Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом до відповідача [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області. Посилається на те, що 17 червня 2017 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті в с.Лукавці по вул.Лугова, 14, Вижницького району Чернівецької області, залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими та надвірними будівлями. Спадкоємцями першої черги за законом, що прийняли спадщину є вона та їхні діти неповнолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] Інших спадкоємців немає. Зазначила, що вказаний житловий будинок чоловік прийняв в спадщину, але нге оформив своїх спадкових прав після смерті своєї матері [PERSON], що померла 21 липня 2014 року, яка в свою чергу прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON], що помер 28 квітня 2001 року, якому і належало спадкове майно. Вони, як спадкоємці за законом, своєчасно у встановлений законом термін прийняли спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини були зареєстровані та проживали із спадкодавцем. Постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори [PERSON] від 01.02.2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлого на нерухоме майно. Просить визнати за ними, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності в порядку спадкування на майно, а саме: на 1/4 частку кожному, житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в с.Лукавці по вул.Луговій, 14, Вижницького району Чернівецької області, яке належало померлому 20 червня 2017 року [PERSON], який прийняв в спадщину, але не оформив спадкових прав після смерті матері, [PERSON], померлої 21 липня 2014 року, яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON], померлого 28 квітня 2001 року, якому належало спадкове майно. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. В підготовче судове засідання представник позивачки [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В підготовче судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради, не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, прийшов до висновку, що позов [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28 квітня 2001 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-МИ №069569, виданого 28 квітня 2001 року [PERSON] сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №31. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в с.Лукавці по вул.Лугова, 14, Вижницького району Чернівецької області. З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок під літ. «А» з надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташований в с.Лукавці по вул.Лугова, 14, Вижницького району Чернівецької області, 1960 року побудови, вартістю 55211,00 грн. З довідки [PERSON] сільської ради №3786 від 17.12.2014 року вбачається, що померлий [PERSON], проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у [INFO], з 1960 року по день смерті. На день смерті [PERSON] в житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] син, [PERSON] дружина. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном та подала заяву до Вижницької державної нотаріальної контори 21.05.2002 року про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви та копією свідоцтва про одруження Серія І-УР №077523, виданого 22.10.1959 року в с.Лукавці, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №16. 21 липня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія І-МИ №135258, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №30. З копії спадкової справи №1/2015 р. до майна померлої 21 липня 2014 року [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її син [PERSON], про що подав відповідну заяву до Вижницької державної нотаріальної контори, що підтверджується копією заяви від 06.01.2015 року та копією свідоцтва про народження Серія І-АВ №548606, виданого 14.04.1969 року в с.Лукавці, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №25. З довідки [PERSON] сільської ради №3733 від 12.12.2014 року вбачається, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за місцем постійного проживання в [INFO], з 1960 року по день смерті. На день смерті [PERSON] разом з нею в одному будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] - син, [PERSON] невістка, [PERSON] онук, [PERSON] онук. 17 червня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія І-МИ №177039, виданого 20.06.2017 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №32. З матеріалів спадкової справи №164/2017 року до майна померлого 17 червня 2017 року [PERSON] вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що подала відповідну заяву до Вижницької державної нотаріальної контори в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, Серія І-МИ №022069, виданого 12.07.2007 року виконкомом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №10; копією свідоцтва про народження Серія 1-МИ №079038, виданого 27.08.2008 року виконкомом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №33; копією свідоцтва про народження Серія 1-МИ №134684, виданого 22.02.2011 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №09; копією свідоцтва про народження Серія 1-МИ №244279, виданого 02.06.2016 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №22. З довідки [PERSON] сільської ради №3197 від 23.10.2017 року вбачається, що [PERSON] проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання в [INFO], по день смерті. На день смерті [PERSON] разом з ним в одному будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] син, [PERSON] дочка. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але у звязку із тим, що нею не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №34/02-31 від 01.02.2017 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1960 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved