Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] відповідно до приписів ч. 1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" звернулася до Апеляційного суду м. Києва з клопотанням про визначення підсудності цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та надання дозволу на виїзд дитини за кордон та тимчасово окуповану територію України без згоди батька. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2018 року підсудність указаної справи визначена Оболонському районному суду м. Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року роз'єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та вимоги про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та тимчасово окуповану територію України без згоди батька. 23 березня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва прийнято до провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та відкрито загальне позовне провадження у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 02 жовтня 1992 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Будинку укладення шлюбів Сімферопольського міськвиконкому Кримської області, актовий запис №1316. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не мешкають разом з 2014 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 02 жовтня 1992 року між нею та [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала, просила суд їх задовольнити, пояснила, що шлюб між сторонами зберегти неможливо, а рішення позивача про розірвання шлюбу є остаточним. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 1992 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Будинку укладення шлюбів Сімферопольського міськвиконкому Кримської області, актовий запис №1316 (а. с. 14). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 15). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з 2014 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 104, 112 СК України, та,

Outcome: approved