Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають спільного повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, так як продовжує навчання. [INFO] року синові позивача [PERSON] виповнилося 18 років. Син на даний час проживає з позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Так як син продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається у іншому місті на денній формі навчання, а тому не може влаштуватись на роботу, і крім того, потребує коштів на придбанні одягу, взуття та їжі, а батько матеріально нічим не допомагає, а тому [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник не з`явились, представник позивача [PERSON] направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності учасників процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до п. 20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається із свідоцтва про народження (серія [NUMBER] від 01.09.1999 року) [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтвом про розірвання шлюбу (серії [NUMBER] від 18.03.2008 року) прізвище [PERSON], змінено на прізвище "[PERSON]". Відповідно до довідки, виданої «Золотоніським професійним ліцеєм» м. Золотоноша від 22.06.2017 року за вих. № 241 [PERSON] дійсно навчається на базі 9-класів з 01.09.2014 року по 20.01.2018 року на 3-му курсі денної форми навчання, за професією «кухар-кондитер». За таких обставин суд вважає, що повнолітній син потребує допомоги від батьків, та враховуючи, що мати допомогу надає, але її недостатньо, беручи до уваги, що батько має можливість надавати допомогу, оскільки має постійне місце роботи та постійний заробіток, позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягує із [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всих видів заробітку щомісячно. Суд також вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved