Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі; мають четверо дітей: троє неповнолітніх; а одна дитина досягла повноліття, але продовжує навчатися, у зв'язку з чим потребує допомоги. Відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Через це позивачка звернулася до суду та просить суд задоволити позов про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі по 650 грн. щомісячно на кожну дитину; та на повнолітню дитину в розмірі 900 грн. Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Не заперечує той факт, що повнолітня донька працює, отримує заробітну плату. Проте зазначає, що донька проживає з нею; навчається на платній основі, стипендії не отримує, а тому потребує допомоги. Зважаючи на це просить задоволити заявлений позов. Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що він працевлаштований, отримує мінімальну заробітну плату, а тому згідний сплачувати на утримання неповнолітніх дітей по 200 грн. (на кожну дитину). Щодо утримання старшої доньки то зазначає, що вона працює, отримує доходи. Зважаючи на мізерні доходи відповідача він не має змоги утримувати повнолітню доньку. Тому в задоволенні позову про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, просить відмовити повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] пояснила суду, що вона працевлаштована; проживає з мамою, хоча й зареєстрована за іншою адресою. Доходи від роботи складають 1500 грн., половину з яких віддає мамі на утримання дітей, а решту залишає собі для оплати проїзду, харчування, тощо. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти ще й на її утримання, а тому просить суд задоволити заявлений позов. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка та відповідач є батьками чотирьох дітей: трьох неповнолітніх; а одна дитина вже досягла повноліття, але продовжує навчатися. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Частина 1 статті 184 СК України визначає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Перелік підстав, за наявності яких суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у законі суворо не визначений. Для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі досить однієї з названих у статті 184 СК України підстав. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідач мав нерегулярний, мінливий дохід; і хоча на даний час він працевлаштований, проте згідний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Дана обставина враховується при постановленні рішення, адже факт працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного доходу не може слугувати для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Оскільки відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України, то у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. На думку суду, відповідач має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 220 грн., щомісячно, на кожну неповнолітню дитину. Судом враховується та обставина, що відповідач висловив готовність сплачувати на утримання неповнолітніх дітей по 200 грн. (на кожну дитину). При цьому приймається до уваги майновий стан позивача; а також та обставина, що позивачка має змогу отримати соціальні виплати від держави. В даному випадку враховується, що обов'язок з утримання дітей покладається на обох батьків. А також враховується розмір допомоги, що вже отримується позивачкою на утримання найменшої дитини, і така допомога складає 1576,67 грн. щомісяця. Позивачка також отримує допомогу й від старшої доньки в розмірі 750 грн., щомісячно. І хоча ці обставини не звільняють відповідача від обов'язку сплачувати аліменти, проте, зважаючи на мізерні доходи відповідача, присудити аліменти в більшому розмірі, ніж 220 грн. щомісячно, на кожну дитину, суд не вбачає можливості. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Суд враховує положення статтей 180, 181, 182, 184 СК України та аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову, та про можливість його часткового задоволення в частині про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, то суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідач є батьком повнолітньої дитини, яка на даний час навчається. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до двадцяти трьох років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Законом покладено обов'язок на обох батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Також у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлено, що старша дитина, яка є повнолітньою і продовжує навчання, не потребує матеріальної допомоги. Вана працевлаштована, отримує дохід в сумі 1500 грн., що перевищує дохід відповідача - 1378 грн. Крім того, батько дитини не має можливості надавати таку допомогу. Отже, в задоволенні решти заявлених позовних вимог слід відмовити через їх безпідставність та недоведеність. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved