Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Яготинської міської ради Київської області про виділ майна в натурі. Свої вимоги обгрунтувала наступним. Згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 8 грудня 1999 року їй належить 7/25 частин нежитлового приміщення по [ADDRESS] . Інша частка, а саме 18/25 вищевказаного нежитлового приміщення була придбана на підставі угоди купівлі - продажу [PERSON] 15 вересня 2000 року. На даний час власником майна є відповідач по справі - [PERSON] . Об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] є одноповерховим загальною площею 352,60 кв.м, із них 100,3 кв.м. закріплено за позивачкою, решта 252,3 кв.м. належить - [PERSON] . Проте, нею на даний час було з?ясовано, що попередній співвласник нежитлової споруди, що перебувала у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] , у 2001 році вирішив переобладнати нежитлове приміщення у житлову квартиру. З огляду на це, 17 червня 2003 року (на заяву [PERSON] ) виконавчим комітетом Яготинської міської ради було надано дозвіл Яготинському бюро технічної інвентаризації зареєструвати свідоцтво про право власності на квартиру по [ADDRESS] [PERSON] . В подальшому [PERSON] було отримано свідоцтво про право власності на квартиру, однак свідоцтво про право власності на квартиру було видано вже на адресу [ADDRESS] . Поштова адреса [ADDRESS] стала фігурувати також і у рішенні виконавчого комітету Яготинської міської ради від 10 квітня 2001 року, а також у виписці з протоколу № 7 від 12 червня 2001 року, якими [PERSON] фактично було надано дозвіл на переобладнання нежитлового приміщення в квартиру. Згідно з рішенням виконавчого комітету Яготинської міської ради від 18 грудня 2018 року було змінено статус квартири на житловий будинок ( домоволодіння) за адресою: [ADDRESS] . 27 березня 2019 року зазначений житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , із загальною площею 252,3 кв.м. [PERSON] був подарований [PERSON] . Тобто, 27 березня 2019 року [PERSON] було отримано у власність самостійний об`єкт нерухомості, який фактично рішеннями виконавчого комітету Яготинської міської ради було виведено із статусу нежитлового внаслідок чого спільна часткова власність на нежитлове приміщення по [ADDRESS] , яке перебуває у власності [PERSON] фактично була припинена. Відтак, нежитлові приміщення фактично, які перебувають у користуванні [PERSON] виділені в натурі, однак правовстановлюючого документа на дане майно остання немає, так як згідно договору купівлі-продажу від 08.12.1999 у її власності перебуває 7/25 частин нежитлового приміщення по [ADDRESS] , а іншого власника 18/25 на даний час просто не існує. Разом з тим, [PERSON] з моменту придбання зазначеної вище частки нежитлового приміщення має у своєму користуванні приміщення загальною площею 100,3 кв.м., які складаються з приміщення №1, площею 66,60 кв.м., приміщення №2, площею 5,40 кв.м., приміщення №3, площею 8,90 кв.м., приміщення №4, площею 19,40 кв.м. Зазначена загальна площа приміщень була вказана і під час набуття нею права власності, тобто у договорі купівлі-продажу від 8 грудня 1999 року. Однак, на даний час, вона у повній мірі розпорядитися своєю власністю не може, оскільки згідно наявних у неї документів факт припинення спільної часткової власності на нежитлові приміщення фактично встановити не можливо, а тому вона не може присвоїти окрему поштову адресу та отримати у власність самостійний об`єкт нерухомості. Просила виділити їй в натурі у власність 7/25 частин нежитлових приміщень по [ADDRESS] та передати їй у власність нежитлові приміщення загальною площею 100,3 кв.м., що розташовані по [ADDRESS] та складаються з приміщення №1, площею 66,6 кв.м., приміщення №2, площею 5,40 кв.м., приміщення №3, площею 8,90 кв.м., приміщення №4, площею 19,40 кв.м, припинити спільну часткову власність на нежитлове приміщення, що розташоване по [ADDRESS] . Ухвалою Яготинського районного суду від 23 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній справі. В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заявах до суду просили розглянути справу у їх відсутності, позов визнали. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідач та представник відповідача позов визнали та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Згідно із ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В силу ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позвоні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved