Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], яка знаходиться у державній власності. У вказаній квартирі зареєстрована також відповідач [PERSON], яка з 2013 року не проживає у зазначеній квартирі, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в її утриманні. У квартирі не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 10 в будинку № 173 по пр. Металургів у м.Маріуполі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи Житлово-комунального підприємства «Керуюча компанія «Кальміуська» у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення позову залишив на розсуд суду. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кальміуського району м. Маріуполя Донецької області у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких підстав, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно особового рахунку № 46578 від 04.09.2017 року, [PERSON] - основний квартиронаймач квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що повязані з володінням та користуванням цим майном. Згідно акту № 917 від 18.09.2017 року, виданого Комітетом самоорганізації населення «Центральний ІІ», [PERSON], [INFO], зареєстрована, проте з 2013 року не проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі, за адресою: [ADDRESS] понад трьох років, вона втратила право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved