Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» в особі директора Титаренко Наталії Вікторівни звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 8818 гривень 27 копійок - основного боргу, 101 гривню 47 копійок - 30% річних та 121 гривню 77 копійок - пені, а всього стягнути суму в розмірі 9041 гривню 51 копійку. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1921 гривню 00 копійок та судові витрати в розмірі 4000 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 грудня 2013 року між ТОВ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» (постачальник/позивач) та ФОП [PERSON] (покупець/відповідач), був укладений договір поставки №ОВ231213 на поставку непродовольчих товарів. При цьому, позивач вказує, що відповідно до пункту 4.4 зазначеного договору передбачено, що покупець зобов`язався сплачувати за поставлений йому товар через 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту першої поставки такого товару по мірі його реалізації третім особам (в тому числі кінцевому споживачу). Позивачем зазначено, що ТОВ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме належним чином поставивши боржнику непродовольчі товари на умовах, зазначених в розділі 2 цього Договору, що підтверджується видатковими накладними. Відповідач свої зобов`язання з оплати товару згідно пункту 4.4 Договору поставки виконала не в повному обсязі. При цьому в позовній заяві позивач, зазначає, що відповідно до видаткових накладних сума боргу ФОП [PERSON] перед ТОВ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» станом на 07.03.2019 р. становить 8818 гривень 27 копійок. Крім того позивач вказує, що згідно даних бухгалтерського обліку позивача, [PERSON] 06.02.2019 року повернула залишки товарів і сума боргу залишилась фактично до сплати. Представник позивача у судове засідання не з`явився. При цьому від директора ТОВ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.52). Відповідач у судове засідання не з`явилася. Однак надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги позивач визнає в повному обсязі (а.с.68). Ухвалою постановленою головуючим по справі суддею 23 липня 2019 року (а.с.62), було визнано явку позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" обов`язковою. В зв`язку з тим, що відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі відпала необхідність в явці позивача у судове засідання. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю є юридичною особою приватного права за законодавством України, учасниками товариства є Титаренко Н.В. та [PERSON] , місцезнаходження товариства є: 49027 , Дніпропетровська область, м. Дніпро, Соборний район, вул. Січеславська Набережна Будинок 53 (а.с.30-35). Відповідно до копії наказу №70-к від 05.05.2016 року, директором ТОВ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» являється Титаренко Н.В. (а.с.25). Судом встановлено, що 10.08.2007 року ТОВ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ідентифікаційний код юридичної особи - 35341093 (а.с.28-29). Встановлено також, що відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Долинське, Ананьївського району, Одеської області та зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.41). Крім того, встановлено, що 23 грудня 2013 року між ТОВ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» (Постачальник/Позивач) та ФО-П [PERSON] (Покупець/Відповідач) було укладено договір поставки №ОВ231213 на поставку непродовольчих товарів (а.с.6-8). Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник здійснює постачання товару, а Покупець приймає та оплачує товар за цим договором окремими партіями. Відповідно до п. 2.2. Договору поставки передача товару з цим договором здійснюється в місці, щодо якого досягнуто усної або письмової домовленості між сторонами, і оформлюється накладною або актом прийому-передачі. Факт постачання товару до місця передачі товару підтверджується декларацією перевізника або іншим документом, що свідчить про поставку товару Покупцю. Згідно з зазначеними п.2.1 та п.2.2 вказаного Договору позивачем ТОВ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» до ФОП [PERSON] було фактично поставлено товару на загальну суму 8818 гривень 27 копійок відповідно до видаткових накладних. Згідно копії повідомлення від 14.02.2019 року, вбачається, що позивачем було направлено відповідачу повідомлення про розірвання договору відповідно до п. 6.2 договору за вихідним номером 57 та вимогу про оплату товару за вихідним номером 58, якою ТОВ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» вимагало перерахувати існуючу суму боргу. Вказане повідомлення та вимога були відправлені на адресу відповідачу поштою цінним листом з рекомендованим повідомленням про вручення, що підтверджується копією даного повідомлення (а.с.14-15). З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вбачається, що на 30.01.2019 року стан Відповідача, як суб`єкта підприємницької діяльності був припинений (а.с.18-21). Згідно з п.4.5 Договору у разі не реалізації Покупцем поставленого Постачальником товару протягом 90 календарних днів з моменту його постачання, Покупець зобов`язаний за першою вимогою Постачальника повернути йому увесь поставлений та не реалізований товар протягом семи календарних днів з моменту пред`явлення такої вимоги. Повернення товару здійснюється за рахунок та транспортом Постачальника. Відповідно до п. 5.5.Договору у випадку відсутності у Покупця грошових коштів для оплати поставленого товару або якщо товар не користується широким попитом у кінцевих споживачів, за наявності згоди Постачальника та належного стану товару, поставлений товар може бути повернуто Постачальнику. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання,відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ст. 712 ЦК України,за договором поставки продавець(постачальник),який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Статтею 665 ЦК України передбачено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 ЦК від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] , не звільняє її від зобов`язання за укладеними договорами, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Так, до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Частиною 7 статті 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Відповідно до статті 52 ЦК України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Тож, відповідно до статей 51, 52, 598 - 609 ЦК, статті 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме стягнення з відповідача [PERSON] перед ТОВ «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ», суми заборгованості в розмірі 8818 гривень 27 копійок - основного боргу; 101 гривні 47 копійок - 30% річних, 121 гривні 77 копійок - пені, а всього стягнути 9041 гривні 51 копійки. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати в частині стягнення судового збору в розмірі 1921 гривні 00 копійок з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судові витрати в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень 00 копійок не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги

Outcome: approved