Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , позовні вимоги якого уточнила та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2300 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - у залежності від того, яка з цих обставин настане першою, а також стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1100 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що вона уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували 18 січня 2002 року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . 11 вересня 2018 року шлюб між ними було розірвано. На даний час син є повнолітнім, однак продовжує навчатися у вищому професійному училищі №13 м. Івано-Франківська. У зв`язку з цим йому необхідні кошти на оплату вартості проїзду до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, канцелярське приладдя, без яких навчальний процес є неможливим. Їх син навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно із законодавством зобов`язаний це робити. Вона не в змозі самостійно утримувати їх сина, що й зумовило необхідність звернення до суду. Наскільки їй відомо, відповідач на даний момент працює на ВБ м. Долина, Управління нафтопромислового сервісу ПАТ «Укрнафта», отримує стабільний дохід (зарплату), а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на повнолітнього сина. Позивачка та її представник - адвокат Кобилинець Т.В. в підготовчому судовому засіданні уточили позовні вимоги та просили стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2300 грн щомісячно, а також стягнути 1100 грн понесених судових витрат. Не заперечили проти прийняття визнання уточнених позовних вимог відповідачем та ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні, наголосивши, що це відповідатиме інтересам сторін та їх повнолітнього сина. Представник відповідача адвокат Ільницький Я.І., діючи від імені та в інтересах свого довірителя, в підготовчому судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю та просив ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 18.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 03 лютого 2021 року представником відповідача подано заяву про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи. 25 лютого 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позов з відповідними додатками та заявою про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.03.2021 постановлено визнати поважними причини пропуску строку на подання відповідачем відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, поновити його, заяву представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задовольнити, здійснити перехід з розгляду цивільної справи за даним позовом в порядку спрощеного позовного провадження у розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням, а також долучити поданий представником відповідача відзив на позов до матеріалів справи. В підготовчому судовому засіданні 31.03.2021 позивачка подала суду клопотання про зменшення позовних вимог, а представник відповідача уточнені позовні вимоги визнав. Протокольною формою ухвали суд прийняв до розгляду вказане клопотання та визнання позову відповідачем та постановив розглядати справу в підготовчому судовому засіданні. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач через свого представника уточнений позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.11.2002 та паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданим 29.01.2018 органом № 2617 (а.с.5,6). Відповідно до довідки Вищого професійного училища №13 м. Івано-Франківськ №157 від 25.09.2020, [PERSON] дійсно навчається у вказаному училищі з 01.09.2020 по 26.06.2021 в групі СРА 3-1 на денній формі навчання та на повному державному забезпеченні не знаходиться (а.с.8). Згідно з наказом №161-к Управління нафтопромислового сервісу ПАТ «Укрнафта» про припинення трудового договору (контракту), [PERSON] з 12.02.2021 звільнений з посади машиніста на молотах, пресах та маніпуляторах в структурному підрозділі механо-ковалська бригада /виробнича база (Долина) за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП (а.с.43). Таким чином, судом встановлено, що у сторін є повнолітній син, який продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги. Батько проживає окремо, звільнився з постійного місця роботи, однак може надавати сину матеріальну допомогу, визначену у твердій грошовій сумі, розмір якої сторони погодили між собою під час підготовчого провадження. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно навчається у Вищому професійному училищі №13 м. Івано-Франківськ з 01.09.2020 по 26.06.2021 на денній формі навчання та на повному державному забезпеченні не знаходиться, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги для забезпечення можливості навчатись в училищі, оплачувати вартість послуг громадського транспорту, додаткові послуги навчального закладу, пов`язані з придбанням підручників та іншого канцелярського приладдя, одягу, їжі, проживання тощо.\~ Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги також, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано, навпаки він уточнений позов визнав, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти у розмірі 2300 грн щомісячно на період навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років, починаючи з 16.01.2021, оскільки згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1100 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію від 23.12.2020 на вказану суму, договір про надання правничої допомоги від 23.12.2020, акт наданих послуг від 23.12.2020, в якому передбачено 656,70 грн за консультацію, 1203,95 грн - складання позовної заяви та договірна сума - 1100 гривень (а.с.11-14). Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо стягнення з нього понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1100 гривень зазначених судових витрат. Також, беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 81, 141, 279, 430 ЦПК України, ст.ст. 6, 7, 79, 141, 181, 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved