Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Азур груп» (далі по тексту - ТОВ «БК «Азур груп», позивач) звернувся до суду з позовною заявою, уточнивши вимоги якої та коло осіб, просив стягнути з [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач-1) 31 927 грн., [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач-2) 100 000,20 грн., [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач-3) 31 927 грн., [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач-4) 31 927 грн., матеріальну шкоду. Позов обґрунтований такими обставинами. Впродовж березня 2016 року ТОВ «БК «АЗУР ГРУП» були організовані неодноразові виїзди на земельну ділянку та спроба почати проведення робіт з підготовки території під будівництво житлового будинку з об`єктами господарського та соціально-побутового призначення та підземним паркінгом (з виділенням частки квартир для потерпілих від діяльності ГІБК «Еліта-Центр») на земельній ділянці на [ADDRESS] , проте працівники знову не отримали вільного доступу до земельної ділянки, через те, що Відповідачі протиправно зупиняли роботи. У своїх запереченнях відповідачі посилалися на те, що: в матеріалах справи відсутня оціночно-будівельна експертиза; відповідачів обрано необгрунтовано, навмання, із загальної кількості людей, що виходили нап захист озера «Качине»; позивач у позові не навів доказів, які б свідчили про наявність цивільно-правового делікту в діях відповідачів; відповідачі були кчасниками мирної акції протесту проти засипання озера «Качине», і жлдних дій відповідачів, які б суперечили законодавству України, правоохоронними органами, присутніми на акції, не зафіксовано. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала наданні пояснення та просила задовольнити позовні вимог. Представник відповідачів 1, 2, 3, 4 [PERSON] підтримала надані заперечення та просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи Кокойко М.В. підтримала пояснення представника позивача та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача, які стверджували, що відповідачами робились незаконні дії, а саме перешкоджання позивачу у здійсненні ним господарської діяльності та завдання матеріальної шкоди майну позивача. Також, в судовому засіданні свідки допитані з боку відповідачів не надали жодної інформації щодо подій які відбувалися біля озера «Качине», тому суд не може взяти їх до уваги. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, заслухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності до ст. ст. 76- 83 ЦІ1К України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : і ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. 16.01.2015 року між ТОВ «БК «АЗУР ГРУП» (Генпідрядник), з однієї сторони, та КП «Житлоінвестбуд-УКБ» (Замовник), з другої сторони, укладено підрядний договір №4/1061 на виконання робіт з підготовки території під будівництво житлового будинку з об`єктами господарського та соціально-побутового призначення та підземним паркінгом (з виділенням частки квартир для потерпілих від діяльності ГІБК «Еліта-Центр») на земельній ділянці на вул. Здолбунівській (перетин вул. Тепловозної) у Дарницькому районі м. Києва. Відповідно до умов Договору ТОВ «БК «АЗУР ГРУП» (Генпідрядник) зобов`язувалося виконати роботи з підготовки території, а саме: встановлення огорожі, влаштування тимчасового електропостачання та водопостачання, влаштування пробних кущів паль, винесення зовнішніх мереж, тощо (надалі Роботи), для будівництва житлового будинку з об`єктами господарського та соціально-побутового призначення та підземним паркінгом (з виділенням частки квартир для потерпілих від діяльності ГІБК «Еліта-Центр») на земельній ділянці на [ADDRESS] Для виконання підрядного Договору, ТОВ «БК «АЗУР ГРУП» було направлено робітників на територію з підготовки території під будівництво житлового будинку з об`єктами господарського та соціально-побутового призначення та підземним паркінгом (з виділенням частки квартир для потерпілих від діяльності ГІБК «Еліта-Центр») на земельній ділянці на [ADDRESS] для встановлення огорожі, та проведення інших підготовчих робіт. Проте, роботи з встановлення огорожі та проведення підготовчих робіт були незаконно зупинені відповідачами, які зруйнували паркан та блокували в`їзд будівельної техніки на будівельний майданчик на перетині вулиць Здолбунівської та Григоренка у Дарницькому районі м. Києва, чим завдали ТОВ «БК «АЗУР ГРУП» значних збитків, завадили руху транспорту і обмежили законні права та інтереси Генпідрядника. У результаті дій відповідачів був зруйнований паркан огорожі будівельного майданчика з підготовки території під будівництво житлового будинку з об`єктами господарського та соціально-побутового призначення та підземним паркінгом (з виділенням частки квартир для потерпілих від діяльності ГІБК «Еліта-Центр») на земельній ділянці на вул. Здолбунівській ( [ADDRESS] , а Позивач зазнав збитків на суму 67 531,20 грн., що включає у себе вартість матеріалів (виробів, конструкцій) та вартість робіт щодо його доставки та монтажу на місці на суму 128 250,00 грн. 01.03.2016 року позивач, на виконання умов підрядного Договору, уклав договір підряду № 493 з ТОВ «БК «Олімпікс» (Підрядник), предметом якого є проведення Підрядником повного комплексу робіт з підсипки території під будівництво житлового будинку з об`єктами господарського та соціально-побутового призначення та підземним паркінгом (з виділенням частки квартир для потерпілих від діяльності ГІБК «Еліта-Центр») на земельній ділянці на [ADDRESS] 17.03.2016 року під час здійснення Підрядником виконання своїх обов`язків по Договору підряду від 01.03.2016 року № 493, відповідачі навмисно утворили штучний затор та не давали можливості Підряднику здійснювати роботи, а саме - заблокували транспорті засоби, належні Підряднику, не давали можливості їм здійснити заїзд на будівельний майданчик протягом 10 годин. Відповідний простій транспортних засобів та збитки, був зафіксований Позивачем та Підрядником у акті від 17.03. 2016 року № 17/03/16, у результаті чого Позивач поніс реальні збитки у розмірі 128 250,00 грн., які були сплачені Підряднику - ТОВ «БК«Олімпікс» Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища Київської міської державної адміністрації була видана Контрольна картка № 15020021-Др на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення у зв`язку з встановленням тимчасової огорожі для утримання земельної ділянки в належному санітарному стані та її охорони за адресою м. Київ, Дарницький район, вул. Здолбунівська (перетин вул. Тепловозної), та, станом на день подачі позовної позовної заяви, термін виконання робіт подовжений до 18.03.2017 року. Оскільки відповідачами були зірвані роботи підрядника, тому ТОВ «БК «АЗУР ГРУП» знову організував надання будівельної техніки та робочої сили для проведення робіт з підготовки території під будівництво житлового будинку з об`єктами господарського та соціально-побутового призначення та підземним паркінгом (з виділенням частки квартир для потерпілих від діяльності ГІБК «Еліта-Центр») на земельній ділянці на [ADDRESS] , проте Відповідачі продовжували перешкоджати здійсненню будівельних робіт. Дані факти знайшли своє підтвердження під час перегляду судом в судовому засіданні, як доказ наданий позивачем фото- та відео матеріали, на яких зафіксовані дії Відповідачів, що також були підтверджені свідками. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3) Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Із роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», вбачається, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Такі правила отримали назву "Загальний (генеральний) делікт" та застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України, необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди та вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.) Суб`єктом відшкодування шкоди є особа, яка її завдала. При цьому судова практика визначає, що заподіювач шкоди може і не бути власником майна, діяльністю якого заподіяна шкода (Ухвала Верховного Суду України від 18 лютого 2004 року). Частина 2 статті 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Наявність порушеного права визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про задоволення вимог чим відновлює порушені права. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на результат розгляду справи, суд покладає на відповідачів сплачений позивачем судовий збір в сумі 2936,72 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved