Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права на спадкове майно за законом посилаючись на те, що померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2949 га, яка розташована на території Потіївської сільської ради, та земельної ділянки площею 2,6556 га та площею 0, 3160 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які вона фактично успадкувала за заповітом, але не оформила після смерті її брата [PERSON], померлого 31.03.2010 року, які йому належали на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 105955 та серії ЖТ №105954. Позивач зазначає, що в Державному акті серії ЖТ №105936 була допущена помилка, а саме, неправильно вказано площу земельної ділянки - 0,2949 га, в той час як по даним Державного земельного кадастру площа ділянки - 0,2762 га., у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою як спадкоємець за законом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника, позовні вимоги просив задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18 грудня 2008 р. [PERSON] зробив заповіт (зареєстрований в реєстрі за № 3436, с. Потіївка) в якому Державний акт серії ЖТ №10595 та серії ЖТ №105955 заповів матері позивачки - [PERSON] 31.10.2010 року помер [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина , до складу якої входять земельні ділянки площею 2,6556 га та 0,3160 га, які розташовані на території Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського товариства, які належали [PERSON] згідно Державного акта серії ЖТ № 105955 та серії 105954, яку фактично прийняла у спадщину, але не оформила, мати позивача - [PERSON] 28.06.2012 року померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина , до складу якої входять земельна ділянка площею 0,2949 га, яка розташована на території Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського товариства, яка належала їй згідно Державного акту серії ЖТ №105936. Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру № НВ-1801628122015 від 17.04.2015 року, земельна ділянка, яка розташована на території Потіївської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, має площу - 0,2762 га. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved