Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У липні 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що її дочка - [PERSON] не приділяє належної уваги своїм малолітнім дітям: не займається вихованням, утриманням та здоров'ям дітей, державну допомогу, яку вона отримує на дітей витрачає на свої та співмешканця потреби, займається влаштуванням особистого життя. Діти занедбані, мають педикульоз. Її донька [PERSON] не вміє читати й писати, рахує тільки до 14, донька [PERSON] не готується до школи, розвитку її дитині [PERSON] взагалі не приділяється увага, в дитини навіть іграшок немає. Нещодавно відповідач залишила своїх дочок: [PERSON] та [PERSON] в с.Герасимівка разом зі сторонніми людьми сумнівної репутації, що несе пряму загрозу життюта здоров'ю малолітніх дітей, а разом з молодшою дочкою - [PERSON] зникла. Тривалий час позивач не знала їх місце перебування. Коли позивач забрала дітей, то протягом деякого часу вони не могли відвідувати Білецьківський навчально-виховний комплекс, в зв'язку з тим, що їхні документи залишились в Устимівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Семенівського району. Відповідач повинна була забрати документи зі школи після того, як повернулась додому, але так цього і не зробила. На даний час діти проживають з позивачем, вона повністю займається їх утриманням, вихованням та забезпечує матеріально по мірі можливості. Відповідач влаштовує особисте життя, життям своїх малолітніх дітей не цікавиться і не відвідує їх. Відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 12.05.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Кременчуцькій райдержадміністрації було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного позивач просила суд, ухвалити рішення, яким: позбавити батьківських прав громадянку [PERSON], [INFO] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стягнути аліменти з громадянки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на користь опікуна, якого буде визначено органом опіки та піклування. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до ст.77 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Представник третьої особи Кременчуцької РДА Полтавської області в особі служби у справах дітей - Дехтярьова Ю.М. на адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дочка позивача - [PERSON] не приділяє належної уваги своїм малолітнім дітям: не займається вихованням, утримання та здоров'ям дітей, державну допомогу, яку вона отримує на дітей витрачає на свої та співмешканця потреби, займається влаштуванням особистого життя. Згідно повідомлення Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області № 02-27/43 від 16.02.2017 року, комісією у складі фахівця із соціальної роботи [PERSON], фельдшера [PERSON] та працівників сільської ради [PERSON], [PERSON], було проведено три відвідування сім'ї [PERSON], складено акт обстеження житлово-побутових умов, акт оцінки потреб дитини та її сім'ї та проведено медичний огляд дітей. Комісія виявила наступні факти: стан дітей не задовільний: - [PERSON] не вміє читати й писати, рахує тільки до 14; - [PERSON] не готується до школи, немає місця для гри та розваг, наявний педикульоз; - [PERSON] не має іграшок, розвитку дитини увага не приділяється, вигляд дитини занедбаний. Державну допомогу, яку отримує мати, в повній мірі використовує не на дітей, а в своїх та співмешканця потребах (наприклад: придбання цигарок) Нещодавно відповідач залишила своїх дочок: [PERSON] та [PERSON] в с.Герасимівка разом зі сторонніми людьми сумнівної репутації, що несе пряму загрозу життюта здоров'ю малолітніх дітей, а разом з молодшою дочкою - [PERSON] зникла. Тривалий час позивач не знала їх місце перебування. Коли позивач забрала дітей, то протягом деякого часу вони не могли відвідувати Білецьківський навчально-виховний комплекс, в зв'язку з тим, що їхні документи залишились в Устимівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Семенівського району. Відповідач повинна була забрати документи зі школи після того, як повернулась додому, але так цього і не зробила. На даний час діти проживають з позивачем, відповідач життям своїх малолітніх дітей не цікавиться і не відвідує їх. Відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], згідно заяви від 11.05.2017 року, написаної у присутності начальника служби у справах дітей Кременчуцької райдержадміністрації. 12.05.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Кременчуцькій райдержадміністрації було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Декларація прав дитини, проголошена, Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитини повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Виховання - це планомірний та цілеспрямований вплив на свідомість та поведінку людини з метою формування певних установок, понять, принципів, ціннісних орієнтацій, які забезпечують необхідні умови для її розвитку, підготовки до життя та праці. Виховання - це постійний, а не разовий процес прищеплювання якихось навичок тому, кого виховують. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей. Згідно положень статті 166 ч. 2. Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Частина 2 ст. 51 Конституції України, передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.2 СК України, сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Оскільки в діючому СК України не конкретизовано в якій саме частці визначається розмір аліментів, суд вважає необхідним застосувати до даного спору норму ч.5 ст. 183 СК України, відповідно до якої: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд має підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей до досягнення ними повноліття, в розмірі 1/2 частини з всіх видів заробітку та доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved