Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на частину житлової квартири [ADDRESS] в порядку набувальної давності. В позовній заяві вона вказала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1994 року їй, її матері - [PERSON] та її колишньому чоловіку - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира [ADDRESS], в якій вона постійно проживає та зареєстрована в якості мешканки з моменту приватизації житла. В зв'язкуз тим, що її співвласник - [PERSON] не проживає в вищезазначеному помешканні з жовтня 1994 року, а мати позивачки - [PERSON] померла, то вона фактично користується всією квартирою, плачує поточні комунальні рахунки, здійснила її капітальний ремонт, тобто ставиться по відношенню до вищезазначеного нерухомого майна, як до свого особистого. Просить визнати за нею право власності на 2/3 частини житлової квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом та в порядку набувальної давності Сторони в судове засідання не з'явилися, надавши суду письмові заяви: позивачка - про підтримку позовних вимог в повному обсязі та проханням розглянути справу без її участі; відповідач - про визнання позовних вимог та проханням розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності його представника. Вивчивши докази, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Згідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 26 квітня 1994 року відділом по приватизації житла Чугуївської райдержадміністрації Харківської області позивачці, на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира [ADDRESS]. Співвласниками вищезазначеної квартири відповідно до то ж свідоцтва про право власності є - [PERSON]; [PERSON], мати позивачки; та колишній її чоловік [PERSON]. Спільна сумісна власність - це власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності на майно (ч. 1 ст. 368 ЦК України). Режим спільної сумісної власності на майно може бути встановлений як законом, так і договором. Відповідно до законодавства право спільної сумісної власності встановлюється щодо майна, яке набуте подружжям за час шлюбу (ч. З ст. 368 ЦК), набуте в результаті спільної праці членів сім'ї (ч.4 ст.368 ЦК), отримане внаслідок приватизації житла - квартири чи будинку (ст. 8 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду") та ін. Співвласники не здійснювали виділу своїх часток. У разі коли частки із майна, що перебуває у спільній сумісній власності не виділялися, ч.2 ст.370 ЦК України встановлює презумпцію рівності часток співвласників. Інший розмір часток може бути встановлений домовленістю між ними, законом або судовим рішенням. Шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано 09.09.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 21.11.1996 року Чугуїувським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області. Ще до розірвання шлюбу, а саме з 12.11.1994 року колишній чоловік залишив помешкання і до теперішнього часу жодного разу не з'являвся в квартирі. Позивачці не відоме місце його перебування. Ніяких стосунків вони не підтримують. Участі в обслуговуванні квартири, прибудинкової території співвласник весь цей час не приймає. Факт не проживання [PERSON] з 1994 року за місцем реєстрації, в квартирі [ADDRESS] підтверджується довідкою №1379 виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 28.11.2016 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, померла мати позивачки - [PERSON], актовий запис №71. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на 1/3 частину вищезазначеної житлової квартири, на яку єдиною спадкоємцею першої черги за законом є позивачка. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частка померлого учасника спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах і може переходити як до спадкоємців за заповітом, так і до спадкоємців за законом (ст.1226 ЦК України). Позивачка не звернулася до Чугуївської держнотконтори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері із-за відсутності оригіналу свідоцтва про право власності на житло виданого 26 квітня 1994 року відділом по приватизації житла Чугуївської райдержадміністрації Харківської області, хоча шляхом постійного проживання разом з померлою, фактично прийняла у спадок належну їй за законом частку житлової квартири. Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Довідкою №1372 виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 28.11.2016 року підтверджується факт спільного проживання спадкоємиці разом з матір'ю та реєстрації її в якості мешканки в квартирі [ADDRESS]. За приписами п.4.14.п.4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Статтєю 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки, співвласники вищезазначеної житлової квартири не здійснювали реального виділення своїх часток, то з 1994 року позивачка почала користуватися і часткою свого колишнього чоловіка, а після смерті матері - всією квартирою. Сплачує комунальні послуги, здійснює поточний ремонт житла, тощо. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 1 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі та наданих доказах.

Outcome: approved