Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

У грудні 2017 року позивач в особі комунального підприємства "Здолбунівське" Здолбунівської міської ради Рівненської області звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки, спричинені внаслідок заподіяння шкоди в сумі 4385 грн. 74 коп.; стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 серпня 2017 року о 11 год. 45 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», державний номерний знак [NUMBER] не вибрав безпечну швидкість руху та не впорався з керуванням, допустив з'їзд автомобіля в кювет та наїзд на електроопору №9 по вул. Драгоманова, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження. Факт скоєння ДТП, внаслідок якої завдано шкоди майну позивача доведений постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено штраф в розмірі 340 грн. Розмір майнової шкоди, завданої позивачу в результаті скоєння вказаного правопорушення згідно розрахунку становить 4385 грн. 74 коп. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача Педич Д.П. в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З матеріалів справи вбачається, що 02 серпня 2017 року о 12 год. 40 хв. [PERSON] по вул. Драгоманова в м. Здолбунів, водій керував автомобілем «Мерседес Бенц», державний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху та не впорався з керуванням, допустив з'їзд автомобіля в кювет та наїзд на електроопору № 9 по вул. Драгоманова, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження. Постановою судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13.09.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. На підтвердження розміру завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди позивачем надано розрахунок відшкодування збитків після ДТП по вул. Драгоманова в м. Здолбунів, згідно якого сума збитків становить 4385 грн. 74 коп. Згідно зі ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч. 2 ст. 16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії винної особи були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши усі обставини даної справи, дослідивши надані позивачем докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що ДТП, в якому було заподіяно матеріальну шкоду позивачу, сталося з вини відповідача [PERSON], у зв'язку з чим відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України на нього повинен бути покладений обов'язок відшкодувати спричинену позивачу та підтверджену наданим суду розрахунком матеріальну шкоду у сумі 4385 грн. 74 коп. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved