Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 25 000,00 грн, 6 600,00 грн. витрат за проведення експертного дослідження та 704,80 грн. судового збору. Після ухвалення вказаного рішення до суду надійшла заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 618,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. При цьому, представник відповідача просив розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін. Оскльки неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, суд продовжив судове засідання за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви за наступних підстав. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається зі змісту рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року, яким позов було задоволено частково, судом не було вирішено питання розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу, які понесені відповідачем, а тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання в додатковому рішенні. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу представник відповідача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення надав: - роздруківку даних щодо адвоката Юзефовича Артема Олексійовича із Єдиного реєстру адвокатів України; - копію Договору про надання правової допомоги №32/05-2018- від 11.05.2018 року, укладеного між [PERSON] як Клієнтом та Адвокатським об`єднанням «Ю.Т.С. ЛОЙЕРС ГРУП», за яким Клієнт доручає, а Об`єднання приймає на себе обов`язок надавати правову (правничу) допомогу клієнту в об`ємах і на умовах, передбачених цим Договором, з урахуванням вимог чинного законодавства України представляти і захищати інтереси клієнта у судах всіх інстанцій та Верховному Суді, на підприємствах, установах, організаціях, у т.ч тих, що здійснюють експертну діяльність, у взаємовідносинах з фізичними особами при вирішенні будь-яких питань, що стосуватимуться інтересів, прав та обов`язків клієнта як учасника (сторони) цивільної справи №761/10330/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди; - копію Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №32/05-2018- від 11.05.2018 року; - копію договору про надання правової допомоги №132/02-2021- від 01.02.2021 року; - копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №132/02-2021- від 01.02.2021 року; - копію складеного адвокатом звіту про надану правову (правничу) допомогу, який був прийнятий клієнтом без зауважень; - копію рахунку-фактури №СФ-0000054; - копію дубліката квитанції №0.0.207093849.1 від 30.03.2021 року на суму 10 000,00 грн. з призначенням платежу - надання правової допомоги справа 761/10330/18 у Шевченківському райсуді Києва (договори 32/05-18, 132/02-2021). Згідно рахунку СФ-0000054 від 29.03.2021. Заявником також було надано докази надсилання на адресу позивача заяви про ухвалення додаткового рішення (опис вкладення до цінного листа). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У матеріалах справи наявна заява представника відповідача про намір подання доказів розміру витрат, які сторона відповідача сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом цієї справи. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Враховуючи часткове задоволення позову у даній справі, з огляду на умови договорів про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах відповідача, за відсутності клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з позивача на користь відповідача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 618,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved