Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що після смерті його матері та батька відкрилась спадщина, до якої входять, з поміж іншого, земельні ділянки, виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі йому відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неточностями у правовстановлюючих документах та відсутністю деяких з них, спадщину він прийняв шляхом постійного проживання з батьками, доглядом за будинком та земельною ділянкою, іншим чином ніж шляхом звернення до суду його спадкові права не набути, просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки. В судове засідання позивач не зявився, про місце та час слухання справи був належним чином повідомлений. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавці відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ТП № 257222 від 13.12.1986 року, що видане Великорацькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області, батьками позивача є: батько, [PERSON], українець та мати, [PERSON], українка. 27 вересня 2009 року, помер [PERSON], у віці 51 років в с. Велика Рача, Радомишльського району Житомирської області, що також підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 133682, що видане відділом РАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області від 26.11.2009 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняла дружина покійного, [PERSON], шляхом постійного проживанням з покійним, доглядом за будинком, обробляла земельну ділянку та сплачувала необхідні платежі, отримувала кошти за землю, тощо. Однак, невдовзі померла [PERSON], а саме 11.02.2013 року в м. Радомишль Житомирської області у віці 56 років, що також підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 212024, видане виконавчим комітетом Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 14.02.2013 року. Спадщину після смерті матері, [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняв її син, [PERSON], шляхом постійного проживанням разом з покійною матірю на час відкриття спадщини, доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку та сплачував необхідні платежі, отримував кошти за землю, тощо. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті матері, зокрема всього іншого, входять чотири земельні ділянки, а саме: - земельна ділянка площею 1,2090 га (кадастровий номер 1825086200:04:000:0661) та земельна ділянка площею 0,7618 га (кадастровий номер 1825086200:02:000:0197), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Меньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і які належали померлій матері, [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 091342 від 13.08.2004 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 07 червня 2004 року № 113, копія якого додається; - земельна ділянка площею 1,2252 га (кадастровий номер 1825086200:04:000:0662) земельна ділянка площею 0,7610 га (кадастровий номер 1825086200:02:000:0198), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Меньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і які належали померлому батьку, [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 091341 від 13.08.2004 року, виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 07 червня 2004 року № 113, які у свою чергу фактично успадкувала моя покійна мати, його дружина [PERSON], однак за життя не встигла виготовити на себе правовстановлюючий документ. . Також встановлено, що в оригіналі Державного акту [PERSON] міститься підчистка та дописка, а що стосується Держакту [PERSON], то хоча [PERSON] фактично успадкувала його майно (свого покійного чоловіка), однак за життя не виготовила на себе правовстановлюючий документ, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, тому нотаріусом правомірно було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності за законом. У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє його позовні вимоги. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved