Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У грудні 2016 році позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 5/9 частин жилого будинку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що він був власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,1954 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], згідно договорів дарування від 30 серпня 2008 року, укладених між його батьком [PERSON] та ним. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після смерті батька відповідач у справі [PERSON] вирішив будь-яким способом отримати право власності на зазначений вище будинок. У березні 2011 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду з позовом до позивача про поновленні строку позовної давності та визнання права власності на будинок. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 01 серпня 2011 року в задоволенні зазначеного позову було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2011 року рішення суду залишено без змін. 23.05.2013 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду з позовом про скасування рішень сільської ради, визнання недійсними свідоцтв про право власності, державних актів на право власності на земельну ділянку, договорів дарування та визнання права власності на житловий будинок. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 25 червня 2013 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 квітня 2000 року № 16/1 в частині передачі у власність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS]. Визнано незаконним та скасовано рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 липня 2003 року в частині передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1954 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 0,1954 га, що знаходиться в [ADDRESS], виданий 29.04.2004 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON]. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно на домоволодіння [ADDRESS], видане 30.05.2007 року виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON], яке складається з одного жилого будинку загальною площею 78,7 кв. м, житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м. житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], укладений 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1954 га за адресою: [ADDRESS], укладений 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1954 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS], виданий 23.09.2011 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на ім'я [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 78,7 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 березня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду від 25 червня 2013 року скасоване та ухвалено нове, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 квітня 2000 року № 16/1 в частині передачі у власність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS]. Визнано незаконним та скасовано рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 липня 2003 року в частині передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0326 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 0,0326 га, що знаходиться в [ADDRESS], виданий 29.04.2004 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON]. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно в частині 1\\6 на домоволодіння [ADDRESS], видане 30.05.2007 року виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON], яке складається з одного жилого будинку загальною площею 78,7 кв.м, житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами. Визнано недійсним договір дарування 1\\6 частини житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м. житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], укладений 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0326 га за адресою: [ADDRESS], укладений 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0326 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться [ADDRESS], виданий 23.09.2011 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на ім'я [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1\\6 частину житлового будинку загальною площею 78,7 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами розташованого за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 серпня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 19 березня 2014 року в частині визнання незаконним та скасування рішення виконкому Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 квітня 2000 року № 16/1 в частині передачі у власність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS], визнання незаконним та скасування рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 липня 2003 року в частині передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0326 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], визнання частково недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 0,0326 га, що знаходиться в [ADDRESS], виданий 29.04.2004 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON], визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно в частині 1\\6 на домоволодіння [ADDRESS], видане 30.05.2007 року виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON], яке складається з одного жилого будинку загальною площею 78,7 кв. м, житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, визнання недійсним договору дарування 1\\6 частини житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м. житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], укладений 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON], визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,0326 га за адресою: [ADDRESS], укладений 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON], визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0326 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться [ADDRESS], виданий 23.09.2011 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на ім'я [PERSON], скасовано і залишено в цій частині у силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2013 року. Рішення апеляційного суду Київської області від 19 березня 2014 року в частині визнання за [PERSON] права власності житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м. житловою площею 55,3 кв. м з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], змінено, та ухвалено рішення такого змісту: визнати за [PERSON] право власності на 4\\9 частини житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м, житловою площею 55,3 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін. Таким чином, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ встановив, що на час перетворення колгоспного двору у двір робітничий членами колгоспного двору були його мати [PERSON] ([PERSON] прізвище від першого шлюбу), [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (нині покійний брат). Оскільки у системному аналізі ст. 7 Конституції СРСР, ст. 52,61,62 ЦК Української РСР від 1922 року, Статуту сільськогосподарської артілі ім. 13-річчя Жовтня с. Гостомель, Києво-Святошинського району Київської області вбачається, що майно колгоспного двору належить членам колгоспного двору на праві спільної власності, то при перетворенні колгоспного двору у господарство робітника вказані частки є рівними, якщо інше не визначено законом чи рішенням суду (тобто по 1\\3 частині будинку). Також встановлено, що після смерті матері [PERSON] ([PERSON] прізвище від першого шлюбу) відкрилася спадщина на належну їй 1\\3 частину спірного житлового будинку, у зв'язку з чим [PERSON] (відповідач), [PERSON](нині покійний брат), [PERSON] (нині покійний батько) прийняли у спадщину по 1\\9 частині майна матері [PERSON] Із вступом в силу вказаних судових рішень на даний час у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на будинок і він позбавлений можливості отримати нові, оскільки його частка в зазначених рішеннях суду не визначена. 25 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, йому постановою від 25.11.2014 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не надав документи, що підтверджують право власності спадкодавця, а також неможливо встановити розмір часток спадкового майна. 20.03.1999 року брат позивача [PERSON], який помер [INFO], залишив заповіт на ім'я позивача [PERSON]. Після його смерті [PERSON] прийняв спадщину 05 жовтня 2002 року. 15.02.2008 року батько позивача [PERSON], який помер [INFO], також залишив заповіт на ім'я [PERSON]. Оскільки [PERSON] вважав себе власником будинку та земельної ділянки згідно договору дарування та не звернувся на той час з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, тому він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним право власності на 5\\9 частини будинку загальною площею 78,7 кв.м, житловою площею 55,3 кв.м з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті брата [PERSON], який помер [INFO] (1\\3 його частка + 1\\9 частка після смерті матері) та батька - [PERSON], який помер [INFO] (1\\9 частку після смерті дружини). Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив визнати за ним право власності на 5/9 частини будинку загальною площею 78,7 кв.м, житловою площею 55,3 кв. м з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті брата [PERSON], який помер [INFO], та батька [PERSON], який помер [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] і представник відповідача позов не визнали і заперечували протий його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору дарування від 30 серпня 2008 року серії ВКМ № 035471 [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], житловою площею 55,3 кв м, загальною площею 78,7 кв.м. Відповідно до Звіту № 788181116 про незалежну експертну оцінку майна житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] від 06 грудня 2016 року, ринкова вартість нерухомого майна-житлового будинку загальною площею 78,7 кв.м, житловою площею 55,3 кв.м, без урахування вартості земельної ділянки, становить 266 269,00 грн., вартість 5/9 частини об'єкту оцінки становить 147 927,00 грн. З заповіту [PERSON] від 15.02.2008 року, серії ВКЕ № 559717, який на підставі свідоцтва про народження від 20 травня 1965 року серії [NUMBER] є батьком [PERSON], вбачається, що він все своє майно заповідав [PERSON]. Згідно з заповітом [PERSON] від 20 березня 1999 року, який є братом [PERSON] на підставі свідоцтва про народження від 26 серпня 1955 року, серії [NUMBER], [PERSON] все своє майно заповів брату [PERSON]. Постановою Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори вих. № 3241/02-31 від 25.11.2014 року відмовлено [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 15.02.2008 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою під реєстровим номером 3-373, на частку житлового будинку [ADDRESS], та на частку земельної ділянки площею 0,1954 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належали померлому [INFO] [PERSON], з підстав ненадання підтверджуючих документів права власності спадкодавця на вказане вище нерухоме майно, а також неможливо встановити розмір часток житлового будинку та земельної ділянки, що належали [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки, виданої виконкомом Горенської сільської ради від 27.04.2015 року, № 451/7 [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 21.07.1977 року по теперішній час, на день смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], він проживав разом з нею по вище вказаній адресі. Відповідно до довідки від 27.04.2015 року, № 453/7, виданої виконкомом Горенської сільської ради, [PERSON] проживав в [ADDRESS] з дня народження по день смерті ([INFO]). На день смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], він проживав разом з нею по вище вказаній адресі. Згідно з довідкою від 12.05.2015 року, № 550/7, що видана виконкомом Горенської сільської ради, [PERSON], яка померла [INFO], проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] з 08.07.1977 року по день смерті. Разом з нею були зареєстровані: чоловік [PERSON], [INFO] (помер [INFO]); син [PERSON], [INFO]; невістка [PERSON], [INFO]; онука [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON], свідоцтво про смерть від 10 березня 1999 року, серії [NUMBER], що на підставі свідоцтва про народження від 20 травня 1965 року, серії [NUMBER] являється матірю [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22 червня 2001 року, серії [NUMBER]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 березня 2010 року, серії [NUMBER]. Київським обласним державним нотаріальним архівом суду була надана спадкова справа № 383 до майна померлого [INFO] [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 20.03.1999 року [PERSON] належить на праві приватної власності жилий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. Згідно з договором дарування від 10 липня 1999 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 жовтня 2002 року спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з: 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]; грошових внесків з належними по ним відсотками та компенсаційними виплатами, що знаходяться в ощадбанку № 5396 с. Горенка, Києво-Святошинського району, Київської області, на рахунку за [NUMBER] в ощадбанку № 5393/029 Подільського відділення міста Києва на рахунку за [NUMBER]. Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області суду була надана спадкова справа № 186 за 2010 рік до майна померлого [INFO] [PERSON]. З заповіту [PERSON] від 15.02.2008 року, серії ВКЕ № 559717 вбачається, що він все своє майно заповідав [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.05.2007 року, [PERSON] належить на праві власності домоволодіння за адресою [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Горенської сільської ради від 21.04.2000 року, № 16/1, що в цілому складається з одного жилого будинку загальною площею 78,7 кв.м, житловою площею 55,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами. На підставі договору дарування від 30 серпня 2008 року [PERSON] перейшло право володіння домоволодінням за адресою [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.11.2008 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 25 червня 2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], виконкому Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про скасування рішень сільської ради, визнання недійсними свідоцтв про право власності, державних актів на право власності на земельну ділянку, договорів дарування та визнання права власності на житловий будинок, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 квітня 2000 року № 16/1 в частині передачі у власність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS]. Визнано незаконним та скасовано рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 липня 2003 року в частині передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1954 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 0,1954 га, що знаходиться в [ADDRESS], виданий 29.04.2004 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON]. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно на домоволодіння [ADDRESS], видане 30.05.2007 року виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON], яке складається з одного жилого будинку загальною площею 78,7 кв. м, житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м. житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], укладений 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1954 га за адресою: [ADDRESS], укладений 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1954 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS], виданий 23.09.2011 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на ім'я [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 78,7 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 березня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду від 25 червня 2013 року скасоване та ухвалено нове, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 квітня 2000 року № 16/1 в частині передачі у власність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS]. Визнано незаконним та скасовано рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 липня 2003 року в частині передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0326 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 0,0326 га, що знаходиться в [ADDRESS], виданий 29.04.2004 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON]. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно в частині 1\\6 на домоволодіння [ADDRESS], видане 30.05.2007 року виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON], яке складається з одного жилого будинку загальною площею 78,7 кв.м, житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами. Визнано недійсним договір дарування 1\\6 частини житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м. житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], укладений 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0326 га за адресою: [ADDRESS], укладений 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0326 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться [ADDRESS], виданий 23.09.2011 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на ім'я [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1\\6 частину житлового будинку загальною площею 78,7 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами розташованого за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 19 березня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2013 року скасоване і ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 квітня 2000 року № 16/1 в частині передачі у власність [PERSON] 1/6 житлового будинку [ADDRESS]. Визнано незаконним та скасовано рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 липня 2003 року в частині передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0326 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS]. Визнано частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] в частині належної [PERSON] частки розміром 0.0326 га., що знаходиться в [ADDRESS], виданий 29 квітня 2004 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON]. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно в частині 1/6 на домоволодіння [ADDRESS], видане 30 травня 2007 року виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON], яке складається з одного жилого будинку загальною площею 78,7 кв.м, житловою площею 55,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами. Визнано недійсним договір дарування 1/6 частини житлового будинку загальною площею 78.7 кв. м, житловою площею 55.3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], укладений 30 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0326 га за адресою: [ADDRESS], укладений 30 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано частково недійсний державний акт на право власності на земельну ділянку в частині належної [PERSON] частки розміром 0,0326 га, (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться по [ADDRESS], виданий 23 вересня 2011 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на ім'я [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]., померлої [INFO]. Відповідно до рішення від 20 серпня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирішила касаційні скарги [PERSON], [PERSON] задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Київської області від 19 березня 2014 року в частині визнання незаконним та скасування рішення виконкому Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 квітня 2000 року № 16/1 у частині передачі у власність [PERSON] 1/6 частини житлового будинку по [ADDRESS], визнання незаконним та скасування рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 липня 2003 року у частині передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0326 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS], визнання частково недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] у частині належної [PERSON] частки розміром 0,0326 га, що знаходиться по [ADDRESS], виданого 29 квітня 2004 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON], визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно у 1/6 частини на житловий будинок по [ADDRESS], виданого 30 травня 2007 року виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ім'я [PERSON], що складається з одного жилого будинку, загальною площею 78,7 кв. м, житловою площею 55,3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, визнання недійсним договору дарування 1/6 частини житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м. житловою площею 55.3 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], укладеного 30 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,0326 га по [ADDRESS], укладеного 30 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], визнання частково недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку у частині належної [PERSON] частки розміром 0,0326 га (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться по [ADDRESS], виданого 23 вересня 2011 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на ім'я [PERSON], скасовано і залишено у цій частині у силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2013 року. Рішення апеляційного суду Київської області від 19 березня 2014 року в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частини житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м житловою площею 55,3 кв. м з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], змінено, ухвалено рішення такого змісту: визнано за [PERSON] право власності на 4/9 частини житлового будинку загальною площею 78,7 кв. м, житловою площею 55,3 кв. м з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін. Колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в рішенні від 20 серпня 2014 року було встановлено, що з витягу з погосподарської книги сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за 1946 рік, виданого архівним відділом Києво-Святошинської райдержадміністрації, вбачається, що членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON], яким належала кожному по ? частини у майні колгоспного двору. З погосподарської книги вбачається, що [PERSON] був членом колгоспу ім. 13-річчя Жовтня. Відповідно до Договору від 28 червня 1950 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], житловий будинок по [ADDRESS], що входив до складу колгоспного двору, отримавши від [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 2 тис. крб. за належну йому 1/3 частину спірного житлового будинку. Із виписки з погосподарської книги за 1950-1951 роки вбачається, що головою колгоспного двору зазначена [PERSON], як член колгоспу ім. 13-річчя Жовтня. На підставі наказу від 17 квітня 1957 року колгосп ім. 13-річчя Жовтня згідно з рішенням загальних зборів колгоспників, затвердженого рішенням виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих, приєднано до радгоспу «Бучанський». Згідно з довідкою Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25 грудня 2013 року № 2186/7 у житловому будинку по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані чотири особи: [PERSON]-власник, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об»єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Діяльність сільськогосподарської артілі (колгоспу) ім. 13-річчя Жовтня було врегульовано Статутом, зареєстрованим за постановою виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих від 24 січня 1949 року № 26. Згідно зі ст. 104 Кодексу законів про сім»ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР від 1926 року в Українській РСР визнавався тільки цивільний шлюб. На виконання вказаних вимог у п. 19 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 18 липня 1944 року «Про збільшення державної допомоги вагітним жінкам, багатодітним і одиноким матерям, посилення охорони материнства і дитинства, про встановлення почесного звання «Мати-героїня» і заснування ордена «материнська слава» і медалі «Медаль материнства» встановлено, що тільки зареєстрований шлюб породжує права і обов»язки подружжя, передбачені кодексами законів про шлюб, сім»ю і опіку союзних республік. З відповіді відділу РАЦСу Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 25 січня 2012 року за № 84-4-9 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 грудня 1945 року, зареєстрований у виконкомі Мощунської сільської ради Києво-Святошинського району, однак актового запису про розірвання вказаного шлюбу не виявлено. 19 травня 1965 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Тобто на час перетворення колгоспного двору у двір робітничий членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки його матір»ю була [PERSON]. Так як з [PERSON] на час перетворення колгоспного двору у двір робітничий [PERSON] не перебувала у шлюбі, зареєстрованому у встановленому порядку, тому [PERSON] не можна вважати членом сім»ї [PERSON], а відтак-і членом колгоспного двору. Оскільки у системному аналізі ст. 7 Конституції СРСР, ст. ст. 52, 61, 62 ЦК Української РСР від 1922 року, Статуту сільськогосподарської артілі ім. 13-річчя Жовтня с. Гостомель Києво-Святошинського району Київської області вбачається, що майно колгоспного двору належить членам колгоспного двору на праві спільної власності, то при перетворенні колгоспного двору у господарство робітника вказані частки є рівними, якщо інше не визначено законом чи рішенням суду. Матеріали цивільної справи не містять доказів щодо перерозподілу часток чи зменшення часток членів колгоспного двору на час його перетворення. Визначення головою домогосподарства [ADDRESS] з 1965 року [PERSON] згідно з рішенням виконкому сільської ради від 16 листопада 1965 року (протокол № 12) не впливає на перерозподіл часток членів перетвореного колгоспного двору. Відповідно до ст. 61 ЦК Української РСР у редакції від 1922 року право власності може належати двом або декільком особам спільно, частками (спільна власність). Після перетворення колгоспного двору на господарство робітника [PERSON] набув права на 1/3 частин вказаного двору. Після перетворення колгоспного двору у господарство робітника, майнові правовідносини членів колишнього колгоспного двору були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права і на 1975 рік не підлягали регулюванню відповідно до Примірного статуту колгоспу та ст. ст. 112, 120, 126 ЦК Української РСР у редакції від 1963 року. [INFO] померла [PERSON], тому на спадкові правовідносини після її смерті поширюються норми ЦК Української РСР у редакції від 1963 року. Відповідно до ЦК Української РСР у редакції від 1963 року у випадку перетворення колгоспного двору у господарство робітника або службовця і збереження в ньому майна колгоспного двору спадщина відкривається після смерті колишнього члена двору на його частку в цьому майні на загальних підставах, тобто виходячи із правил ст. ст. 529, 548, 549 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР у редакції від 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є: у рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР у редакції від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він продав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частини спірного будинку, у зв»язку з чим [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли у спадщину по 1/9 частини майна [PERSON]. Тобто [PERSON] у спірному господарстві належить 1/3 частини як колишньому члену колгоспного двору та (1/3:3=1/9) як спадкоємцю за законом після смерті матері [PERSON], тобто всього [PERSON] у спірному господарстві належить 1/3 +1/9=4/9 частини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як зазначав позивач [PERSON] у позовній заяві, із вступом в силу вказаних судових рішень на даний час у нього відсутні правовстановлюючі документи на будинок і він позбавлений можливості отримати нові, оскільки його частка в зазначених рішеннях суду не визначена. 25 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, йому постановою від 25.11.2014 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не надав документи, що підтверджують право власності спадкодавця, а також неможливо встановити розмір часток спадкового майна. 20.03.1999 року брат позивача [PERSON], який помер [INFO], залишив заповіт на ім'я позивача [PERSON], і після його смерті [PERSON] прийняв спадщину 05 жовтня 2002 року. 15.02.2008 року батько позивача [PERSON], який помер [INFO], також залишив заповіт на ім'я [PERSON]. Оскільки [PERSON] вважав себе власником будинку та земельної ділянки згідно договору дарування та не звернувся на той час з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, тому після винесення вказаних вище судових рішень він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним право власності на 5\\9 частини будинку загальною площею 78,7 кв.м, житловою площею 55,3 кв.м з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті брата [PERSON], який помер [INFO] (1\\3 його частка + 1\\9 частка після смерті матері) та батька - [PERSON], який помер [INFO] (1\\9 частку після смерті дружини). Відповідно до вимог ст. 534 ЦК Української РСР у редакції від 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежності від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позивачем [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України доведено заявлені позовні вимоги та надано в обгрунтування своїх доводів належні докази, а тому позов підлягає задоволенню і за [PERSON] слід визнати право власності на 5/9 частин жилого будинку загальною площею 78,7 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м. і господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], який помер [INFO]. Судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в розмірі 1479 грн. 27 коп..

Outcome: approved