Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу ВАЗ 21013, 1980 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан-В, реєстраційний [NUMBER], що укладений 01 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за ним право власності на цей автомобіль. Сторони у судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі та: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за собою, представник відповідача - про визнання позову. Згідно з позовом, 19 лютого 2008 року [PERSON] надала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Манерко Л.М., якою уповноважила [PERSON] експлуатувати, провадити ремонт та слідкувати за технічним станом, а також обміняти, здати в оренду (найм), позичку, застрахувати, продати належний [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21013, 1980 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан-В, реєстраційний [NUMBER] зареєстрованого в РЕВ МВ №2 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 08 лютого 2007 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER], видано РЕВ МВ №2 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 08 лютого 2007 року. У подальшому, 07 серпня 2009 року [PERSON] надав [PERSON] довіреність, посвідчену державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Момот С.В., якою уповноважив останнього експлуатувати, провадити ремонт та слідкувати за технічним станом, а також обміняти, здати в оренду (найм), позичку, застрахувати, продати належний [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21013, 1980 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан-В, реєстраційний [NUMBER] зареєстрованого в РЕВ МВ №2 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 08 лютого 2007 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER], видано РЕВ МВ №2 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 08 лютого 2007 року. 01 червня 2016 року позивачем було передано [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000 грн. в рахунок купівлі-продажу транспортного засобу марка ВАЗ, модель 21013, 1980 року випуску, тип ТЗ - легковий седан-В, колір бежевий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується відповідною розпискою від 01 червня 2017 року. Після чого, 01 червня 2016 року між ним та [PERSON], який діяв від імені власника автомобіля [PERSON] на підставі довіреності посвідченої 07 серпня 2009 державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Момот С.В., номер в реєстрі 1-3610 було укладено договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля. На виконання умов договору позивачем було прийнято транспортний засіб марка ВАЗ, модель 21013, 1980 року випуску, тип ТЗ - легковий седан-В, колір бежевий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], про що було складено акт приймання-передачі від 01 червня 2016 року. Таким чином ним набуто право власності на зазначений автомобіль. Крім того, ним прийняте реєстраційне посвідчення на автомобіль серії [NUMBER] від 08 лютого 2007 року, та оригінал довіреності, на підставі якого [PERSON] здійснив продаж вказаного автомобіля. Відповідно до п. 4.1. вищезазначеного Договору, до обов'язків продавця належить, зокрема, обов'язок здійснити нотаріальне посвідчення вказаного договору та звернутись до відповідних державних органів та установ з метою здійснення дій щодо перереєстрації автомобіля на Покупця у місячний строк після дати підписання договору. При цьому, після укладення договору, отримання грошових коштів за автомобіль, та його фактичної передачі, відповідач від виконання вищезазначеного обов'язку ухилився, на неодноразові звернення позивача не реагував, що унеможливило перереєстрацію автомобіля на позивача та стало підставою для звернення до суду. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта та ІПН позивача з підтвердженням його анкетних даних; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], 1980 року випуску, на ім"я [PERSON] серії [NUMBER]; копія довіреності [PERSON] на ім"я [PERSON] від 07 серпня 2009 року №1-3610 на право експлуатувати, провадити ремонт та слідкувати за технічним станом, а також обміняти, здати в оренду (найм), позичку, застрахувати, продати належний [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21013, 1980 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; копія договору купівлі - продажу автомобіля від 01 червня 2016 року, згідно з яким [PERSON] продав [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21013, 1980 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] з копією акту приймання-передачі до нього. Суд виходить із того, що правовідносини по справі регулюються ст. ст. 202, 206 - 208, 218, 220 ЦК України щодо порядку укладення правочинів, їх форми та дійсності. Так, відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Згідно з положеннями ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, зміст правочину був зафіксований у договорі купівлі-продажу, укладеному між позивачем та відповідачем та ними підписаний. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Досліджені документи свідчать про наявність підстав для задоволення цього позову. Крім того, оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що це визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 24 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у рішенні посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved