overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У липні 2016 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову обгрунтовані тим, що малолітня [PERSON], [INFO], батьками якої є сторони у справі, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач (батько) в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Посилаючись на норми статей 180, 181 СК України позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. з відповідача щомісячно. У судове засідання сторони не з'явились. Представника позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд за відсутності позивача, яка через свого представника подала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом на підставі свідоцтва про народження встановлено, що відповідач є батьком малотітньої [PERSON], [INFO] З наданих позивачем документів вбачається, що дитина проживає разом із позивачкою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред'явлення позову. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з'явився без поважних причин. Суд вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551грн. 20 коп. з вимог про стягнення аліментів, від оплати якого позивача звільнено законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~У липні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначило, що відповідно до кредитного договору № 401587127 від 20.02.2014 р., банк надав [PERSON] кредит в розмірі 9902 грн. 84 коп. Позичальник зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, а також сплачувати неустойки та інші платежі на умовах і в строки, передбачені договором. Своїх зобовязань відповідач не виконала, внаслідок чого станом на 05.07.2016 р. має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 10659 грн. 91 коп., з яких: 9352 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом; 0 грн. 61 коп. - заборгованість за процентами; 1306 грн. 79 коп. заборгованість за комісією. З наведених підстав банк просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором 10659 грн. 91 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, із заявою про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 20.02.2014 р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 401587127, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 9902 грн. 84 коп. Позичальник зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, а також сплачувати неустойки та інші платежі на умовах і в строки, передбачені договором. Своїх зобовязань відповідач не виконує, щомісячне погашення кредиту не здійснює, не сплачує відсотки за користування кредитом та комісію, внаслідок чого станом на 05.07.2016 р. має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 10659 грн. 91 коп., з яких: 9352 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом; 0 грн. 61 коп. - заборгованість за процентами; 1306 грн. 79 коп. заборгованість за комісією. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

у липні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.04.1996 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, шлюбні відносини не підтримують з березня 2015 року. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. На стягненні судового збору з відповідача не наполягала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Цешко». Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 27.04.1996 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міськвиконкому, зроблено актовий запис №441. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КЕ №289418, виданого 24.04.1996 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №097481, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу\~ за її бажанням залишити прізвище "Цешко".\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

у липні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують із вересня 2015 року, разом не проживають. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. На стягненні сплаченого судового збору з відповідача не наполягав. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Лазько». Для надання строку для примирення сторони заперечили, вважаючи подальше збереження сімї недоцільним. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 29.04.2011 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району зроблено актовий запис № 31. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 080039, виданого 29.04.2011 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу, за її бажанням, необхідно залишити прізвище "Лазько".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

у липні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2005 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. На стягненні судового збору з відповідача не наполягала. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 02.09.2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, зроблено актовий запис № 1276. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 005005 від 02.09.2005 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №015415, виданим 16.01.2006 року Октябрським ВРАЦС Полтавського МУЮ. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу, за її бажанням, необхідно залишити прізвище "Скрипник".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

у липні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2005 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, шлюбні відносини не підтримують та разом не проживають. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. На стягненні судового збору з відповідача не наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Подольська». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, при цьому вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 23.11.2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, зроблено актовий запис №1904. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №009592, виданого 23.11.2005 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-КЕ №051043, та серії І-КЕ №161157, виданих 13.06.2007 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ та 31.08.2012 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу\~ за її бажанням залишити прізвище "Подольська".\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності його батькові [PERSON], який помер [INFO] року, свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], виданого виконавчим комітетом Волочиської районної ради народних депутатів 19 травня 1989 року. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що у вказаному документі прізвище батька невірно зазначено як "[PERSON]", внаслідок чого на даний час він не може оформити спадщину. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви визнає. Представник заінтересованої особи - Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при розгляді заяви покладається на розсуд суду. Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. В силу вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Той факт, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON], який помер [INFO] року, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними паспорта заявника [PERSON] та свідоцтва про його народження; даними свідоцтва про одруження [PERSON] та свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] року; відмовою приватного нотаріуса Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. в оформленні спадкових прав заявника від 13.07.2017 року; матеріалами спадкової справи № 67/2017, заведеної після смерті дружини [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] року, в тому числі архівною довідкою від 18.07.2017 року № 2118/01-18 щодо спадкової справи № 264/2000 від 04.04.2000 року, заведеної після смерті [PERSON]; показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 17.09.2016 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Протягом останнього місяця вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та сімейного бюджету не мають, шлюбні відносини фактично припинились. Відповідач обов'язку по матеріальному утриманні дитини не виконує, матеріальну допомогу надає нерегулярно, хоча має таку можливість так, як працює наповнювачем балонів у ПАСС "Киснева дільниця" та має сталий дохід, який витрачається ним на розваги, гулянки та спиртне. Вона неодноразово намагалась вирішити питання участі відповідача в утриманні власної дитини за взаємною згодою, однак її намагання були ним свідомо проігноровані, він продовжує проживати у власних інтересах, ніби не має батьківського обов'язку з утримання власної дитини, що змушує її звертатись до суду з вимогою про стягнення аліментів. Просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON], яка померла [INFO] року. В обгрунтування своїх вимог вказала, що [PERSON] є її матір'ю. Після смерті останньої вона як спадкоємець за законом не може оформити спадщину, оскільки в актовому записі про її народження зазначено прізвище матері [PERSON], а у свідоцтві про її смерть та у інших правовстановлюючих документах матері зазначено прізвище [PERSON]. В судовому засіданні заявник пояснила суду, що інші спадкоємці, які претендують на спадкове майно [PERSON] відсутні, просить задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - Війтовецької селищної об'єднаної територіальної громада в особі Війтовецької селищної ради в судове засідання не з'явився. Від Війтовецької селищної об'єднаної територіальної громади в особі Війтовецької селищної ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника, при вирішенні заяви покладається на думку суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 7 постанови № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Факт факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: паспортом [PERSON]; свідоцтвом про укладення шлюбу 10.11.1984 року між з [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що останній приєвоєно прізвище [PERSON]; свідоцтвом про смерть [PERSON] [INFO] року; довідкою, виданою старостою с. Сарнів, с. Куровечка Війтовецької селищної ради від 26.06.2017 року № 177 про те, що [PERSON] до дня смерті [PERSON] [INFO] року проживала разом нею; відмовою відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 07.06.2017 року у внесенні змін до актового запису про народження [PERSON]; відмовою приватного нотаріуса Волочиського районного нотаріального округу у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]; показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved