overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.12.2007 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері. Позивач у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що відповідач не в повній мірі забезпечує дітей матеріально. Кошти в сумі 400 грн, які відповідач надає в місяць на утримання двох дітей не задовільняє їх потреби. Оскільки позивачу важко одній утримувати дочок, тому просить стягувати з відповідача аліменти, на їх утримання в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав: У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно свідоцтв про народження, [PERSON] народилася [INFO]., [PERSON] народилася [INFO] і їх батьками заначені сторони у справі. Оскільки, відповідач добровільно не виконує свої обов"язки по наданню утримання на дітей, а має можливість, так як є працездатним, інших утриманців немає, і так як немає стабільних доходів, працює неофіційно, тому заявлені вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2008 року . Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей дочку, [PERSON], [INFO] та дочку , [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей, дочки [PERSON], [INFO] та дочки , [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає. Він не піклується про дітей . Їх вихованням не займається. Відповідач працює. Працездатний , може надавати матеріальну допомогу . Діти знаходяться на її утриманні . Вона не може забезпечити дітям належний рівень проживання , та матеріального забезпечення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала , просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання двох дітей : дочок [PERSON], [INFO] , [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття . В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав ,суду пояснив, що він не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання двох дітей : дочок [PERSON], [INFO] , [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Буде приймати участь у вихованні та наданні матеріальної допомоги дітям. Заслухавши пояснення сторін , перевіривши інші матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає до задоволення . Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цього обов"язку передбаченого законом відповідач не виконує. Згідно ст.183СК України, частка заробітку ( доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Із пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що відповідач працює. Має сталий заробіток ( дохід ) , а тому суд визначає розмір стягуваних аліментів з батька дітей у частці його заробітку ( доходу ) щомісячно до досягнення дітьми повноліття , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . При визначені розміру стягуваних аліментів з відповідача суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника аліментів, а також позивачки. Довідкою ПАТ « Володимир-Волинська Птахофабрика » стверджується, що відповідач працює , має сталий заробіток . Може надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання двох неповнолітніх дітей. Аліменти на дітей суд приходить до висновку слід присудити від дня пред'явлення позову з 26 травня 2014 року . Відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.1998р., мають дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON],[INFO] Сторони у судове засідання не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі: позивач про підтримання позову, просить строк для примирення не надавати, судові витрати залишає за собою; відповідач про його визнання, в звязку з чим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами, сімейне життя у сторін не склалось через різний склад характерів та поглядів на життя. Подружні стосунки не підтримуються, оскільки відповідач фактично створила іншу сім"ю, вагітна від іншого чоловіка, тому спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки це суперечить інтересам обох сторін. Суд виходить із того, що згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, відносини регулюються ст.ст.104,105,109-111 Сімейного кодексу України. У судовому засіданні досліджені усі надані докази. Дослідивши їх, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню на таких підставах: Доведено, що сім"я фактично розпалась, подружні відносини протягом 2 років не підтримую ться, спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Тому, відповідно до ст.111 СК України, строк для примирення сторонам не надавався, і вони наполягають на розірванні шлюбу. Враховуючи фактичну відсутність шлюбних стосунків, суд доходить висновку, що збережен ня сімї при таких умовах неможливе. Відсутність вільної згоди сторін на спільне проживання свід чить про неможливість дотримання у шлюбі принципу його добровільності, встановленого ст.24 СК України. При тих стосунках, що склались між сторонами, державна реєстрація шлюбу не у змозі забезпечити стабільність відносин між сторонами та охорону прав і інтересів подружжя, як це передбачено ч.1 ст.27 цього Кодексу. Підстав для розподілу судових витрат немає. Про зміну прізвища на дошлюбне не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2012 року і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 17.11.2014 року звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння, вони втратили почуття поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Зазначила, що їхня сім'я остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Суд ухвалив справу розглядати без участі позивача та відповідача, кожен з яких представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності (заяви в матеріалах справи), що суд вважає за можливе, оскільки це відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 11.08.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 66 (а.с.3), від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї [PERSON] неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2014 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, дочок: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через відсутність взаєморозуміння та відмінність поглядів на життя, вони не зійшлися характерами, мають різне світосприйняття та відношення до сімейного життя, з ініціативи чоловіка в сім'ї виникали постійні сварки, він зраджує подружню вірність, вони втратили почуття поваги і любові одне до одного, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунки, взагалі не спілкуються, на примирення не згідні, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча судом вживалися заходи до його виклику в суд, але адресований йому конверт повернувся до суду з відміткою пошти, що повертається "за закінченням терміну зберігання". Причину неявки суду не повідомив і від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2014 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, дочок: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Діти на даний час проживають з матір'ю. Тривалий час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружні стосунки, не спілкуються, на примирення не згідні, оскільки відповідач підтримує стосунки з іншою жінкою. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх (малолітніх) дітей необхідно залишити з матір'ю. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір, який був сплачений позивачкою при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011 року. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON] [INFO]. Позивач просить стягнути аліменти , посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що вони різні за характером люди. У них постійно виникають сварки, непорозуміння , образи один до одного. Відповідач матеріальної допомоги на її користь на утримання сина не надає , хоча являється працездатним і може надавати таку допомогу . Сама вона не може забезпечити для сина належний життєвий рівень . Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття . В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, суду пояснив, що він не заперечує щоб з нього стягувалися аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн . щомісячно до досягнення дитиною повноліття . Зобов'язується сплачувати аліменти . Заслухавши пояснення сторін , перевіривши інші матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає до задоволення . Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цього обов"язку передбаченого законом відповідач не виконує. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначені розміру стягуваних аліментів з відповідача суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, а також позивачки. Аліменти на дитину суд приходить до висновку слід присудити від дня пред'явлення позову з 15 квітня 2014 року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2010 року. Від спільного проживання у них народився син Дем`ян, 04 02.2012 р.н., який знаходиться на утриманні позивача. Позивач у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що відповідач проживає окремо від сім`ї, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки відповідач працює та отримує заробітну плату, а позивачу важко одній утримувати дитину, тому просить стягувати з відповідача аліменти, на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві вимоги підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав: У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] Дем`ян Назарович народився 04.02.2012 р. і його батьками заначені сторони у справі. Оскільки, відповідач добровільно не виконує свої обов"язки по наданню утримання на дитину, а має можливість, так як є працездатним, працює, отримує заробітну плату, і не має інших утриманців, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню - стягнення аліментів визначити у частці від доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1998 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 04.11.2014 року звернувся з позовом в суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння, вони втратили почуття поваги, довіри та любові один до одного, внаслідок чого протягом п'яти років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Зазначив, що їхня сім'я остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Суд ухвалив справу розглядати без участі позивача та відповідача, кожен з яких представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у їхню відсутність (заяви в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 12.09.1998 року у Грядівській сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 7 (а.с.6), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного протягом п'яти років, не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї [PERSON] неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2009 року. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] ,дочку [PERSON] , [INFO]. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей , посилаючись на те, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей . Не надає матеріальної допомоги на їх утримання . На даний час в неї склались важкі сімейні та матеріальні умови. Відповідач працює. Спроможний сплачувати аліменти . А тому аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття . Батьки зобов'язані матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідач в добровільному порядку їй коштів на утримання дитини не надає . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала , просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей , сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав , не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття . Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення . Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цього обов"язку передбаченого законом відповідач не виконує. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку ( доходу ) матері , батька , яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом . Суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку ( доходу ) батька дитини у розмірі 1/3 частки від заробітку ( доходу ) , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . При стягненні з відповідача аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів та стан його здоров'я, а також позивачки. В судовому засіданні встановлено , що відповідач являється працездатною особою . Працює ТзОВ « Мустанг -Транс ». Отримує заробітну плату. А тому суд вважає , що відповідач [PERSON] спроможний сплачувати аліменти позивачу на утримання неповнолітніх дітей . Аліменти на дитину суд приходить до висновку слід присудити від дня пред'явлення позову з 02 жовтня 2014 року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved