Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, у якому вказує, що Новомосковською товарною біржею «Українська» було укладено договір купівлі - продажу від 04.04.1998 року, зареєстрований за № 10652 між нею і [PERSON] на придбання квартири [ADDRESS]. Але згодом з метою виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду від 21.07.2008 року про стягнення з неї на користь [PERSON] суми боргу Державною виконавчою службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції був складений акт опису і арешту квартири [ADDRESS], і були проведені публічні торги, в результаті яких власником вказаної квартири став [PERSON] Згідно цього [PERSON] було видане свідоцтво про право власності від 12.07.2000 року, зареєстроване приватним нотаріусом Новомосковського нотаріального округу Куліш Ю.О. В зв'язку з тим, що при здійсненні виконавчого провадження були допущені ряд порушень згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2008 року було визнано недійсним акт опису та арешту квартири, але вказане рішення було скасовано Верховним судом України, справа повернута на новий розгляд до суду першої інстанції і розглянута. На даний час змінилися обставини. Борг [PERSON] виплачений в повному обсязі. Відділом державної виконавчої служби винесена постанова від 06.01.2012 р. про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з поверненням боржнику боргу. Згідно вказаної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовані всі заходи примусового виконання рішення. Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.11.2014 року визнано недійсним акт передачі квартири [ADDRESS] від 26.06.2000 р., складений державним виконавцем відділу виконавчої служби Новомосковського МРУЮ, а також свідоцтво про право власності від 12.07.2000 року на вказану квартиру, видане на ім'я [PERSON], зареєстроване в Новомосковському БТІ 13.07.2000 року за №129. Відповідно на даний час квартира [ADDRESS] належить їй згідно договору купівлі - продажу, укладеному між нею та [PERSON] на Новомосковській товарній біржі «Українська» від 04.04.1998 року. Вона користується вказаною квартирою і фактично є власником вказаного нерухомого майна. Але правочин, який був укладений на товарній біржі не створює юридичних наслідків, тому що порушує вимоги закону і вважається недійсним. Відповідно до чинного законодавства, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 16 ЦК України єдиним правом захисту її прав є визнання в судовому порядку дійсності укладення угоди між нею (покупцем) та [PERSON] (продавцем), та визнання за нею права власності на квартиру за вищевказаною адресою. Позивачка просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 04.04.1998 року, укладений між нею та відповідачем [PERSON], на товарній біржі «Українська», та визнати за нею право власності на квартиру, що знаходяться за вищевказаною адресою. В судове засідання позивачка не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, письмово просить розглянути справу за ії відсутністю. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає розглянути справу у заочному порядку, та задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. У відповідності до ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизначених та оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового, або майнового права та інтересу. За змістом ст.392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тобі, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами, або ними оспорюється. Встановлено, що Новомосковською товарною біржею «Українська» було укладено договір купівлі - продажу від 04.04.1998 року, зареєстрований за № 10652 між [PERSON] (продавець) і [PERSON] (покупець) на придбання квартири [ADDRESS], що підтверджується Угодою купівлі - продажу нерухомості від 04.04.1998 року. Дана квартира належала продавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Новомосковським ЖЕО 24.06.1997 року, зареєстрованого в Новомосковському ЮТІ за № 129-1. Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.11.2014 року визнано недійсним акт передачі квартири [ADDRESS] від 26.06.2000 р., складений державним виконавцем відділу виконавчої служби Новомосковського МРУЮ, а також свідоцтво про право власності від 12.07.2000 року на вказану квартиру, видане на ім'я [PERSON], зареєстроване в Новомосковському БТІ 13.07.2000 року за №129. З вищевказаного рішення суду вбачається, що з метою виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду від 21.07.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу Державною виконавчою службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції був складений акт опису і арешту квартири [ADDRESS], і були проведені публічні торги, в результаті яких власником вказаної квартири став [PERSON] Згідно цього [PERSON] було видане свідоцтво про право власності від 12.07.2000 року, зареєстроване приватним нотаріусом Новомосковського нотаріального округу Куліш Ю.О. В зв'язку з тим, що при здійсненні виконавчого провадження були допущені ряд порушень згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2008 року було визнано недійсним акт опису та арешту квартири, але вказане рішення було скасовано Верховним судом України, справа повернута на новий розгляд до суду першої інстанції і розглянута. На даний час змінилися обставини. Борг [PERSON] виплачений в повному обсязі. Відділом державної виконавчої служби винесена постанова від 06.01.2012 р. про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з поверненням боржнику боргу. Згідно вказаної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовані всі заходи примусового виконання рішення. Відповідно на даний час квартира [ADDRESS] належить [PERSON], згідно договору купівлі - продажу, укладеному між нею та [PERSON] на Новомосковській товарній біржі «Українська» від 04.04.1998 року. Вона користується вказаною квартирою і фактично є власником вказаного нерухомого майна. Але правочин, який був укладений на товарній біржі, не створює юридичних наслідків, тому що порушує вимоги закону і вважається недійсним. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 р.) договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідченим. У відповідності зі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" вказаний контракт купівлі-продажу квартири від 04.04.1998 року повністю відповідає вимогам, які вказані у вищезгаданій статті, необхідності у нотаріальній реєстрації не вимагається. Відповідно до вимог цивільного законодавства вказана угода повинна бути нотаріально посвідченою, чого зроблено при укладанні договору не було. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним суди повинні з'ясовувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилась від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Таким чином, однією з необхідних умов для визнання дійсним укладеного між особами правочину на підставі вказаної норми в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення правочину. Суд враховує, що сторони по даній справі при укладанні договору купівлі-продажу виконали всі умови, передбачені ч. 3 ст. 47 ЦК України (у старій редакції), і оскільки, вказана угода відповідає усім вимогам законодавства, вона повинна бути визнана дійсною. Фактично всі істотні умови договору купівлі - продажу [PERSON] і [PERSON] були виконані. За домовленістю між ними квартира була продавцем ([PERSON].) продана, йому були передані гроші за квартиру у сумі 9984,00 грн. ( п.3 Угоди купівлі-продажу нерухомості від 04.04.1998 року), а покупець ([PERSON]) прийняла будинок у свою власність (фактично вселилась, проживала и користувалась даною квартирою). Суд вважає, що сторони при укладанні біржового договору купівлі-продажу квартири за вищевказаною адресою виконали всі умови, передбачені для біржового контракту та угоди взагалі, виконали вказану угоду в повному обсязі, тому на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) суд вважає визнати вказаний договір купівлі-продажу від 04.04.1998 р. дійсним. Судом також враховується, що є факт ухилення однієї зі сторін (з боку відповідача [PERSON].) від нотаріального посвідчення правочину. В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності. Основоположні принципи здійснення право володіти своїм майном сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрало чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою [ADDRESS], яка складається з одної кімнати та підсобних приміщень, житлова площа - 19,70 кв.м, загальна площа - 36,70 кв.м. Суд враховує, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.11.2014 року свідоцтво про право власності від 12.07.2000 року на вищевказану квартиру, видане на ім'я [PERSON], яке зареєстровано в Новомосковському БТІ 13.07.2000 року, визнано недійсним. Дане рішення суду набуло законної сили 25 листопада 2014 року, що підтверджується матеріалами справи (арк.13). Для реєстрації права власності на вищевказану квартиру за [PERSON], необхідно вилучити з державного реєстру прав нерухомості відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва, яке видано 12 липня 2000 року, зареєстровано приватним нотаріусом Кулішем Ю.О. в реєстрі №523 і зареєстроване у КП «Новомосковське МБТІ» 13 липня 2000 року за № 129. На підставі викладеного та

Outcome: approved