Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

У вересні 2019 року позивачі звернулись до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом до відповідача про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. В обґрунтування позову зазначили, що позивач [PERSON] та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2006 року. Сімейні відносини не склались, та з січня 2013 року вони остаточно припинили шлюбні відносини, почали жити окремо та створили нові сім`ї. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2014 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З березня 2012 року [PERSON] та [PERSON] знаходились у фактичних шлюбних відносинах та [INFO] у них народилась спільна дитини - [PERSON] . 26.12.2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідно до актового запису про народження № 1392 від 26.12.2012 року, видано свідоцтво про народження, в якому у відомостях про батька вказаний відповідач [PERSON] , який жодним чином не цікавиться життям малолітнього [PERSON] . З січня 2013 року позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх спільний син почали мешкати разом однією сім`єю. 03 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] офіційно зареєстрували шлюб. Позивач [PERSON] зазначає, що у даному випадку порушені його права як батька, оскільки з самого народження він дбає про [PERSON] . Враховуючи викладене, позивачі просять визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] ; зобов`язати третю особу виключити відомості про [PERSON] , як батька дитини, з актового запису про народження [PERSON] ; зобов`язати третю особу внести зміни до актового запису про народження [PERSON] за № 1392, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 01 жовтня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали суду заяви, відповідно до яких просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив, що з текстом позову ознайомлений в повному обсязі, повністю згоден з позовними вимогами та не заперечує щодо їх задоволення. Також зазначив, що просить розглянути справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Частиною 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 липня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. З березня 2012 року позивач [PERSON] перебувала у фактичних сімейних стосунках із позивачем [PERSON] Внаслідок сімейних стосунків як чоловіка та жінки у позивачів народився син - [PERSON] Про народження дитини Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 1392. На час народження дитини, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, тому батьком дитини записано відповідача [PERSON] . Отже, відомості про батька дитини було внесено в актовий запис на підставі ст. 122 СК України. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2014 року розірвано шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 03 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Кіровським ВДРАЦС ДМУЮ, актовий запис № 845. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 27.03.2019 року, [PERSON] , не заперечує проти усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , та надає згоду на зміну його прізвища та по-батькові. Суть згоди на усиновлення та наслідки її надання, передбачені ст. 232 СК України йому роз`яснено. Згідно характеристики від 26.07.2019 року, [PERSON] відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад № 355» ДМР з вересня 2015 року. Хлопчик проживає у повній сім`ї, батьки [PERSON] та [PERSON] багато часу приділяють дитині. [PERSON] співпрацює з вихователями групи, відмінно справляється з батьківськими обов`язками. Згідно ст. 133 Сімейного кодексу України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до положень ст. 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. На момент народження сина позивач знав, що його батьком записаний відповідач, тому строк позовної давності в один рік розпочався в січні 2013 року. Згідно ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч.2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. У відповідності до ч.ч. 2 та 3 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи викладене, сплив позовної давності не є перепоною для розгляду справи. Згідно роз`яснень Верховного Суду України, викладених в постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: п. 2.13.1 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Такі зміни згідно п. 2.18. зазначених вище Правил вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Враховуючи зазначене та з урахуванням встановлених обставин, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачами в позовній заяві не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судового збору на їх користь, на підставі чого суд вважає можливим в порядку ст. 141 ЦПК України покласти судові витрати по справі на позивачів.

Outcome: approved