overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки. Спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просилв задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 листопада 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 10). З позовної заяви вбачається та не заперечувалось у судовому засіданні, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом відпрвідач просить змінити прізвище на дошлюбне "[PERSON]"у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником вказаної квартири. В квартирі крім позивачки, зареєстрована матір [PERSON] та відповідач [PERSON] Позивач належним чином не може користуватись власним майном, а тому звернулася до суду. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2018 року прийнято справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи, протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належить [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.2018 року, [PERSON] належить 1/5 частки квартири [ADDRESS]. Згідно договору дарування від 15.10.2012 року, р. № 1785, [PERSON] подарувала [PERSON] 2/5 частини квартири [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім'ї № 5073 від 04.07.2018 року в квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки; паспортними даними відповідача; копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.2018 року; копією свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2002 року. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

улипні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з"явилася. Надіслала заяву, засвідчену першим секретарем з консульських питань Посольства України в Об"єднаних Арабських Еміратах, про судовий розгляд без її участі. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 14) З позовної заяви вбачається та не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки. Спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з"явився. Надав заяву про визнання позову, у зв"язку з чим просить розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 червня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) З позовної заяви вбачається та не заперечувалось у судовому засіданні, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом позивач не порушувала питання зміни прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось. З початку 2018 року проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим. У судовому засіданні заявники підтримаи вимоги заяви та просили суд розірвати шлюб. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 жовтня 2005 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 5). 19 квітня 2018 року сторони уклали нотаріальний договір між батьками про сплату аліментів на дитину та про участь у вихованні та утриманні дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевковою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1870 (а.с. 7). У зазначеному договорі сторони визначили, що син після розірвання шлюбу буде постійно проживати з матір'ю, а також визначили графік зустрічей дитини з батьком. Зі спільної заяви вбачається, що сторони проживають окремо з початку 2018 року, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. При укладенні шлюбуЄрмілова О.А. змінила прізвище. В заяві про розірвання шлюбу просить залишити прізвище "Єрмілова". За таких обставин, вирішення питання про зміну прізвища позивача не вбачається за необхідне. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У липні 2018 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем [PERSON], померлим 14 січня 2017 року у м. Миколаєві, однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, тобто в період з з грудня 1994 року по 14 січня 2017 року. В обгрунтування вимог заявник посилається на те, що 1984 року зареєструвала шлюб з [PERSON] 16.11.1994 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, проте через місяць помирилися і знов стали проживати однією сімєю, проте без реєстрації шлюбу, до самої смерті [PERSON], померлого 14.01.2017 р. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали єдиний бюджет. Разом виховували та вчили дітей. 15 липня 1997 року [PERSON] переніс інсульт, довготривало лікувався, проте в подальшому переніс повторний інсульт. Тривалий час за станом здоров'я [PERSON] потребував сторонньої допомоги, яку здійснювала [PERSON] Заявник у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Заінтересовані особи у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечували. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 30 грудня 1981 року [PERSON] одружилася з [PERSON], після чого змінила прізвище "Коваль". 16 листопада 1994 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ФП №016927. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 19 квітня 2007 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/4, [PERSON] - 1/4, [PERSON] - 1/4, [PERSON] - 1/4. Вказані заявником обставини підтверджується Актом від 21.05.2018 року. 14 січня 2017 року помер [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу 24.04.2018 року надано роз'яснення і відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки на день відкриття спадщини [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Факт проживання заявника з [PERSON] з грудня 1994 року підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами заявника і знають їх як одну сім'ю весь час спільного проживання безперервно. Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

У липні 2018 року МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 11.07.2016 року з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Опель» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Розмір збитків завданих автомобілю «Опель», згідно Звіту про оцінку автомобіля №415 від 26.07.2016 р., складеного спеціалістом ФОП [PERSON] становить 38191 грн. 70 коп. без ПДВ за пошкоджений транспортний засіб. Відповідно до платіжного доручення №2180рв від 15.03.2017 року МТСБУ виплатило [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Опель» у сумі 38191 грн. 70 коп., оскільки на дату скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов"язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З огляду на викладене, МТСБУ просить суд стягнути з відповідача шкоду у порядку регресу на загальну суму у розмірі 38191,70 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 670 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1768 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника МТСБУ, проти ухвалення заочного рішення також не заперечував. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Однак, відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався. Третья особа в судове засідання не з»явився, повідомлявся належним чином. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 16 листопада 1988 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі ЗАГСу Чортківського райвиконкому, актовий запис № 228. Від шлюбу у них є повнолітній син [PERSON], [INFO]. Уже понад 9 років сторони не живуть однією сім'єю, спільного господарства не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим, позивач просить шлюб розірвати, сплачений судовий збір стягнути з відповідачки на його користь. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] не з'явилася в судове засідання, відзиву не подала, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 16 листопада 1988 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі ЗАГСу Чортківського райвиконкому, актовий запис № 228. Уже понад 9 років сторони не живуть однією сім'єю, спільного господарства не ведуть. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 23 квітня 1994 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 97. Від шлюбу у них є повнолітня дитина. За час їхнього спільного проживання належної сім'ї у них не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Подружнім життям не живуть, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально, тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачка [PERSON] також не з'явилася в судове засідання, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 23 квітня 1994 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 97. Спільне життя між сторонами не склалося, між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Подружнім життям вони не живуть, спільного господарства не ведуть. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивач просив суд розглядати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі також просив розглядати справу у його відсутність, проти позову не заперечує. Треті особи у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомляли. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 31 жовтня 1997 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбала 4/25 частини житлового приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. 68 Десантників, 35, яка належала відповідачу на підставі "договору дарування" від 31.10.1994 р., зареєстрованого в МБТІ 16.01.1995 р. за №111 Договір №923 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Миколаївській універсальній товарно сировинній Біржі в журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю за № 923 від 31 жовтня 1997 року, зареєстрованого ММБТІ 19.11.1997 р. за реєстровим №111. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved