Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір F М 832/03-В від 19.02.2008 року за умовами якого [PERSON] розмістив власні вільні кошти у розмірі 10 000,00 доларів США на депозитний рахунок у Банку на строк з 19 лютого 2008 року по 21 лютого 2010 року зі сплатою Банком вкладнику процентів з розрахунку 12,00% річних. У березні 2009 року вкладник звернувся до Мукачівського відділення F4 Ужгородської філії АБ «Укргазбанк» за отриманням відсотків по вказаному депозитному договору, однак, з'ясувалось, що його депозитний рахунок закритий і кошти з рахунку зняті. За фактом зникнення депозитних коштів [PERSON] за заявою останнього було порушено кримінальну справу F 303/4399/13-к. В ході розслідування даної кримінальної справи було встановлено, що [PERSON], як службова особа - провідний економіст сектору клієнт - менеджерів відділення F 4 в м. Мукачево Ужгородської філії АБ «Укргазбанк» в період з 02.04.2008р. по 07.04.2008р., умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою заволодіння грошовими коштами [PERSON] в сумі 10000,00 доларів США, зданими ним на депозитний рахунок Банку, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч посадової інструкції, без згоди та відома потерпілого [PERSON] власноручно заповнила від його імені завідомо неправдиві документи, а саме заяву про дострокове повернення депозитних коштів і розірвання депозитного договору та касовий документ - заяву на видачу готівки з каси Банку, забезпечивши їх підписання іншою особою, хоча сам потерпілий фактично з такою заявою не звертався та не підписував, а також поставила свій підпис в графі «підпис банку», «виконавець», який ідентифікував особу заявника [PERSON] та посвідчила цю операцію відтиском штампу «УФ ВАТ АБ «Укргазбанк» відділення F4 в м. Мукачево». [PERSON] відчинила кабінку касира та касу, з якої умисно взяла вищезазначену суму коштів і їх привласнила та щоб приховати факт привласнення цих коштів помістила серед квитанцій касира заяву на видачу готівки F403-25 від 07.04.2008р., що підтверджувало факт проведення банківської операції та видачі готівки з каси. Цими умисними діями [PERSON] вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.366 КК України та ч.2 ст.191 КК України. 17 липня 2013 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду у вказаній кримінальній справі F 303/4399/13-к за клопотанням прокурора та зі згоди [PERSON] Володимирівну було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.366 ч.1 та ст. 191 ч.2 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності у відповідності до ст. ст.49, 284 та 286 КПК України, так як вчинені нею злочини на підставі ч.3 ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, і кримінальне провадження щодо неї було закрито. 07 квітня 2014 року Мукачівським міськрайонним судом було відкрито провадження у цивільній справі F303/2147/14-ц за позовом [PERSON] до АБ «Укргазбанк», третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. 27 травня 2014 року Мукачівським міськрайонним судом у вказаній справі F303/2147/14-ц було ухвалено рішення, яким позов [PERSON] було задоволене частково та вирішено стягнути з АБ «Укргазбанку» суму депозитного вкладу у розмірі 10 000,00 доларів США та проценти за користування депозитом з розрахунку 12% річних за період з 19 лютого 2008 року по 21 лютого 2010 року, тобто, за 24 місяці в сумі 2 400,00 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. В решті позовних вимог [PERSON] було відмовлено. 11 вересня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області за результатами розгляду апеляційної скарги Банку вказане вище рішення суду 1-ї інстанції залишено в силі, на підставі чого [PERSON] отримав виконавчий лист та пред'явив його до органу ДВС для примусового виконання. 06 листопада 2014 року відділом державної виконавчої служби Печерського РУЮ в м. Києві було відкрито виконавче провадження ВП F45324138 з примусового виконання виконавчого листа за F303/2147/14-ц, виданого 01 жовтня 2014 року Мукачівським міськрад судом про стягнення з АБ «Укргазбанк» на користь [PERSON] суми у розмірі 12400,00 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, у сумі 145 714,28 грн. 10 грудня 2014 року згідно меморіального ордеру F26681 від 10.12.2014р. Банк перевів на рахунок отримувача - ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві кошти в сумі 145 714,28 грн., що по курсу НБУ станом на момент ухвалення судового рішення 100 доларів США = 1175,1152 грн., тобто, станом на 27.05.2014р., складало 12 400,00 доларів США. В подальшому ці кошти органом ДВС були перераховані стягувачеві [PERSON] Однак, [PERSON], вважаючи, що Банк не повернув йому кошти за вкладом у повному об'ємі, 20 квітня 2015 року звернувся до Мукачівського міськрайонне то суду з додатковим позовом до АБ "УКРГАЗБАНК", третя особа [PERSON] про повернення банківського вкладу (депозиту) в повному обсязі у розмірі недоотриманої суми 6310,00 доларів США по причині запізнілого отримання ним коштів у гривні та значною зміною курсу валют з моменту ухвалення судового рішення. За вказаним позовом було відкрито провадження у справі F303/2307/15-ц. 23 листопада 2015 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2015 року у цивільній справі F303/2307/15-ц за вказаним позовом у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. 01 березня 2016 року Апеляційним судом Закарпатської області за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення суду 1-ї інстанції у вказаній цивільній справі F303/2307/15-ц рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення по суті позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з Банку на користь [PERSON] майнової шкоди (упущеної вигоди) в сумі 6 310,00 доларів США. 18 березня 2016 року [PERSON] було видано виконавчий лист F303/2307/15-ц по стягненню з АБ «УКРГАЗБАНК» додатково ще 6310,00 доларів США, однак, вказаний виконавчий лист [PERSON] не пред'являв до примусового виконання. 14 червня 2017 року ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України касаційну скаргу Банку на рішення суду апеляційної інстанції від 01 березня 2016 року у даній справі F303/2307/15-ц задоволене частково, рішення суду від 01 березня 2016 року скасовано і справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 16 жовтня 2018 року Апеляційним судом Закарпатської області за результатами повторного розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення суду 1-ї інстанції у вказаній цивільній справі F303/2307/15-ц рішення суду першої інстанції 23 листопада 2015 року залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Вказане рішення набуло законної сили і касаційна скарга на нього не подавалась (копії рішень судів 1-ї, 2-ї та 3-ї інстанцій додаються). Таким чином, виконанням вищевказаних судових рішень на користь третьої особи - [PERSON] за результатами тривалого судового спору між Банком та останнім протиправними діями бувшого працівника Банку було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 145 714, 28 грн. Відповідач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Банком з 05.10.2005 по 04.12.2015, і зокрема, з 23 жовтня 2007 року по 18 червня 2011 року працювала на посаді провідного економіста сектору клієнт-менеджерів відділення F4 м. Мукачево, а з 04 грудня 2015 року звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (копії наказів F78-к від 05.10.2005, F89-к від 23.10.2007, F179-11 від 18.06.2011 таF430-17від 04.12.2015 додаються). Оскільки вказана шкода була заподіяна неправомірними діями Відповідача, за що вона притягнута до кримінальної відповідальності з подальшим звільненням від такої відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, а робітник несе відповідальність за свої дії перед підприємством, у якого виникає право регресної вимоги до останнього з часу виплати підприємством сум третім особам, вважаємо за необхідне стягнути із Відповідача на користь АБ «УКРГАЗБАНК» у порядку регресу 145 714,28 грн. Представник позивача в судове засідання не зFявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відзив на позов не подав. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Судом встановлено, що 19.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір F М 832/03-В від 19.02.2008 року за умовами якого [PERSON] розмістив власні вільні кошти у розмірі 10 000,00 доларів США на депозитний рахунок у Банку на строк з 19 лютого 2008 року по 21 лютого 2010 року зі сплатою Банком вкладнику процентів з розрахунку 12,00% річних. У березні 2009 року вкладник звернувся до Мукачівського відділення F4 Ужгородської філії АБ «Укргазбанк» за отриманням відсотків по вказаному депозитному договору, однак, з'ясувалось, що його депозитний рахунок закритий і кошти з рахунку зняті. 16 жовтня 2018 року Апеляційним судом Закарпатської області за результатами повторного розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення суду 1-ї інстанції у вказаній цивільній справі F303/2307/15-ц рішення суду першої інстанції 23 листопада 2015 року залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Вказане рішення набуло законної сили і касаційна скарга на нього не подавалась (копії рішень судів 1-ї, 2-ї та 3-ї інстанцій додаються). Таким чином, виконанням вищевказаних судових рішень на користь третьої особи - [PERSON] за результатами тривалого судового спору між Банком та останнім протиправними діями бувшого працівника Банку було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 145 714, 28 грн. Відповідач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Банком з 05.10.2005 по 04.12.2015, і зокрема, з 23 жовтня 2007 року по 18 червня 2011 року працювала на посаді провідного економіста сектору клієнт-менеджерів відділення F4 м. Мукачево, а з 04 грудня 2015 року звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (копії наказів F78-к від 05.10.2005, F89-к від 23.10.2007, F179-11 від 18.06.2011 таF430-17від 04.12.2015 додаються). Оскільки вказана шкода була заподіяна неправомірними діями Відповідача, за що вона притягнута до кримінальної відповідальності з подальшим звільненням від такої відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, а робітник несе відповідальність за свої дії перед підприємством, у якого виникає право регресної вимоги до останнього з часу виплати підприємством сум третім особам, вважаємо за необхідне стягнути із Відповідача на користь АБ «УКРГАЗБАНК» у порядку регресу 145 714,28 грн. Згідно п.3. ч.1. ст. 134 Кодексу законів про працю України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. У відповідності п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року F 14, право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі. Таким чином, виконанням вищевказаних судових рішень на користь третьої особи - [PERSON] за результатами тривалого судового спору між Банком та останнім протиправними діями бувшого працівника Банку було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 145 714, 28 грн. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зFясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обFєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved