Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Представник заявниці - адвокат Печерський А.Т., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначив, що 18.01.2019 року на окупованій території померла мати заявниці - [PERSON] , [INFO] . Заявниця звернулася до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області через свого представника для того, щоб зареєструвати смерть матері, але отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті у зв`язку із тим, що надані нею документи не відповідають вимогам законодавства України. Тому просить встановити факт смерті [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, представник заявника в заяві просив розглянути справу без участі заявниці та її представника. Від представника Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до суду також надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, дослідивши письмові докази, представлені в обґрунтування заяви, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що прізвище заявниці з « [PERSON] » на « [PERSON] » було змінено внаслідок укладення нею шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 червня 1990 року Степано-Кринською сільською радою Амвросіївського району (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що померла [PERSON] є матір`ю заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 січня 1970 року Ст-Кринською сільською радою Амвросіївського району (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] , 1945 р.н., померла [INFO] в с. Степано-Кринка Амвросіївського району Донецької області, про що зроблений актовий запис № 3 від 18.01.2019 року (а.с.10). Згідно копії медичного свідоцтва про смерть № 7, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 11). Відповідно до довідки про причину смерті № 7, [PERSON] померла через атеросклеротичну хворобу серця з артеріальною гіпертензією (а.с.11). Як вбачається із наданого представником заявниці копій фотознімків, дійсно [PERSON] померла і похована на кладовищі. (а.с. 13). Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на непідконтрольній Україні території. Тому суд вважає за необхідне прийняти як докази у справі фотознімки, свідоцтво про смерть, копії медичного свідоцтва про смерть, довідки про причину смерті [PERSON] , оскільки інформація, яка міститься в них, підтверджується іншими доказами по справі, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що представник заявниці раніше звертався до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який своїм листом від 24.10.2019 р. відмовив йому у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки ним для підтвердження факту смерті було пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 12). Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема, ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Судом встановлено, що заявниця є донькою померлої [PERSON] , тому вона має право звернутися до суду із вищезазначеними вимогами Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації смерті [PERSON] та отримання відповідного свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, з урахуванням того, що задоволення заяви [PERSON] не суперечить вимогам Закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved