Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 3 545,66 грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.03.2012 року між відповідачем та ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу №АВ/8098921 (надалі - Поліс), за яким позивач застрахував цивільну відповідальність власника транспортного засобу марки «Nissan ALMERA» д.н.з. [NUMBER]. 07.06.2015 року в м. Києві, на пр. Перемоги сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Nissan ALMERA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. В результаті зазначеного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Потерпілій стороні в ДТП, було виплачено страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідач [PERSON] був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а тому на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1188 ЦК України, ст. 38 Закону № 1961, зважаючи на невиконання відповідачем вимог ст. 33.1.4 Закону № 1961, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу кошти страхового відшкодування в розмірі- 3 545,66 грн., а також сплачену суму судового збору. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи за відсутності свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 грудня 2012 року між Акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу №АВ/8098921, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність власника перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки «Nissan ALMERA» д.н.з. [NUMBER]. (а.с. 4). 07.06.2015 року в м. Києві, на пр. Перемоги сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Nissan ALMERA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, що підтверджується довідкою ВДАЇ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 9211227 від 11.06.2013 року, страховими актами та актом огляду транспортного засобу (а.с.20-33). Як вбачається з матеріалів справи, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року відповідач [PERSON] був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення ним вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с.7-8). В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобілі отримали пошкодження. У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до договору добровільного страхування налемних транспортних засобів Серії АМ/043008 від 09.10.2012 року, цивільно-правова відповідальність, особи, яка експлуатує автомобіля [NUMBER] [PERSON], була застрохована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Сума збитків автомобіля марки «Subaru», відповідно до розрахунку страхового відшкодування склала в розмірі 4 055,66, яку ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувало потерпілій, що підтверджується платіжним дорученням № 13814 від 02 липня 2013 року (а.с. 34-35), у зв'язку з чим останній звернувся до позивача з заявою про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 3 545,66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 7317 від 14 травня 2015 року (а.с. 6). Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно положень ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. При настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди, на протязі трьох днів письмово повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] не звертався до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із будь-якими заявами (письмовими повідомленнями) щодо повідомлення у триденний строк про настання даного ДТП, та відповідно виникнення страхового випадку за Полісом № АВ/8098921 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який було укладено між сторонами. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 12.02.2014 року за №6-1цс14, щодо перегляду судових рішень з підстав неоднакового застосування судами підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 та пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «ПРОСТО-страхування» загальну суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі - 3 545,66 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved