Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем, який розірвано у 1997 році, народився спільний син [PERSON], [INFO]. Син проживає разом із нею, а відповідач сплачував аліменти на його утримання, до моменту досягнення сином повноліття. На даний момент син вступив до вищого навчального закладу, а тому вона, позивачка, несе витрати за його навчання, а розмір оплати за ввесь час навчання становить 34 500 гривень. Раніше вона вже зверталася до суду із позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини і на підставі рішення суду її позов задоволено частково із стягненням 2500 гривень додаткових витрат, із понесених нею 10375 гривень. Ствердила, що протягом 2014 і 2015 років оплатила за навчання сина 9600 гривень. У зв'язку з виниклими обставинами просить стягнути з відповідача 4800 грн., як половину понесених додаткових витрат на навчання спільної дитини. В процесі судового розгляду позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечив та у судовому засіданні пояснив наступне. Тривалий час сплачує аліменти на утримання спільної з позивачкою дитини спочатку у розмірі однієї шостої частини усіх видів його доходу, а починаючи з 28 грудня 1996 року - у розмірі однієї четвертої частини усіх видів його доходу. Дані кошти сплачував систематично. Крім того на підставі рішення суду з нього стягнуто додаткові витрати на утримання сина. Дане рішення суду виконав у повному обсязі. При цьому наголосив, що його матеріальне становище скрутне, оскільки по-перше, є інвалідом другої групи, після звільнення з лав Збройних Сил України, що вимагає витрачання значних коштів на підтримання здоров»я. На підтвердження факту перебування на лікуванні у лікувальних установах подає суду відповідні документи. Зазначив, що через вищенаведені факти не може працювати, а тому інших доходів, окрім пенсії не має. Крім того вважає, що навчання дитини є не додатковими витратами на її утримання, а також просить суд взяти до уваги той факт, що їхній з позивачкою син повнолітній. Вивчивши та дослідивши подані докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30 січня 1997 року на підставі рішення суду. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що підтверджується даними довідки КП «Коломиятеплоенергія» № 5 від 12 січня 2015 року. Відповідач згідно рішення суду сплачував аліменти на утримання сина у розмірі однієї четвертої частини всіх видів доходів та заробітку. Згідно з даними довідки № 3734 від 15 січня 2015 року Коломийського економіко-правового коледжу син сторін навчається у даному навчальному закладі на умовах контракту. Вартість оплати за 2014/2015 роки становить 9600 гривень. Загальна вартість навчання за весь період становить 35 500 грн., що видно із п. 4.2. договору № 935 про навчання від 15 серпня 2012 року, що був укладений між навчальним закладом та сином сторін. Згідно поданих позивачкою квитанцій за 2014-2015 роки вона заплатила навчальному закладу - 9600 грн. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Згідно зі ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При зверненні до суду позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги і подала докази понесення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, при цьому посилалася на ст. 185 СК України, якою визначаються правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину. Виходячи з вищенаведеного та беручи до уваги той факт, що відповідач є інвалідом другої групи, що видно із копії посвідчення серії [NUMBER] від 01 березня 2012 року та в зв»язку з цим отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується даними довідок №№ 279 і 281 від 09 лютого 2015 року, проводить постійну виплату аліментів на час навчання дитини, а також періодично проходить своє лікування у лікувальних установах, що вимагає від нього додаткових коштів, а тому суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково. При цьому суд враховує той факт, що від сплати судового збору відповідач звільнений на підставі ст. 5 ч. 1 п.9 Закону України "Про судовий збір". На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст. 185 СК України,

Outcome: approved