Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано на підставі рішення суду 02.06.2021 року. Від шлюбу мають мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з нею. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач добровільно не надає, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 02.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін ( а.с.13). Відзив відповідачем не подано. В судове засідання позивачка не з`явилася. Надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заяві обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.06.2021 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст.121 СК України). Сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 4-5). Як передбачено ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ст. 182 СК України). Статтею 183 ч. 1 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, враховуючи визнання позову відповідачем , суд приходить до висновку , що позов слід задовольнити повністю. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дітей. Суд вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі викладеного та

Outcome: approved