Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У липні 2014 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просило суд стягнути з відповідача заборгованість задоговором кредиту в сумі 14095,75 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] 11.08.2011 року укладено договір кредиту №500221949, згідно умов якого ПАТ «Альфа Банк» надав відповідачу кредит у сумі 8864,00 грн., а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит до 12.08.2014 року. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договур факторингу №2013/1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за договором кредиту. ПАТ «Альфа Банк» виконав умови кредитного договору та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідача перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем, умов кредитного договору, а саме: у зв'язку із порушенням строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] 11.08.2011 року укладено договір кредиту №500221949, згідно умов якого ПАТ «Альфа Банк» надав відповідачу кредит у сумі 8864,00 грн., а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит до 12.08.2014 року. ПАТ «Альфа Банк», внаслідок істотних порушень відповідачем свої зобов»язань за договором кредиту, визнав строк повного повернення кредиту таким, що настав, та розпочав процедуру досудового врегулювання заборгованості, проте [PERSON] телефонні дзвінки та письмові повідомлення про необхідність погасити заборгованість були проігноровані, тому кредитодавець вимушений був звернутися до суду. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов»язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договур факторингу №2013/1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за договором кредиту №500221949 від 11.08. 2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк». Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав відповідачу кредит грошові кошти у сумі 14095 грн. 75 коп. Також судом встановлено, що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгував позивачу станом на 23.12.2013 року кошти у сумі 14095,75 грн., що складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 7434,31 грн., простроченої комісії -1163, 67 грн. та пені - 5497,77 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved