Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою про: - встановлення факт батьківства [PERSON] , померлого [INFO] відносно заявника, сина [PERSON] , [INFO] . - зобов`язння Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису № 129 про народження дитини [PERSON] , вчиненого відділом ЗАГС Біляївського РВК Одеської області (Бюро запису актів громадянського стану виконавчого комітету Беляївської районної ради депутатів Одеської області ) у Книзі реєстрації актів громадянського стану (Книзі реєстрації актів цивільного стану) де у графі «відомості про батька» вказати батьком дитини (заявника) [PERSON] , в графі «прізвище дитини» замість « [PERSON] » вказати « [PERSON] » та видати Свідоцтво про народження [PERSON] на підставі зміненого запису. В обґрунтування заяви заявник вказує, що Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (Бюро запису актів громадянського стану виконавчого комітету Біляївської районної ради депутатів Одеської області на той час) зроблено запис про народження заявника в книзі записів актів громадянського стану про народження № 129 за прізвищем матері « [PERSON] », у зв`язку з тим, що на момент його народження батьки у шлюбі не перебували та після подачі батьком заявника заяви внесено зміни до свідоцтва про народження заявника та видано свідоцтво про народження [PERSON] № № [NUMBER] від 06.03.1967 р., проте зміни в запис про народження з книзі записів актів громадянського стану про народження № 129 Біляївським рай ЗАГС Одеської області внесені не були. Встановлення факту батьківства та походження заявника від [PERSON] необхідно для виїзду заявника за кордон, з метою піклування про матір. Ухвалою судді від 29 березня 2019 року у справі відкрито провадження. Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, заяв, клопотань до суду не подано. Суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників, які беруть участь у справі. Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суддя приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами цивільного процесуального законодавства врегульовано, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що регламентується главою 6 розділу IV ЦПК України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого вказано [PERSON] , відомості про батька відсутні, що підтверджується копією запису акта про народження № 129. 11.02.1967 року [PERSON] та [PERSON] в м. Одеса уклали шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 11.02.1967 зроблено відповідний запис за № 225. Після реєстрації одруження чоловікові та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно. У 1990 році [PERSON] помер. [INFO] [PERSON] , [INFO] , в місті Одеса видано паспорт громадянина України. Заявник стверджує, що свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , було видано за прізвищем його матері, [PERSON] , оскільки на момент його народження батьки в офіційному шлюбі не перебували. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 130 СК України, заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 ст. 128 цього Кодексу, тобто матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" п. 15 роз`яснив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України). Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка ї утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Так, при розгляді справи встановлено, що всі докази достовірно підтверджують визнання [PERSON] батьківства відносно заявника. Окрім, іншого суд бере до уваги копію повторного свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке видано 06.08.1967 р.н., та підтверджує той факт, що за заявою [PERSON] до райЗАГС Біляївського району Одеської області, 06.03.1967 року було видане Свідоцтво про народження заявника, [PERSON] № № [NUMBER] , яке станом на сьогодні загублене. Окрім іншого, в обґрунтування заявлених вимог свідчить місце народження заявника, дата народження та по-батькові, що додатково підтверджує факт батьківства [PERSON] , померлого [INFO] , відносно заявника - сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Під час судового розгляду встановлено, що у зв`язку з невідповідністю прізвища заявника у свідоцтві про народження, це перешкоджає останньому виїхати за кордон, з метою піклування про матір. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved