Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом де вказує, що 19.06.2009 року уклала шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . 16 липня 2009 року позивач від свого батька - [PERSON] отримала подарунок у вигляді грошових коштів у розмірі 874500 російських рублів, що еквівалентно 208233 грн.94 коп. На вказані кошти позивач придбала квартиру [ADDRESS] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13.12.2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Оскільки спірна квартира була придбана позивачем за власні кошти, а саме - кошти, які були отримані в подарунок від батька та особисті заощадження, просила визнати за нею право особистої власності на квартиру [ADDRESS] . 16 квітня 2019 року до суду надійшов позов [PERSON] в якому він зазначає, що перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13.12.2018 року. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . За час перебування в шлюбі вони з відповідачем придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється поділити спірне майно, просив поділити спірну квартиру, визнавши за кожним з колишнього подружжя право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Назаренка О.В. від 16 квітня 2019 року позов [PERSON] прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 03 травня 2019 року [PERSON] було надано відзив на позов [PERSON] 10 травня 2019 року [PERSON] було надано відповідь на відзив [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 травня 2019 року справу за позвом [PERSON] було передано судді Панас Н.Л. для вирішення питання щодо об`єднання з цивільної справою за позовом [PERSON] . Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л. від 16 квітня 2019 року позов [PERSON] було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків. У встановлений строк позивач недоліки, вказані в ухвалі усунув. 06 травня 2019 року судом з відділу реєстрації та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області було отримано інформацію щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання [PERSON] . Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л. від 07 травня 2019 року позов [PERSON] було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 червня 2019 року справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири особистою приватною власністю та справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя були об`єднані в одне провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2019 року провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Надали суду пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Також відповідач пояснив, що на теперішній час ними досягнута згода щодо поділу спільного майна подружжя, а тому він не заперечує проти визнання спірної квартири особистою власністю позивача. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, при цьому відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 19 червня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року (т.1, а.с.11-13). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.10). Як вбачається з копії Державного житлового сертифікату про виділ субсидії на придбання житла серії [NUMBER], виданого Федеральним агенством з будівництва та житлово-комунального господарства 26 січня 2009 року на ім`я [PERSON] (батька позивача), останній отримав гроші у розмірі 874500 російських рублів на придбання житлового приміщщення на території Воронежської області РФ (т.1, а.с.14, 15). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу цінних паперів №597/11-Б-409/13-т від 05.07.2010 року, копії договору купівлі-продажу майнових прав №1844/598/10-Б-409/13-т від 05.07.2010 року, заставної, позивач придбала майнові права на квартиру [ADDRESS] (т.1, а.с.16-24). Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області 06 липня 2011 року, позивачеві на праві власності належить квартира [ADDRESS] (т.1, а.с.25-28). Згідно з копією трудової книжки на ім`я позивача, остання з 05 травня 2008 року по 29 листопада 2013 року працювала на різних посадах у ТОВ "Зроби Сам Україна" (т.1, а.с.8-9). Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому відповідно до ст. 66 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, але при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на кошти, які належали їй. Суд, аналізуючи надані сторонами докази приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач за власні кошти, отримані в подарунок від батька та отримані в якості заробітної плати, придбала спірну квартиру. Даних про те, що вказаний об`єкт був придбаний за спільні кошти подружжя, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з квитанції від 26.03.2019 року позивач при зверненні до суду з позовм понесла судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1477 грн.77 коп. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] були задоволені у повному обсязі, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved