Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19 липня 2005 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» згідно п. 1.1 Статуту, та [PERSON] укладений договір №SAMDN20000003157143 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки, згідно з яким банк відкрив на її ім'я рахунок, надав їй платіжну картку та встановив на неї кредитний ліміт, що прирівнюється до видачі кредиту, в сумі 1500 доларів США на строк, який відповідає терміну дії картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1.83 % на місяць з розрахунку 360 днів у році та з погашенням кредитної заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від залишку заборгованості за кредитним лімітом на кінець звітного місяця. Банк умови договору виконав в повному обсязі, а позичальник [PERSON], порушуючи їх, несвоєчасно здійснювала повернення кредиту, в зв'язку з чим у неї станом на 31 серпня 2015 року виникла кредитна заборгованість в сумі 5068.83 доларів США. Враховуючи те, що заборгованість в розмірі 3870.43 доларів США стягнута рішенням Турійського районного суду Волинської області від 22 серпня 2013 року, позивач просив стягнути з відповідача 1198.40 доларів США, що відповідно до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США еквівалентно 25388.63 грн. заборгованості, а також 1218 грн. витрат по сплаті судового збору. У дане судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити і розглядати справу без участі представника Банку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоч була вчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення, подала суду заяву від 28 жовтня 2015 року про розгляд справи без її участі. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного. 19 липня 2005 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» згідно п. 1.1 Статуту, та [PERSON] був укладений договір №SAMDN20000003157143 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки, згідно з яким банк відкрив на її ім'я рахунок, надав їй платіжну картку та встановив на неї кредитний ліміт, що прирівнюється до видачі кредиту, в сумі 1500 доларів США на строк, який відповідає терміну дії картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1.83 % на місяць з розрахунку 360 днів у році та з погашенням кредитної заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від залишку заборгованості за кредитним лімітом на кінець звітного місяця (а. с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідач [PERSON] взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим у неї станом на 31 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 5068.83 доларів США, в т.ч.: 1410.65 доларів США - тіло кредиту, 3658.18 доларів США - проценти за користування кредитом. Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 22 серпня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість згідно кредитного договору №SAMDN20000003157143 від 19 липня 2005 року в розмірі 3870.43 доларів США (а. с. 5-6). Таким чином, сума боргу складає 1198.40 доларів США (5068.83 доларів США 3870.43 доларів США). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 1198.40 доларів США, що відповідно до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США станом на 31 серпня 2015 року (100 доларів США 2118.54 грн.) еквівалентно 25388.63 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов'язань, а саме - в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 1218 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України та

Outcome: approved