Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Прокурор Глибоцького району звернувся до суду в інтересах держави в особі Глибоцької районної державної адміністрації з позовом до [PERSON] про стягнення вартості витрат на лікування в сумі 805 гривень 64 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 січня 2015 року біля 23.00 год. [PERSON], вчинив суперечку зі своєю колишньою дружиною [PERSON], в ході якої заподіяв останній легкі тілесні ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров'я. 13 лютого 2015 року ухвалою Глибоцького районного суду кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв'язку із відмовою потерпілої від обвинувачення, тобто за нереабілітуючої підстави - п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. В зв'язку з одержаними тілесними ушкодженнями, потерпіла [PERSON], перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Глибоцької центральної районної комунальної лікарні в період з 08.01.2015 року по 19.01.2015 року, тобто 11 ліжко-днів, вартість яких становить 805,64 грн. Зважаючи на викладене, прокурор просив суд стягнути з відповідача вартість витрат на лікування потерпілої. В судовому засіданні прокурор Курик М.Г. позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Представники Глибоцької районної державної адміністрації та Глибоцької центральної районної комунальної лікарні в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в їх відсутність. За таких обставин, за згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою від 13 лютого 2015 року Глибоцького районного суду кримінальне провадження № 12015260080000016 відносно [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито у зв'язку із відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Ухвалою суду було встановлено, що 07 січня 2015 року біля 23.00 год. [PERSON], вчинив суперечку зі своєю колишньою дружиною [PERSON], в ході якої заподіяв їй легкі тілесні ушкоджень, які згідно висновку експерта № 87 від 23 січня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров'я. Відповідно до відомостей наданих Глибоцькою ЦРКЛ, [PERSON], перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ЦРКЛ в період з 08.01.2015 року по 19.01.2015 року, з приводу травми отриманої в результаті злочинних посягань. Хвора перебувала 11 ліжко-днів, відповідно до розрахунків, вартість перебування хворої у відділенні становить 805,64 гривень. Відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, передбачено нормами ст.1206 ЦК України, відповідно до якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У постанові Пленуму ВСУ від 07.07.1995, № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" звернуто увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт витрат понесених медичним закладом на стаціонарне лікування в період з 08.01.2015 року по 19.01.2015 року потерпілої від злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України [PERSON] вчиненого [PERSON], а тому понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілої підлягають стягненню із відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи наведене, ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved