Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 02.10.2010 року, від якого мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги. Шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2015 року і спільного господарства не ведуть. Діти проживають з нею, а відповідач не надає коштів на утримання малолітніх дітей. Тому позивач просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву, в якій указала про розгляд справи у її відсутності та уточнила вимоги в частині стягнення аліментів, просить стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому зі згоди представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 02.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1689, від якого вони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають з позивачем, що вбачається з довідки КП "ВЖРЕП № 1" Житомирської міської ради від 29.03.2016 року № 531. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, примирятися вони не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Добровільної угоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідач, будучи батьком малолітніх дітей, зобов'язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття, що передбачено положеннями ст. 51 Конституції та ст. 180 СК України. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров'я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища, а також докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення ними повноліття. За подання до суду позовної заяви в частині позову про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., що підлягає стягненню на її користь з відповідача. А в частині позову про стягнення аліментів з відповідача необхідно стягнути судовий збір у дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, що передбачено правилами розподілу судових витрат згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved