Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем проживала разом без реєстрації шлюбу з 2012 року та мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. [PERSON] . [PERSON] не пам`ятає. Востаннє відповідач бачив дочку коли їй виповнилося два роки, з того часу він не телефонує, взагалі не цікавиться її життям та не надає допомоги на її утримання. У зв`язку з тим, що відповідач без поважної причини повністю самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків, позивачка просить позбавити його батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки, [PERSON] , 2013 року народження та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу звернення до суду та повноліття дочки. Судові витрати з відповідача на її користь просить не стягувати. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, обґрунтувавши наведеними у позовній заяві обставинами, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином в порядку ст. ст.128-131 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву не подавав. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні повністю підтримала висновок від 19 березня 2021 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої [PERSON] . Він не спілкується з дочкою з часу, коли їй виповнилося два роки, не телефонує, не цікавиться її життям, не приймає участі в її вихованні та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. [PERSON] [PERSON] взагалі не пам`ятає. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд, вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника органу опіки та піклування, свідків, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 8,10,12,13). Дочка проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні (а.с. 14,15). Відповідач, [PERSON] , без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. [PERSON] . [PERSON] не пам`ятає. Востаннє відповідач бачив дочку коли їй виповнилося два роки, з того часу він не телефонує, взагалі не цікавиться її життям та не надає допомоги на її утримання (а.с. 20,21,22,23). Вищевказані обставини також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. З висновку від 19 березня 2021 року вбачається, що орган опіки та піклування Андрушівської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-19). Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 11 червня 2021 року встановлено, що відповідач проживає у Закарпатській області, участі у житті дитини не приймає (а.с. 60). За змістом ст. 164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини не займається без поважних на те причин. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляють про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Статтею 166 ч. 3 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 12 ч.1,2,3,4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, відзиву не подав, доказів, які спростовували б обставини, викладені в позовній заяві, також суду не надав. Враховуючи вищевикладене суд задовольняє позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Враховуючи клопотання позивачки суд не стягує з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Задовольняючи позов суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 908,00 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved