Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме квартири мотивуючи вимоги тим, що позивач [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу укладеного 27.03.1996 року на товарній біржі ,,Українська біржа Десятинна". 01.04.1996 року право власності позивача на квартиру було зареєстровано у Київському міському БТІ за реєстровим № 4995 в реєстровій книзі д.235-205. 20.08.2012 року третя особа [PERSON] придбала на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна - квартиру [ADDRESS], яка належала позивачу. За результатом прилюдних торгів , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердевою Н.О. 29.10.2012 року [PERSON] було видано свідоцтво про придбання квартири, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій № 1357 та зареєстрованого в державному реєстрі прав на нерухоме майно № 264262 від 28.01.2013 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.07.2015 року визнано недійсними за результатами проведених прилюдних торгів Протокол №2-К-182-ДН-а від 20.08.2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить [PERSON], затверджений заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» Машкіним Є.О. та Акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна №160/7 від 05.09.2012 року затверджений начальником ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Вольфом О.Л. Визнано недійсним свідоцтво видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердєвою Наталією Олександрівною про придбання [PERSON] квартири [ADDRESS] з прилюдних торгів від 29 жовтня 2012 року, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №1357 та зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №264262 від 28 січня 2013 року. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.10.2015 року рішення Дніпровського районного суду залишено без змін. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва набрало законної сили 28.10.2015 року. 16.03.2016 року [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], за договором іпотеки. 28.03.2016 року відповідач [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу Позивач в судове засідання не з'явився. Представники позивача в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позов є необґрунтованим. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позов є необґрунтованим. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено,позивач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу укладеного 27.03.1996 року на товарній біржі ,,Українська біржа Десятинна". 01.04.1996 року право власності позивача на квартиру було зареєстровано у Київському міському БТІ за реєстровим № 4995 в реєстровій книзі д.235-205. 20.08.2012 року третя особа [PERSON] придбала на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна - квартиру [ADDRESS], яка належала позивачу. За результатом прилюдних торгів , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердевою Н.О. 29.10.2012 року [PERSON] було видано свідоцтво про придбання квартири, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій № 1357 та зареєстрованого в державному реєстрі прав на нерухоме майно № 264262 від 28.01.2013 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.07.2015 року визнано недійсними за результатами проведених прилюдних торгів Протокол №2-К-182-ДН-а від 20.08.2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить [PERSON], затверджений заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» Машкіним Є.О. та Акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна №160/7 від 05.09.2012 року затверджений начальником ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Вольфом О.Л. Визнано недійсним свідоцтво видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердєвою Наталією Олександрівною про придбання [PERSON] квартири [ADDRESS] з прилюдних торгів від 29 жовтня 2012 року, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №1357 та зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №264262 від 28 січня 2013 року. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.10.2015 року рішення Дніпровського районного суду залишено без змін. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва набрало законної сили 28.10.2015 року. 16.03.2016 року [PERSON] передала у власність третій особі [PERSON] квартиру [ADDRESS], за договором іпотеки. 28.03.2016 року відповідач [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо , якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Пунктом 3 частини першої статті 388 Цивільного кодексу України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 17.12.2014р., викладеною у постанові у справі за № 6-140цс14 за положеннями ст.ст. 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. Оскільки судом встановлено, що квартира [ADDRESS] вибула з власності позивача [PERSON] не за його волевиявленням, а іншим шляхом, що було встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, при цьому третя особа [PERSON] після ухвалення рішення відчужила квартиру на користь третьої особи [PERSON], яка в свою чергу відчужила на користь відповідача [PERSON], тому позивач має законне право витребувати у [PERSON] яка володіє даним майном на теперішній час, і передати йому спірну квартиру. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved