Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Представник заявника [PERSON] за участю заінтересованих осіб: відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області та Генерального консульства республіки Польща у м. Вінниця звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності до польської національності, мотивуючи заявлені вимоги тим, що батько та дід заявника належать до польської національності, про те в свідоцтві про народження заявника невірно зазначена національність її батька - «українець». Її батько та дід по лінії батька були поляками за походженням і до сьогодні шанують польські традиції. На даний час, заявник прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду відповідно до положень Закону України «Про національні меншини», а тому вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності до польської національності. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним в заяві. Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа - представник відділу ДРАЦС Тульчинського управління юстиції Вінницької області в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Проти задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа - представник Генерального консульства республіки Польщі у м.Вінниця в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і не повідомив суд про причини своєї неявки. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез'явившихся заінтересованих осіб, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону. Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.11) батьком заявниці [PERSON], дошлюбне прізвище якої «[PERSON]» значиться «[PERSON]» (на російській мові) за національністю «українець», батьком якого в свою чергу, згідно копії свідоцтва про його народження [NUMBER] (а.с.5) значиться [PERSON] (на російській мові), за національністю поляк. Про належність [PERSON] - діда заявниці до національності «поляк» також свідчать відмітки про його національність - «поляк» в копії військового квитка серія [NUMBER](а.с.7-8) та копії красноармійської книжки (а.с.6), оригінали яких суд оглянув в судовому засіданні. Згідно копії архівної довідки державного архіву Вінницької області №07-2291/7 від 16.07.2015 (а.с.9), вбачається, що в метричній книзі про народження по Кунянській римсько-католицькій церкві за 1908 рік є запис №8 про хрещення за 27.04.1908 сина на ім'я [PERSON], який народився [INFO], батьки якого: селяни [PERSON] і [PERSON], уроджена Свідерська, [PERSON]. Про польське походження родини заявниці свідчать їх польські прізвища та імена. Оскільки дід по лінії батька [PERSON] був поляком, то заявниця теж полька. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Ст.1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" від 09.12.1997, встановлено, що захист національних меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Відповідно до ст.3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Згідно з приписами ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що батько та дід заявника були поляками, заявник також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «полька», як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження її роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 07.08.2007 згідно із Законом «Про карту поляка», Законом «Про репатріацію» від 09.11.2000, ухвалених Сеймом Республіки Польща громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, може позбавити заявника та його нащадків права скористатись вказаними правами. На підставі викладеного,

Outcome: approved