Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мама - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 серпня 2010 року серія [NUMBER]. Після смерті мами відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,0663 га, що розташована в садовому товаристві «Мрія» на території с. Петрушки, Києво-Святошинського району, Київської області наданої для ведення садівництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданим 04 травня 1999 року, та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 403. Спадкоємцем першої черги є лише позивач. Осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині [PERSON], немає.Спадщина їм прийнята в установлений законом строк, шляхом подачі заяви до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, де заведена спадкова справа № 38 за 2011 рік після померлої [INFO] [PERSON]. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0663 га, що розташована в садовому товаристві «Мрія» на території с. Петрушки, Києво-Святошинського району, Київської області державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, про що винесено відповідну Постанову про відмову у вчиненій нотаріальної дії. Тобто позивач не має можливості оформити спадщину, тому просив визнати за ним, [PERSON], [INFO], право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0663 га, що розташована в садовому товаристві «Мрія» на території с. Петрушки, Києво-Святошинського району, Київської області наданої для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON], що належала померлій на підставі Державного акта серії [NUMBER] на праві приватної власності на землю. Позивач в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] звернувсь до суду з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Петрушківської сільської ради у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідолялися належним чином, надіслали до суду заяву, просили розглядати справу за їх відсутність. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 серпня 2010 року серія [NUMBER], виданим Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району, Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,0663 га, що розташована в садовому товаристві «Мрія» на території с. Петрушки, Києво-Святошинського району, Київської області наданої для ведення садівництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданим 04 травня 1999 року, та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 403. Спадкоємцем першої черги є лише позивач. Осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині [PERSON], немає.Спадщина їм прийнята в установлений законом строк, шляхом подачі заяви до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, де заведена спадкова справа № 38 за 2011 рік після померлої [INFO] [PERSON]. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0663 га, що розташована в садовому товаристві «Мрія» на території с. Петрушки, Києво-Святошинського району, Київської області державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, про що винесено відповідну Постанову про відмову у вчиненій нотаріальної дії. Позивач не має можливості оформити спадщину, тому звернувся до суду, так як має право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку у натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Додатково цивільне законодавство визначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У визначений ст. 1270 Цивільного кодексу України термін, позивач звернувся до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки ним не надано правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Як вбачається з вимог п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК України, про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також; у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. За приписами ст. 3 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, що відображено в ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved