Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ПАТ «Терра Банк» в особі відділення №39 в м. Ужгород ПАТ «Терра Банк» про cтягнення заборгованості за договором банківського вкладу, посилаючись на те, що 17.04.2014 року між ним та відділенням №39 в м. Ужгород ПАТ «Терра Банк», було укладено договір банківського вкладу №ВФГ-136752:980, на виконання якого вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 20000,00 гривень, на строк 1 місяць з 17.04.2014 року по 18.05.2014 року, зі ставкою 26,50% річних від суми вкладу. Днем повернення депозиту з нарахованими відсотками є 18 травня 2014 р. Однак відповідач у визначені договором строки в повній мірі умови договору не виконав, оскільки 19.05.2014 року на його звернення про виплату суми вкладу та процентів, банк повернув тільки 500,00 грн. від суми вкладу та 435,62 грн. - відсотки, а решту суми вкладу в розмірі 19500,00 грн. повернув тільки 04 липня 2014 року. Оскільки відповідач безпідставно користувався належними йому грошовими коштами в період з 19.05.2014 року по 04.07.2014 рік, порушив грошові зобов'язання, з посиланням на викладене, а також на норми ст.ст. 526,ч.1 ст.530,598,599,611,625 ЦК України, позивач просить суд, стягнути на свою користь з відповідача 665,40 грн. - відсотки за користування грошовими коштами; 195,00 грн. - інфляційне збільшення суми заборгованості. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові, не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 17.04.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Терра Банк», в особі директора закарпатської регіональної дирекції було укладено договір банківського вкладу №ВФГ-136752:980, згідно з яким банк прийняв від [PERSON] на строковий депозитний рахунок кошти у розмірі 20 000,00 гривень, на строк 1 місяць з 17.04.2014 року по 18.05.2014 року, зі ставкою 26,50% річних та зобов`язався повернути суму вкладу 18.05.2014 року і проценти нараховані на неї, що стверджується договором №ВФГ-136752:980 від 17.04.2014 року, копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с. 7-8/ Відповідно до п. 2.7 вказаного договору банківського вкладу нараховані проценти за договором, банк зобов'язаний сплатити вкладнику одноразово в день повернення вкладу, що визначений п.2.6 цього договору. Відповідно до п.2.8 нараховані за умовами п.п.2.3, 2.4 договору банківського вкладу проценти за вкладом банк зобов'язаний сплатити готівковими коштами в валюті вкладу або безготівковим переказом коштів на рахунок вкладника згідно його письмової заяви - розпорядження. Відповідно до вказаного договору банківського вкладу банк взяв на себе зобов'язання забезпечити повне збереження та повернення Вкладу з нарахованими процентами, сплатити вкладнику проценти відповідно до умов договору, а також повернути вклад. Відповідно до п.2.1 Договору термін дії цього Договору визначений сторонами - 1 місяць з 17.04.2014 р. по 18.05.2014 рік. Відповідно до п.2.6 Договору датою повернення вкладу позивачу є 18.05.2014 р. Відповідно до п.2.10 Договору, якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу зі спливом строку, встановленого п.2.6 цього договору, то строк вкладу вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу. Як встановлено судом, 13.06.2014 р. [PERSON] звернувся до Банку з заявою про повернення йому вкладу та нарахованих вістостків, а також відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду. (а. с. 10). Однак, по закінченню дії Договору банківського вкладу відповідач не повернув депозитний внесок і нараховані відсотки. Як встановлено судом, 04 липня 2014 року відділенням №39 в м. Ужгород ПАТ «Терра Банк» позивачу [PERSON] було виплачено частину суми вкладу в розмірі 19500 гривень, що стверджується заявою на видачу готівки № 98535 від 04.07.2014р. /а.с. 17/ Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України. За приписами ч.1 ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ст. 1060 ч. 2 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Як встановлено судом, строк виконання зобов'язання по поверненню депозитного вкладу та сплати процентів сплив 18.05.2014 року, та незважаючи на заяви [PERSON] від 13.06.2014 р. про повернення вкладу, чим засвідчив свій намір припинити дію договору, відповідач свої зобов`язання не виконав , хоча зобов'язаний був повернути позивачу на його вимогу депозитні кошти з процентами , чим порушив свої грошові зобов'язання, а остаточно повернув суму вкладу 04.07.2014 року. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно та обґрунтовано вимагав повернення йому грошових коштів, а відповідач безпідставно не повернув йому цих коштів. У постанові Верховного Суду України № 6-39цс13 від 29.05.2013 року викладена правова позиція, згідно з якою банк зобов`язаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, якщо вкладник звернувся із заявою про повернення вкладу. У разі порушення грошових зобов'язань банк має сплатити вкладнику проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладником, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України - рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Також судом встановлено, що згідно з договором банківського вкладу вклад мав бути повернутий банком 18 травня 2014 року, кошти були видані 19.05.2014 року у сумі 500,00 грн. від суми вкладу та 435,62 грн. - відсотки, а решту суми вкладу в розмірі 19 500,00 грн. банк повернув 04 липня 2014 року, чим порушив свої грошові зобов'язання. Згідно з ст.509 ЦК України за зобов'язанням боржник повинен вчинити на користь кредитора певну дію, у тому числі і сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. До цього зводяться правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України № 6-140цс13 від 25.12.2013 року Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку , що позивач має право на отримання відсотків по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання . Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. З наданого позивачем розрахунку, який суд визнав обгрунтованим вбачається, що розмір відсотків за користування вкладом за період з 19 травня 2014 року по 04 липня 2014 року становить 665,40 грн., а 195,00 грн. - сума відповідно до індексу інфляції. /а.с. 6/ З огляду на викладені положення чинного законодавства, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ПАТ «Терра Банк» на користь [PERSON] за договором банківського вкладу №ВФГ-136752:980 від 17.04.2014 року cуму заборгованості з яких : 665,40 грн. - відсотки по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику; 195,00 грн. - сума відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України, як обгрунтовані підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved