Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 31.10.1981 уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану міста Дрогобича Львівської області, актовий запис № 615. У шлюбі з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час є повнолітнім. Вказує, що останніх три роки шлюб має формальний характер, так як вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примирення та збереження шлюбу є неможливим, а тому просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , зареєстрували шлюб 31.10.1981 у Будинку урочистих подій м.Дрогобича Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 615. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, серед іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту пункту 10 постанови пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а також забезпечення державою принципу свободи шлюбу та принципу свободи розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] мають формальний характер, оскільки такі тривалий час проживають окремо, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved