.15997,25-5004,9730149,10 07.15997,259,9731309,07 08.15997,250310 09.15997,25-5004,9730149,10 10.15997,259,9731309,07 11.15997,259,9730299,10 4739,06 Проте, суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог, а тому вважає, що підлягає стягненню з відповідача заборгованість зі сплати пені у сумі 4484 грн. 87 коп. відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 01.12.2015 року, поданої представником позивачки. Щодо розподілу судових витрат у даній справі, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у сумі 243 грн. 60 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки понесених витрат на правову допомогу, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ч. 4 п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". За приписами п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на викладене та дослідивши журнали судових засідань, що містяться в матеріалах даної справи, судом встановлено, що адвокат [PERSON] брав участь у розгляді даної цивільної справи 23.11.2015 року та безпосередньо був присутнім у судовому засіданні протягом 36 хвилин, тому стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу у сумі 250 грн. за участь адвоката у судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Щодо стягнення витрат за надання консультацій адвокатом та складання позовної заяви суд зауважує, що позов до суду подано представником позивачки за довіреністю [PERSON], який і підписав позовну заяву та був присутнім у всіх судових засіданнях. Суду не надано доказів, які б свідчили про складання даної позовної заяви саме адвокатом [PERSON], а на підтвердження здійснення оплати послуг адвоката надано платіжний документ від 27.11.2015 року на суму 1948 грн. 80 коп., тобто через 3 місяці після подання позову до суду, що суперечить вимогам п. 3.2. договору про надання правової допомоги від 26 червня 2015 року укладеного між адвокатом [PERSON] та [PERSON] який представляє інтереси позивачки за довіреністю, а тому даний доказ не береться судом до уваги, що є підставою для відмови у стягнення даних витрат. Враховуючи вищенаведене суд вважає позовні вимоги позивача законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved