Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Будилівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, на земельну ділянку площею 1,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в [ADDRESS], яка на праві приватної власності належала батькові позивачки [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 21.02.2003р. та була йому передана в приватну власність на підставі сертифіката про право приватної власності на землю, що підтверджується довідкою Будилівської сільської ради №133 від 23.02.2015 р., який було видано [PERSON] на підставі Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року №666/94, відповідно до якого кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видавався сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Виготовлення державного акту на право приватної власності на землю було розпочато, однак видали державний акт вже після смерті [PERSON] Внаслідок смерті [PERSON], відкрилася спадщина, яка складалася з даної земельної ділянки, спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Будилівської сільської ради від 05.08.1997 року, стала позивачка. На час смерті її батька [PERSON] вона проживала з ним та вступила в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Будилівської сільської ради №19 від 04.02.2015 року. Позивачка звернулася до Першої Снятинської ДНК про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку, проте їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю, на ім'я [PERSON], було видано після його смерті. На підставі наведеного позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 1,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі сертифіката про право приватної власності на землю, в межах, вказаних в Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 21 лютого 2003 року. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу розглядати у її відсутності. Голова Будилівської сільської ради подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, справу просив розглядати без участі представника сільської ради. Суд дослідивши матеріали справи, а саме: Копію державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 21.02.2003р.; Свідоцтво про смерть [PERSON]; Заповіт [PERSON] від 05.08.1997 р.; Витяг про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі №6800437 від 09.10.2006р.; Витягу зі Спадкового реєстру №6800437 від 09.10.2006 р.; Довідку Будилівської сільської ради №19 від 04.02.2015 р.; Довідку Будилівської сільської ради №133 від 23.02.2015 р.; Довідку Першої Снятинської державної нотаріальної контори №107/01-16 від 06.02.2015 року; Відмова Першої Снятинської державної нотаріальної контори №108/01-16 від 06.02.2015р.; Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №04-18/47 від 12.02.2015 року, які повністю доводять підставність та обґрунтованість позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, а тому суд вважає, що слід визнати за [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 1,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Будилівської сільської ради, Снятинського району Івано-Франківської області та яка належала [PERSON] на підставі сертифіката про право приватної власності на землю, в межах, вказаних в Державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 21 лютого 2003 року. Суд на підставі наведеного, та

Outcome: approved