Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка, [PERSON]) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання матері дітей. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 24.07.2009 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. 09.06.2014 року сторони розірвали шлюб, з того часу відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей, коштів на їх утримання відмовляється платити, мотивуючи тим, що за місцем роботи працівникам не виплачують заробітну плату. Позивачка звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення [PERSON] та [PERSON], повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримала повністю та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав, просив позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивачки, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2014 року шлюб, укладений між сторонами, розірвано (а.с. 8). Сторони, згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], мають доньку (а.с. 6), яка проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], як вбачається з довідки форми №3 (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження (а.с. 7), сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], як вбачається з довідки форми №3. З усних пояснень відповідача встановлено, що останній працює помічником маляра, заробляє близько 1300,00 грн. в місяць, разом з тим, доказів отримання розміру його заробітної плати сторонами не надано. Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 79 СК України, аліменти на утримання одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду №3 від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, враховуючи норми чинного законодавства, та те, що позовні вимоги визнані відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню й остання відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь державного бюджету 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved