overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі ордеру на жиле приміщення № 488 від 16.02.1995 року, виданого Виконавчим комітетом Павлоградської міської ради. У зазначеній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], [INFO], який з 2004 року в квартирі не проживає, його особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги не сплачує. Таким чином, відповідач більше року без поважних причин квартирою не користуються, витрат по утриманню квартири відповідач не несе. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення № 488 від 16.02.1995 року, виданого Виконавчим комітетом Павлоградської міської ради, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. У квартирі [ADDRESS] зареєстрований колишній чоловік позивача - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім'ї № 156 від 17.07.2017 року, виданою КП "Міський інформаційно-розрахунковий аналітичний центр" Павлоградської міської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до акту комісії КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради від 25.07.2017 року, встановлено, що у спірній квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], який з 2004 року в зазначеній квартирі не проживає, особистих речей його у квартирі немає, витрат по утриманню квартири відповідач не несе. Відповідачу ніхто не чинить перешкод у користуванні жилим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що згідно акту комісії КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради від 25.07.2017 року [PERSON], [INFO], з 2004 року не проживає у квартирі [ADDRESS], особистих речей його в квартирі немає, витрат по утриманню квартири відповідач не несе, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 16.08.1997 року зареєстрували шлюб з відповідачем, про що Палацом урочистих подій Олександрійського міськвиконкому зроблено запис №357. Від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою а також повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та розбіжність поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Позивач подала заяву про розгляд справи в її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач на розгляд справи також не явився. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.08.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від спільного життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбні відносини припинили з листопада 2014 року, так як мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Подальше спільне проживання та примирення вважає неможливим. Спору щодо визначення місця проживання дітей у них також немає. Спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб, дошлюбне прізвище позивачки - "Костінська". Таким чином, суд вважає за доцільне, вимоги позивачки задовольнити та після розірвання шлюбу змінити її прізвище з «Ложченко», на дошлюбне прізвище - «Костінська», оскільки вона має право на його відновлення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У липні 2017 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 21 серпня 2010 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 792. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинені у звязку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надавав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У липні 2017 року\~ до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від [PERSON] надійшла позовна заява до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 26 жовтня 1979 року він знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Жовтневим відділом РАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 458. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося з причин непорозуміння та втратою довіри та поваги, у звязку з чим з 2002 року вони не ведуть спільного господарства та не мешкають однією родиною. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 26 жовтня 1979 року Жовтневим відділом РАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 458. Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутністю зазначивши, що на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала. Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 02 листопада 2017 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 26 жовтня 1979 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Жовтневим відділом РАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 458. (а.с. 7) Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося з причин непорозуміння та втратою довіри та поваги, у звязку з чим з 2002 року вони не ведуть спільного господарства та не мешкають однією родиною. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до суду одним з подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. \~Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що шлюбні стосунки між сторонами припинились, позивачка та відповідач спільного господарства не ведуть, а тому суд приходить до висновку, що родина [PERSON] та [PERSON], розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У липні 2017 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб, укладений 24.04.2015 між ним та [PERSON] Зазначав, що вони від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтувано тим, що внаслідок втрати взаєморозуміння, постійних конфліктів, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі припинили шлюбні відносини з квітня 2017 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. У судове засідання сторони не з'явилися, хоча повідомлялися належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністі. При цьому позивач в заяві просив позов задовольнити. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 24.04.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-ТП № 121698 виданого 24.04.2015 вказаним органом. Від шлюбу сторони справи мають дитину сина [PERSON], [INFO] спору .про місце проживання якого з позову не вбачається. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося, через постійні конфліктні ситуації, непорозуміння, що призвело до напружених стосунків. Примирення між сторонами та збереження сім'ї позивач вважає неможливим, від так суперечиить його інтересам. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положення ст. 113 СК України надає право позивачці після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем "Гроссу". У зв'язку з викладеним позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідачки на користь позивача, згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України, підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У липні 2017року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений 05 вересня 1992 року між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом РАЦС Саксаганського РВК м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено запис № 747. Шлюбні відносини припинено у 2011 році. Вони неодноразово намагались відновити шлюбні стосунки, але все було марно, вони стали чужими людьми. На даний час стосунки не підтримують. Спору про спільне майно не має. За таких обставин наполягає на розірванні шлюбу. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у звязку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05 вересня 1992 року, зареєстрований відділом РАЦС Саксаганського РВК м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено запис № 747. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає з 2011 року. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина третя статті 115 Сімейного кодексу України). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

у липні 2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 20 жовтня 2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 981. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що з 2015 року подружні відносини з відповідачем не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примирення з чоловіком та подальше спільне життя є неможливим, тому просила шлюб між ними розірвати. У дане судове засідання позивач не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін "Лук'янчук". Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 жовтня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 981 (а.с. 5). Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, та визнання відповідачем позову, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивача слід залишити «Лукянчук», задовольнив тим самим її клопотання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Улипні 2017 р. позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що між нею та відповідачем 03.07.2014р. укладений договір позики, за яким відповідач отримав гроші у сумі 3500 грн. та зобовязався повернути отриману позику до 03.10.2014 року, в підтвердження укладеного договору та його умов видав позивачу розписку, датовану 03.07.2014 р. Оскільки до теперішнього часу відповідач борг не повернув, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу 3500 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи її тим, що 21.04.2018 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке він рішив прийняти. Однак при зверненні до нотаріуса, йому повідомили, у звязку з тим, що ним не надано документів на підтвердження факту родинних відносин між ним та його батьком, а саме у свідоцтві про смерть І-ЖД №525071 від 23.04.2018 року зазначено, що помер [PERSON], в той час як в свідоцтві про народження вказано, що його батьком є [PERSON]. Вважає, що розбіжність по-батькові у різних документах виникла у звязку з помилками, що були допущені фахівцями при його написанні, а також помилковим сприйняттям того, що імя Андрій та Андрон це однакові імена. Заявник та його представник у судове засідання не зявилися, представник заявника подав заяву про розгляд справи без їх участі, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання заінтересована особа не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] що підтверджено свідоцтвом про народження серії VII-УР №1001931 де батьками записані [PERSON] та [PERSON].( а.с.5) Також, згідно свідоцтва серії І-УР №504042 від 14.10 1959 року, про одруження між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Корженко) [PERSON]. (а.с.5) Відповідно до трудової книжки [PERSON] від грудня 1954 року, в якій по-батькові власника трудової книжки «Андрійович» закреслене та виправлено на «Андроновича», та на обкладинці трудової книжки зазначено,що по-батькові змінено на «Андроновича» на підставі свідоцтва про народження від 19.07.1948 року. (а.с.6) Згідно копії домової книги будинку № 9 по вул. Огарєва в м. Ізмаїлі Одеської області в якій міститься відмітка про те, що [PERSON] починаючи з 1963 року та по час смерті був зареєстрований та проживав у цьому будинку, а [PERSON] був зареєстрований у будинку у звязку з народженням та був зареєстрований та проживав у ньому до 1989 року.(а.с.7-11) Відповідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно з п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, оскільки йому необхідно реалізувати свої спадкові права. Таким чином, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити і встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON]. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved