Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач ТОВ «АВТОКОМ»» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення індексу інфляції в розмірі 780 637, 34 грн., три відсотки річних 83847,06 грн. та судові витрати В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.05.2013р., по справі №2-2372/11, задоволено позовну заяву ТОВ «АВТОКОМ» до [PERSON] про визнання недійсним правочину купівлі - продажу від 05.09.2005р. із застосуванням двосторонньої реституції та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «АВТОКОМ» суму у розмірі 1 299 094 гривні, завданих збитків у сумі 827 200 гривень, витрат пов'язаних з явкою до суду в розмірі 12 438, 43 гривні. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 04.12.2013р вказане рішення залишено без змін, тобто рішення набуло законної сили. До теперішнього часу [PERSON] ухиляється від виконання рішення суду від 28.05.2013р., сума заборгованості відповідає встановленій судовим рішенням, а тому у відповідності до ч.5 ст.11 та ч.2 ст.625 ЦК України позивач звернувся до суду з дійсним позовом. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України. Матеріали справи свідчать, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2013р., по справі № 2-2372/11, задоволено позовну заяву ТОВ «Автоком» до [PERSON] про визнання недійсним правочину купівлі - продажу від 05.09.2005р. із застосуванням двосторонньої реституції та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «АВТОКОМ» суму у розмірі 1 299 094 гривні, завданих збитків у сумі 827 200 гривень, витрат пов'язаних з явкою до суду в розмірі 12 438, 43 гривні. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 04.12.2013р., рішення залишено без змін. Таким чином, на підставі рішення суду з відповідача [PERSON] стягнуто на користь ТОВ "АВТОКОМ" суму у розмірі 1 299 094 гривні, завданих збитків у сумі 827 200 гривень, витрат пов'язаних яз явкою до суду в розмірі 12 438, 43 гривні та загалом 2 138 732, 43 гривень. Вказане рішення набуло законної сили. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Тобто, якщо певне зобов'язання згідно з рішенням суду є грошовим та пов'язане із стягненням суми, з підстав невиконання прийнятих на себе зобов'язань, відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з ч. 2 ст. 625 названого Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.05.2013р. набуло законної сили - 04.12.2013 року, тобто прострочення виконання грошового зобов'язання починається з наступного дня за днем набрання рішенням законної сили, з 05.12.2013 року. На теперішній час рішення судду не виконано, що підтверджується листом відділом примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові( постанова ВСУ № 6-113 цс 14). Таким, чином, позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Так, індекс інфляції за період прострочення заборгованості складає 780 637,34 грн. (2 138 732, 43 х 1, 365 - 2 919 369, 77 гривень; 2 919 369, 77 -2 138 732, 43 = 780 637.34 гривень.). Сума заборгованості з урахуванням трьох процентів річних складає 83847,06 грн. (2 138 732, 43 грн. х 3% = 64 161, 97 грн. Період заборгованості з 05.12.2013р. по 27.03.2015р., всього 477 днів, з яких:Розрахунок: 64 161, 97 : 365 = 175,78 грн. (за кожен день); 175,78 х 477 - 83 847, 06 гривень) Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, через що суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 3654 грн.00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved