Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є матір'ю неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, з яким позивачка розлучена згідно рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 14.01.2015 р. У зв'язку зі проведенням АТО в Луганській області позивач з дитиною вимушена була виїхати до міста Харкова. Відповідач залишився проживати в місті Ровеньки Луганської області. У даний час дитина проживає з позивачкою, яка матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток. Тривалий час відповідач участі у вихованні та догляду за дитиною не бере, розвитком не цікавиться. Більш того відповідач безпідставно чинить позивачці перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, так як відмовляється надати дозвіл на виїзд у її супроводі їхньої дитини за кордон до родичів, для відпочинку та оздоровлення. Неодноразові прохання позивачки надати дозвіл на виїзд за кордон та оформлення проїзного документу неповнолітньої дитини відповідачем ігноруються, а тому це питання в добровільному порядку між ними не врегульовано. Оскільки відповідач, зловживаючи своїми правами, відмовляється від надання згоди на виїзд сина за кордон для відпочинку за межі України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини, з метою захисту прав дитини вона вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та надав пояснення згідно позову, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечувала, зазначила, що із врахуванням особи позивачки, яка забезпечує потреби дитини, їх матеріальний та духовний розвиток, за умови що діти будуть виїжджати за кордон з нею та за її нотаріальним дозволом з її близькими родичами, немає перешкод для задоволення позову. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.09.2010 року, батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Також судом встановлено, що дитина проживаює разом з позивачкою, яка у зв'язку зі проведенням АТО в Луганській області вимушена була виїхати з дитиною до міста Харкова. Відповідач залишився проживати в місті Ровеньки Луганської області,з сім'єю не спілкується. Тривалий час відповідач участі у вихованні та догляду за дитиною не бере, розвитком не цікавиться. Більш того відповідач безпідставно чинить позивачці перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, так як відмовляється надати дозвіл на виїзд у її супроводі їхньої дитини за кордон до родичів, для відпочинку та оздоровлення. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Так, рівність прав і обов'язків батьків стосовно дітей має дотримуватися незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи ні. Одне з питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини - реалізація права дитини на свободу пересування. В Сімейному Кодексі України це питання не регламентується. А відповідно до ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є проїзний документ дитини. Згідно положень ч. 2 ст.4 Закону України від 21.01.1994 р. "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами, у п.4 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вимог п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р., у редакції постанови КМ України №380 від 24.03.2004 року, оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В п. 20 вищевказаних Правил визначено, що проїзний документ оформляється на три роки або до досягнення дитиною 18-річного віку. Судом встановлено, що відповідач без пояснення причин не надає дозвіл на виїзд за кордон [PERSON], [INFO], для оздоровлення і відпочинку, а також відмовляється від нотаріального посвідчення клопотання про оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон без поважних на те причин. А тому, враховуючи вищевикладене та те, що відповідач [PERSON] вже близько року проживає поза межами м. Харків, а саме - в окупованій території в межах проведення АТО, і ця обставина також значно утруднює отримання від відповідача дозволів на тимчасовий виїзд за кордон та нотаріального посвідчення клопотання про оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон сина сторін, суд вважає, що позов [PERSON] належить задовольнити та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів особі, що не досягла 16-річного віку, а також - надати особі, яка не досягла 16-річного віку - [PERSON], дозвіл на виїзд з України без згоди та супроводу батька, до дня досягнення ним 16-річного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачкою підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved