Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 15 жовтня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики. Відповідно до п 1.1. даного договору позивач передав, а [PERSON] прийняв у власність грошові кошти у розмірі 250 тис. дол. США, строком до 15 жовтня 2014 року. Факт отримання грошей підтверджується розпискою. Зазначив, що незважаючи на неодноразові його прохання та звернення в усній формі про повернення коштів, відповідач ігнорує свої зобов'язання за договором. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 250 000 дол. США в еквіваленті згідно з курсом НБУ, що діють на день повернення позики. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Зазначив, що відповідач є його кумом та останньому надавалися кошти на ведення бізнесу. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що дійсно 15 жовтня 2012 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів. Дані кошти необхідні були відповідачеві для ведення бізнесу. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики (а. с. 63). Відповідно до п. 1.1. даного договору, позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність еквівалент 250 000 дол. США, що на момент утримання позики та підписання Даного договору за офіційним курсом НБУ становить 1 998 250 грн. Факт отримання відповідачем коштів від позивача підтверджується розпискою від 15 жовтня 2012 року ( а.с. 64). Відповідно до п. 2.1 Договору позики сторони домовилися, що Позичальник зобов'язується повертати позику готівкою в строк до 15 жовтня 2014 року. Як пояснив у судовому засіданні позивач, відповідач у строк, передбачений п. 2.1. договору позики свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав у повному обсязі, що і стало підставою для звернення з даним позовом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. На підтвердження своїх доводів позивачем було надано оригінал договору позики та оригінал розписки, як це передбачене ст. 1047 ЦК України (а.с. 63, 64). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 2.3. договору позики передбачено, що розмір поверненої позики розраховується, як еквівалент визначеної у п.п. 1.1. цього договору суми доларів США згідно з курсом НБУ, що діють на день повернення позики. Крім того, суд враховує, що згідно роз'яснень п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року - у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення суду навести розрахунки з переведення іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а тому станом на 17 листопада 2015 року 250 000 дол. США в еквіваленті до гривні згідно курсу НБУ (1 дол. - 23, 2 грн.) становить 5 800 000 грн., яку і слід на підставі ст. 1046 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 250 000 дол. США, що в еквіваленті до гривні згідно курсу НБУ становить 5 800 000 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved