Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2015 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через постійні сварки, непорозуміння, які проходять у присутності їхнього спільного малолітнього сина та малолітньої дочки позивачки від першого шлюбу, з червня 2016 року сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, вважаючи, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу буде суперечити як їхнім інтересам, так і інтересам їхнього сина, примирення між ними не можливе, позивачка звернулася з даним позовом до суду, просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача аліменти на утримання сина по 750 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надіслані листи з судовими повістками повернулися до суду з причини "по закінченню терміну зберігання". Причину неявки суду не повідомив і від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2015 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні. З червня 2016 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружні стосунки, на примирення не згідні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча він є працездатним, здоровим, інших утриманців не має і має змогу надавати допомогу на утримання дитини. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітнього (малолітнього) сина необхідно залишити з матір'ю. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців не має, має мінливий нерегулярний дохід, то суд вважає, що він може утримувати свого неповнолітнього сина, а тому позов підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі. На думку суду, аліменти необхідно стягнути в сумі по 750 гривень щомісячно, тобто у сумі, яка зазначена в позові. При визначенні суми аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивачки і дитини, стан їх здоров'я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини. На думку суду, стягнення аліментів у вказаній сумі є реальним і відповідатиме належному утриманню дитини. Неявку відповідача до суду розцінено, як його самоусунення від вирішення даного спору. Відповідач ніяким чином не відреагував на позовну заяву, не подав своїх заперечень, тому суд вважає, що він зможе сплачувати вказану суму аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду, сума судового збору визначається на час подання позову.

Outcome: approved