Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Щербак М.І., звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 07.09.2021 р. № 6037 про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 961784,87 грн (дев`ятсот шістдесят одна тисяча сімсот\~ вісімдесят чотири грн. 87 коп.) на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк», таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.04.2008 між ним та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № 724/002. Забезпечення кредиту будинок та земельна ділянка площею 913 кв.м., які розташовані за адресою [ADDRESS] іпотечний договір від 14.04.2008. У 2014 році в зв`язку із невиконанням зобов`язань по Кредитному договору АКБ СР «Укрсоцбанк» направив претензію з вимогою погашення заборгованості. Після направлення претензії АКБ СР «Укрсоцбанк» звернувся до Київського районного суду м. Полтави щодо звернення стягнення на будинок та земельну ділянку площею 913 кв.м., які розташовані в [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості в сумі 718065,03 грн за Кредитним договором № 724/002 від 14.04.2008 року та в сумі 145366,03 грн за Кредитним договором № 710/2718-Ф від 10.08.2006 року. 19.05.2014 року Київським районним судом м. Полтави повністю задоволено позов АКБ СР «Укрсоцбанк» по справі № 552/1328/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того АКБ СР «Укрсоцбанк» звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 718065,03 грн за Кредитним договором № 724/002 від 14.04.2008 року. 30.07.2014 року Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків позов АКБ СР «Укрсоцбанк» задоволено повністю. 30.10.2014 року Дніпровський районний суд ухвалив видати виконавчий лист № 755/27354/14-ц на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.07.2014 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором в сумі 718065,03 грн. На\~ підставі вказаного виконавчого листа 29.01.2015 Подільським відділом державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавче провадження № 46245020. 30.05.2018 року за заявою стягувача було повернено виконавчий лист № 755/27354/14-ц виданий 12.11.2014 року та завершено виконавче провадження. 21.05.2018 приватним виконавцем Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження № 56445443 на підставі виконавчого листа № 552/1328/14-ц виданого 18.07.2014 року Київським районним судом м. Полтави. В межах цього провадження 27.12.2018 року відбулися електронні торги з продажу предмета іпотеки, а саме: будинок та земельну ділянку площею 913 кв.м., які розташовані в [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженні № 56445443. Згідно протоколу № 378538 проведення електронних торгів, зазначене майно було продано за 501500 грн, з яких 476425 грн. перераховано приватному виконавцю Скрипнику В.Л. На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 07.09.2021 р. № 6037, приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л., відкрито виконавче провадження № 66953007 та звернуто стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 724/002 від 14.04.2008, укладеного між ним та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», згідно якого сума повної заборгованості за період з 01.02.2018 по 01.02.2021 складає 961784,87 грн. (а.с. 11, 12-13). Однак [PERSON] вважає, що наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатися обґрунтованою у зв`язку з тим, що нотаріус не дотримався вимог законодавства, яким врегульовано процедуру та порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2021 року\~ провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] , адвокат Щербак М.І., надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, однак раніше від нього надходила заява про розгляд справи у його відсутність. Крім того він нього надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що оскільки [PERSON] зобов`язання які повинні були бути виконані за кредитним договором до встановленого строку не виконує, що полягає у триваючому не вчиненні дій пов`язаних із погашенням заборгованості, то відповідач має право на захист свого порушеного інтересу шляхом звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, оскільки заборгованість є безспірною. Прохав відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л., будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає\~ задоволенню. Судом встановлено, що 07 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 6037, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № 742/002 від 14.04.2008 р., укладеним з ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.02.2018 по 01.02.2021. Сума заборгованості складає 961784,87 грн (а.с.11). 28 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. відкрито виконавче провадження № 66953007\~ про примусове виконання виконавчого напису № 6037, виданого 07.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. та звернуто стягнення із [PERSON] за кредитним договором № 724/002 від 14.04.2008, укладеного між ним та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», згідно якого сума повної заборгованості за період з 01.02.2018 по 01.02.2021 складає 961784,87 грн, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 335282,64 грн, простроченою заборгованістю за процентами та комісіями 626502,23 грн (а.с.12-13). З матеріалів справи вбачається, що\~ заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19.05.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 724/002 від 14.04.2008 року сумі 718065,03 грн та за Кредитним договором № 710/2718-Ф від 10.08.2006 року в сумі 145366,03 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на будинок та земельну ділянку площею 913 кв.м, які розташовані в [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах, з початковою ціною реалізації встановленої на рівні, не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (а.с.14-15). Крім того, відповідно до рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків\~ від 30.07.2014 стягнуто з [PERSON] \~ на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у сумі 718065,03 грн за Кредитним договором № 724/002 від 14.04.2008 року (а.с.16-17). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2014 року видано виконавчий лист на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.07.2014 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором в сумі 718065,03 грн. (а.с.18). На\~ підставі вказаного виконавчого листа 29.01.2015 Подільським відділом державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавче провадження № 46245020. 30.05.2018 року за заявою стягувача було повернено виконавчий лист № 755/27354/14-ц виданий 12.11.2014 року та завершено виконавче провадження (а.с.19). 21.05.2018 приватним виконавцем Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження № 56445443 на підставі виконавчого листа № 552/1328/14-ц виданого 18.07.2014 року Київським районним судом м. Полтави. В межах цього провадження 27.12.2018 року відбулися електронні торги з продажу предмета іпотеки, а саме: будинок та земельну ділянку площею 913 кв.м., які розташовані в [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженні № 56445443. Згідно протоколу № 378538 проведення електронних торгів, зазначене майно було продано за 501500 грн, з яких 476425 грн. перераховано приватному виконавцю Скрипнику В.Л. (а.с.20-23). Згідно зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Пунктом 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», такими документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Окрім цього, як було з`ясовано при вивчені виконавчого напису, приватним нотаріусом Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис на підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», яким передбачено, що до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належить така форма договору, як кредитний договір. Вказаний пункт № 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно з ч. 1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Тому постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року також втратив чинність з цього дня. Тобто з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Посилання представника відповідача про невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 не заслуговує на увагу, оскільки на веб-сайті Верховної ради України «Законодавство України», на який посилається відповідач, при відкритті постанови КМУ від 29.06.1999 №1172\~ мається рядок\~ «Документ 1172-99-п, поточна редакція Ухвалення судового рішення від 01.11.2017, підстава - v_649760-17». Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору в даній справі, вчинено 07 вересня 2021 року, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, що свідчить про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, вже не чинні. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року в справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та встановити й зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Наведене спростовує доводи відповідача про те, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Дана правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять. Отже, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до наступного. Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн., які документально підтверджені. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у справі надавалася позивачу підставі ордеру і договору про надання правничої допомоги адвокатом\~ Щербак М.І. (а.с. 24). Адвокатом надано розрахунок судових витрат позивача, відповідно до якого ним затрачено 13 год. 00 хв. часу на надання правової допомоги на загальну суму 6500 грн, квитанцію про сплату 6500 грн. Дані докази суд визнає належними і достовірними. Визначений розмір винагороди представника позивача відповідає критеріям, визначеним ч.4 ст.137 ЦПК України, при цьому відповідачем не заявлено обґрунтованих доводів стосовно не співмірності витрат на правничу допомогу (ч.6 ст.137 ЦПК України). Отже, позивач [PERSON] має право на відшкодування понесених ним судових витрат з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених вимог. Враховуючи вищевикладене суд доходить до висновку про задоволення позову, оскільки спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, та статей 88, 89 Закону України "Про нотаріат".

Outcome: approved