Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.10.2016 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Із рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2012 (а.с.8) встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Із довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби № 32 від 21.11.2017 (а.с.6а) встановлено, що син [PERSON], [INFO] проживає разом з [PERSON] та перебуває на її утриманні. Позивач [PERSON] працює в КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» ДОР» на посаді сестри медичної процедурної та отримує стабільний дохід (а.с. 7). Як слідує зі змісту рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2012 при визначенні розміру аліментів які слід стягнути з [PERSON] суд врахував той факт, що з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 часки від доходу на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.02.2003. В силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини стягнення з відповідача аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від його заробітку до досягнення [PERSON] повноліття додатковому доказуванню не підлягають. Відповідач [PERSON] у період з 31.03.2017 по 23.06.2018 працював провідним фахівцем антарктичної станції «Академік Вернадський» на час зимівлі ХХІІ Української антарктичної експедиції (а.с. 47). [PERSON] перераховував в рахунок аліментних платежів на утримання [PERSON] позивачу [PERSON] кошти в середньомісячному розмірі 1000 грн. (48-55). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав ту обставину, що йому на праві власності належить дві квартири в м. Кривий Ріг та будинок у Київській області. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Разом з тим, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. За нормами п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню з таких підстав. На даний час у відповідача [PERSON] змінився матеріальний стан, припинилось стягнення аліментів на старшого сина, на його утриманні немає непрацездатних батьків. Враховуючи потреби дитини, той факт, що дитина пішла до школи, що потребує додаткових витрат, соціально-економічні умови сьогодення, а також дані про особу відповідача, який є працездатною особою і зобов'язаний надавати відповідну допомогу позивачці, тому розмір стягуваних аліментів необхідно змінити і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття. При цьому, згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від оплати судового збору, судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved