Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Представник позивачів - адвокат Мазурова К.Д. звернулася до суду з вказаним позовом та заявлені вимоги мотивує тим, що у 2007 році помер батько позивачів [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею 2,98 га на території В.Сироватської сільської ради, яка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю померлій у 2002 році [PERSON] , після смерті якої [PERSON] , фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. При зверненні до нотаріуса з проханням видати на ім`я позивачів свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на земельні ділянки, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки повноваження встановлювати (підтверджувати) факт прийняття спадщини відносить тільки до компетенції суду та при зверненні до нотаріуса не надано оригіналу державних актів на право власності на земельну ділянку, які б підтверджували право власності померлої [PERSON] . А тому просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , після [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ часток за кожним на земельну ділянку загальною площею 2,98 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області та належала спадкодавиці [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ №020821 від 26.03.2001 року, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача по справі - Верхньосироватської сільської ради Сумської області у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Представник третьої особи - Сумської райдержнотконтори в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи без його участі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на землю IІІ-СМ № 020821 від 26.03.2001 року, виданого на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Верхньосироватської сільськкої ради Сумського району, їй було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2,98 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Верхньосироватської сільської ради (а.с. 17). 08 липня 2002 року секретарем Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області було посвідчено заповіт від імені [PERSON] , відповідно до якого вона все своє майно вона заповідала [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 13) та після її смерті відкрилась спадщина на належне майно. Згідно довідки-характеристики Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області №2020 від 28.09.2007 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно до смерті і на момент смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] . Верхньосироватською сільською радою був посвідчений 08 липня 2002 року, зареєстрований в реєстрі за №380, даний заповіт не змінювався і не відмінювався. [PERSON] , який помер [INFO] постійно до смерті і на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після [PERSON] фактично, але юридично не оформив, розпорядився майном померлої, доглядав за будинком, присадибною ділянкою (а.с. 20). Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, фактично спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] шляхом розпорядження та користування спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14) та після його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до довідки виконкому Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області № 17 від 28.10.2020 року [PERSON] , який помер [INFO] (актовий запис про смерть № 48 від 22.05.2007 року) на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] був зареєстрований в даному будинку разом з: сином - [PERSON] , 1984 року народження, донькою - [PERSON] , 1989 року народження. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом не складався та не посвідчувався (а.с. 21). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] , її прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 30). 24 грудня 2020 року представник позивачів звернулася до державного нотаріуса Сумської районної нотаріальної контори Блошенко В.І. з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, надані для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району, після смерті батька позивачів [PERSON] , який помер [INFO] , проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутній факт прийняття спадщини померлим [PERSON] після померлої [PERSON] , відсутні оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, який би підтверджував право власності померлої [PERSON] , та Витяг з Державного земельного кадастру, що робить неможливим встановлення складу спадкового майна (а.с. 18-19). Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів, визначених чітким переліком. Згідно ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту прийняття спадщини померлим [PERSON] після померлої [PERSON] необхідне для прийняття позивачами спадщини за законом після померлого батька [PERSON] . Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, судвважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Згідно ст. ст. 1268, 1269,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Як вбачається з довідки Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 0-18-0.182-1435/115-20 від 17.11.2020 року про те, що згідно облікових даних за [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, що посвідчено Державним актом серія IІІ-СМ №020821 (а.с. 49). Отже, після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом був [PERSON] , який спадщину фактично прийняв, але не переоформив та помер. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] володів спадковим майном у вигляді земельної ділянки загальною площею 2,98 га, га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, та яка належала спадкодавиці [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ №020821 від 26.03.2001 року, на законних підставах. А тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачів, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ними права на земельну ділянку.

Outcome: approved