Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, про визнання особи втратившим право на витребування частки в майні колишнього колгоспного двору, про визнання права власності на ? частку нерухомого майна в порядку спадкування по заповіту. В обґрунтування позовних вимог вказав, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON], його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/6 частці в даному господарстві. Стосовно членів колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] то вони, як члени даного двору юридично не оформила та не набули свого права на 1/6 частку в даному колгоспному дворі, як і на той час так і по нині, так як [PERSON] без зняття з реєстрації вибув з даного двору в 1997 році на постійне місце проживання в м. Кривий Ріг, оскільки створив там свою сім'ю та [PERSON] знявся з реєстрації та вибув з даного двору 16 років тому в 2002 році на постійне місце проживання в м. Кривий Ріг, оскільки також створив там свою сім'ю. На підставі наведеного слід вважати, що кожний член даного колгоспного двору співвласники спільного майна, при втраті права на витребування 1/6 частки [PERSON] та [PERSON] члени двору мали не по 1/6, а по 1/4 частці кожен член даного двору, окрім [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. При своєму житті спадкодавець [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] Після його смерті відкриття спадщина на 1/4 частку в дворогосподарстві по [ADDRESS] на земельну ділянку на території Жилівської сільської ради Новоселицького району . Спадщину після смерті [INFO] своєчасно прийняв його син [PERSON]., оскільки був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Спадкоємцями за законом після його смерті являлися дружина [PERSON] та сини [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Представник позивача просить визнати, що [PERSON] та [PERSON], 1977 року народження, мешканець [ADDRESS] втратили право на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору розташованого в [ADDRESS] та визнати за [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER] право власності на 1/4 частику житлового будинку літер А, гараж літера Б, літньої кухні літер В, сарай літер Г, колодязь №1-2, вигрібних ям № 3-4, розташований в [ADDRESS], [INFO] [PERSON]. В підготовчому судовому засіданні представники позивача підтримали позовну заяву в повному обсязі з підстав зазначених в ній. Просять суд позов задовольнити. Відповідачі в підготовчому судовому засіданні не з'явилися, однак направили до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, заявлений позов визнають в повному обсязі, на спадщину не претендують. Представник сільської ради в підготовчому судовому засіданні не з'явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Суд вислухавши думку представників позивача, враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідачів та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON], його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою № 338 від 23 травня 2018 року виданою Жилівською сільською радою Новоселицького району. Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало шістьом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. мали рівні часки по 1/6. З акту опитування сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 18 червня 2018 року складеного комісією з сільського голови Антонюка І.О., секретаря виконкому сільської ради Гусан Алли Валентинівни та працівника соціальних питань Козак Олени Федорівни вбачається, що громадянин [PERSON] зареєстрований, але не проживає з 1997 року в господарстві по [ADDRESS]. З довідки № 339 від 23 травня 2018 року виданої Жилівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області вбачається, що [PERSON] вибув з господарства по [ADDRESS] в серпні 2002 року. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що на витребовування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не витребували свою часту протягом строку позовної давності, тому втратили право на частку в домогосподарстві по [ADDRESS]. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які не втратили права на частку в дворі, то кожному належало по 1/4 частці житлового будинку по [ADDRESS]. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. [PERSON] та [PERSON] 18 березня 1972 року зареєстрували шлюб, про що складений актовий запис № 8 сільською радою с. Форосна Новоселицького району Чернівецької області, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], [PERSON]. [INFO] народився [PERSON], про що складений актовий запис № 38 Фороснінською сільською радою Новоселицького району, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. При житті 18 жовтня 2006 року [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 46, посвідчений секретарем Жилівської сільської ради Новоселицького району. [INFO] помер [PERSON], про що складений актовий запис № 12 виконавчим комітетом Жилівської сільської ради Новоселицького району. Після його смерті відкриття спадщина на 1/4 частку в дворогосподарстві по [ADDRESS] на земельну ділянку на території Жилівської сільської ради Новоселицького району. Спадкоємцями за законом після смерті [INFO] [PERSON] являлися дружина [PERSON] та сини померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спадщину після смерті [INFO] своєчасно прийняв його син [PERSON]., оскільки був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 363 від 18 червня 2018 року виданою Жилівською сільською радою Новоселицького району. Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Постановою нотаріуса від 11 грудня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON]. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняв спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved