Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

У жовтні 2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 02.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1177. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що на протязі останнього року їх з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони з відповідачем мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між подружжям постійно виникають сварки, свідком яких є дитина, що має негативний вплив на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дитині душевні страждання. Позивач зауважила, що на теперішній час ведення між нею та відповідачем спільного господарства та їх сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнового спору між подружжям немає. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з позивачем. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути цивільну справу за її відсутності, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд цивільної справи без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає, що можливо прийняти визнання відповідачем позову та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 02.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1177 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]), а.с. 3. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), а.с. 9. З пояснень позивача судом встановлено, що на протязі останнього року їх з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони з відповідачем мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між подружжям постійно виникають сварки, свідком яких є дитина, що має негативний вплив на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дитині душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем її та їх дитини, не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї. З письмових заяв сторін суд встановив, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 2017 року. Примирення між подружжям не є можливим. Майнового спору між позивачем та відповідачем немає (а.с. 20, 23). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. З урахуванням положень ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення за позивачем її прізвища "[PERSON]" згідно її заяви. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (квитанція № 38 від 16.10.2018), а.с. 1. Оскільки позовні вимоги [PERSON]. задоволені, судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved