Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У жовтні 2017 позивач звернувся до суду з уточненими позовними вимогами та просила суд встановити факт того, що земельна ділянка, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89, кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, входить до складу спадщини та є спадковим майном після смерті батька - [PERSON], який помер 26 вересня 2013 року, та просила стягнути з [PERSON] на її користь 1/7 частку вартості земельної ділянки, стягнути з [PERSON] на її користь безпідставно отримані кошти в сумі 1000 доларів США, що в еквіваленті на день предявлення позову становить 27000,00 гривень 00 копійок, солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON], [PERSON] на її користь моральну шкоду в сумі 500 000,00 гривень. 00 коп. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати частково недійсними в частині покупця з моменту його вчинення договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89, кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га., укладений 06 липня 2009 року між [PERSON], в інтересах якого за довіреністю діяла [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON]В ., зареєстровано за № 2736, визнати його покупцем земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га, за договором купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON]В .,зареєстровано за № 2736, припинити право власності за [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89, кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га , яка належить йому на праві власності відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано за № 2736, та визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 ( вісімдесят девять) кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га та зареєструвати право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з урахуванням уточнень, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, при цьому надавши суду письмові поясненняпо справі. Відповідач [PERSON] судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначивши, що свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, надавши суду письмові пояснення по справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, матеріали справи, вивчивши пояснення сторін, вважає позовні вимоги [PERSON] Вячеславівнине не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], представником власника, [PERSON] був укладений попередній договір про укладання договору купівлі - продажу нерухомого майна . Відповідно до п.1.1 договору, предметом договору є згода сторін на придбання земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 ( вісімдесят девять) кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048. Відповідно до п.2.1 договору, сторони досягли згоди щодо укладання основного договору купівлі продажу земельної ділянки 15 липня 2009 року, та з метою забезпечення його укладання, в момент підписання цього договору покупець передав , а продавець отримав гарантійну суму , котра складає 38\~250,00 грн, що еквівалентна 5000,00 доларів США по курсу обміну в касах комерційних банків , в день підписання цього договору , 1S США =7,65 грн. Судом встановлено, що 06 липня 2009 року між [PERSON], діюча від імені [PERSON], за довіреністю, яка посвідчена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] 13.11.2008 року, № 4673 та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 ( вісімдесят девять) кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га., посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON]В ., зареєстровано за № 2736. Відповідно до п.2.1 договору продаж земельної ділянки проводиться за 72550,00 гривень, які продавця отримав від покупця до підписання цього договору. Також, судом встановлено, 26 вересня 2013 року помер [PERSON], про що 28 вересня 2013 року, відділом державної реєстрації смерті реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції був зроблений відповідний актовий запис № 6590 та видано свідоцтво про смерть , серії І-КИ № 521374. Частино 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадкової маси входить сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов'язки спадкодавця. Виняток складають ті з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов'язані з його особою, а відтак не здатні передаватися іншим суб'єктам. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації. З наведеного вбачається, що цивільне законодавство передбачає лише право на спадкування обєктів нерухомого майна, яке наложили спадкодавцю на праві власності та зареєстровано у відповідності до вимог діючого законодавства в момент відкриття спадщини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, позивачем не надано доказів саме отримання таких прав, а отже позовні вимоги щодо встановлення факту, що земельна ділянка, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89, кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, входить до складу спадщини та є спадковим майном після померлого - [PERSON], якій помер 26 вересня 2013 року та стягнення з [PERSON] на її користь 1/7 частку вартості земельної ділянки, є такими що, не підлягають задоволенню. Також, судом розглянуті позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на її користь безпідставно отриманих кошти в сумі 1000 доларів США, що в еквіваленті на день предявлення позову становить 27 000,00 гривень 00 копійок, та солідарного стягнення з [PERSON] Вячеславовичата, [PERSON], [PERSON] на її користь моральної шкоди в сумі 500 000,00 гривень. 00 коп.,також не підлягають задоволенню з наступних підстав. Порушуючи ч. 3 ст. 10 ЦПК України, позивачка не довела суду, що між нею та [PERSON] була домовленість про отримання останньою коштів. Позивачка не надала суду належні та допустимі докази на підтвердження передачі коштів [PERSON], що в свою чергу виключає безпідставне набуття або збереження майна відповідачем. Заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 500 000,00 грн., позивачка не зазначила, з яких міркувань вона виходить, визначаючи розмір відшкодування. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують зазначені вимоги позивача. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Судом розглянуті позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами [PERSON], в яких третя особа з самостійними вимогами, у свою чергу просив суд про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки частково недійсним у частині покупця, визнання покупцем за договором, визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своєї заяви третя особа посилається на те, що починаючи з 2006 року вони разом з [PERSON], вели спільну діяльність на основі об'єднання вкладів та зусиль спільно діяли без створення юридичної особи для досягнення взаємної мети, та за весь час їхньої спільної діяльності, він фінансував їхні спільні проекти, так одним із їхніх проектів було придбання земельної ділянки та будівництва бази відпочинку. В 2009 році запропонували придбати земельну ділянку, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89, кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, так зустрівшись з власником земельної ділянки, оглянув її, та була досягнута домовленість про придбання [PERSON] цієї земельної ділянки, за результатом цієї домовленості була досягнута між третьою особою та продавцем домовленість на купівлю землі, у звязку з тим, що на той час [PERSON] перебував на керівній посаді державного службовця, не мав змоги оформити на своє імя придбане майно для бізнесу, тому було вирішено, що [PERSON] надає кошти на покупку земельної ділянки та фінансує будівництва бази відпочинку, а [PERSON] виступить титульним власником цього майна, а у подальшому частково буде сплачувати [PERSON] кошти за пайову участь у цьому бізнесі. 10 червня 2009 року третя особа та [PERSON] зустрілись з [PERSON], яка була представником власника земельної ділянки, [PERSON] особисто провів розрахунок за попереднім договором , передавши суму в розмірі 5 000 доларів США та за результатами цього, був укладений між [PERSON] та [PERSON], яка була представником власника [PERSON], попередній договір про укладання договору купівлі продажу нерухомого майна . Відповідно до умов п. 2.1. вищезазначеного Договору сторони домовились про укладання договору купівлі продажу земельної ділянки, в строк до 15 липня 2009 року. В липні 2009 році для укладання основного договору купівлі продажу земельної ділянки, [PERSON] передав кошти в сумі 50000 доларів США [PERSON], після чого останній повідомив, що 06 липня 2009 року він уклав договір купівлі продажу земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 ( вісімдесят девять) кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, проте, всі документи стосовно придбання цієї земельної ділянки та оформлення [PERSON] залишив собі, але враховуючи той факт, що третя особа на той час не надавала цьому факту будь якого значення, та більш того унього не було підстав для сумнівів у своєму бізнес партнері, так як на той час у них були ряд спільних проектів по яким на той час у них все було добре. З часом у звязку зі смертю [PERSON], [PERSON] звернувся до дружини померлого - [PERSON], з вимогою про повернення його майна, яке було придбано за його кошти та оформлено на імя померлого, однак вони йому відмовили, у звязку з чим сторони звернулись до суду , та в процесі розгляду справи , [PERSON] повідомила третьої особі , що земельну ділянку, померлий [PERSON] оформив на імя свого сина - [PERSON], тому вона не входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Так, дізнавшись про порушення своїх прав, [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою повернути йому його майно, яке було оформлено на його імя, внаслідок обману з боку колишнього його бізнес партнера, та фактично покупцем якого був [PERSON], дана земельна ділянка була придбана за його власні кошти, тобто зазначений договір купівлі-продажу земельної ділянки з часу укладення був частково недійсним правочином в частині покупця. З врахуванням вищевикладеного, у позові заявлені вимоги про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки частково недійсним у частині покупця, визнання покупцем за договором, визнання права власності на земельну ділянку. Дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом за матеріалами справи встановлено, що 10 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], представником власника, [PERSON] був укладений попередній договір про укладання договору купівлі - продажу нерухомого майна . Відповідно до п.1.1 договору, предметом договору є згода сторін на придбання земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 , кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048. Відповідно до п.2.1 договору, сторони досягли згоди щодо укладання основного договору купівлі продажу земельної ділянки 15 липня 2009 року, та з метою забезпечення його укладання, в момент підписання цього договору покупець передав , а продавець отримав гарантійну суму , котра складає 38 250,00 грн, що в еквівалентна 5000,00 доларів США по курсу обміну в касах комерційних банків , в день підписання цього договору , 1S США =7,65 грн. Судом встановлено, що 06 липня 2009 року між [PERSON], діюча від імені [PERSON], за довіреністю, яка посвідчена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] 13.11.2008 року, № 4673 та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 ( вісімдесят девять) кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га., посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON]В ., зареєстровано за № 2736. Відповідно до п. 2.1 договору продаж земельної ділянки проводиться за 72550,00 гривень, які продавця отримав від покупця до підписання цього договору. З пояснень [PERSON] вбачається , що дійсно померлий [PERSON] та [PERSON]Я вели спільну діяльність, та [PERSON] фінансував придбання спірної земельної ділянки. Також відповідачка підтверджує той факт, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] була домовленість про те що право власності на земельну ділянку буде оформлюватись на імя дружини [PERSON], а у звязку зі сваркою між подружжям , [PERSON] попрохав свого сина - [PERSON], приїхати до нотаріуса та оформили на його імя придбання земельної ділянки та був проведений відвід земельної ділянки . Після відводу земельної ділянки та будівництва на неї бази, син повинен був оформити земельну ділянку на Товариство з обмеженою відповідальністю та переоформити це ТОВ на імя дружини партнера [PERSON] та її імя. Також, [PERSON] стверджує, що [PERSON] є лише титульним власником цієї земельної ділянки та вона підтверджує, що [PERSON] є реальним покупцем та власником цієї земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89, кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га., яка була придбана за особисті кошти [PERSON]. З пояснень [PERSON] , яка була представником продавця, вбачається , що на імя [PERSON] був оформлений даний договір на прохання [PERSON] та її сина - [PERSON], який був реальним власником цієї земельної ділянки, яку він придбав за генеральною довіреністю, яка була оформлена на її імя, так як у нього були невиконанні кредитні зобовязання, та він остерігався оформлювати на своє імя будь-яке майно, також зазначила, що кошти за продаж земельної ділянки отримувала від [PERSON]. З пояснень [PERSON], якій був реальним власником даної земельної ділянки , встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] були бізнес партнерами та [PERSON] надає [PERSON] кошти на придбання цієї земельної ділянки, та вони домовились щодо оформлення на імя [PERSON] покупку цієї земельної ділянки. Також, з пояснень [PERSON] підтверджується обставини оформлення земельної ділянки , які були зазначені відповідачкою [PERSON], а саме той факт, що [PERSON] є лише титульним власником цієї земельної ділянки, на імя якого формально йшло укладання договору, а реальним покупцем земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 , кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га., був [PERSON], та кошти були передані за продаж та оформлення оренди земельної ділянки [PERSON] Також, з матеріалів справи видно, що позивачка [PERSON] у своєму позові вказує на та той факт, що кошти за які купувалась дана земельна ділянка належали бізнес партнеру її батька - [PERSON]. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлені підстави звільнення від доказування, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи наведені обставини і оцінюючи досліджені наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 , кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га., укладений 06 липня 2009 року між [PERSON], в інтересах якого за довіреністю діяла [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON]В ., зареєстровано за № 2736 є частково недійсними в частині покупця з моменту його вчинення, оскільки зазначена земельна ділянка фактично була придбана [PERSON] за його власні кошти, а дії [PERSON] спрямовані на позбавлення третьої особи права власності на його майно. З огляду на перелічене суд встановив необхідним визнати покупцем наведеного спірного майна саме [PERSON], бо договори купівлі-продажу земельної ділянки від 06 липня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON]В ., зареєстрований за № 2736, як було встановлено судом, є удаваними в частині покупця. Правові наслідки удаваного правочину регламентовано вимогами ст. 235 ЦК України. Також суд зазначає що на підставі ст. 235 ЦК удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ст. 217 ЦК недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. При цьому за Узагальненнями Верховного Суду України «Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2008 року зазначено, що частина правочину може бути визнана недійсною відповідно до ст. 217 ЦК України за умови, що правочин відбувся б і без зазначеної частини та за наявності згоди всіх учасників правочину (наприклад, набувача за правочином купівлі-продажу). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі за текстом рішення - Постанова Пленуму № 9) вбачається, що за ст. 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до ст. 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. За п. 25 Постанови Пленуму № 9 вбачається, що за удаваним правочином (ст. 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Відповідно до п. 26 Листа Верховного Суду України від 4 серпня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ» зазначено, якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбане за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір відповідно до статей 58, 60 ЦК визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Наприклад, за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу автомобіль насправді був куплений не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд відповідно до ст. 58 ЦК може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця, є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти був куплений автомобіль. Згідно до ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 14 листопада 2012 року по справі № 6-133цс12, зазначено, що оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з'ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору. За ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 692 ЦК покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Таким чином суд дійшов висновку, що у відповідності до п. 26 роз'яснень Верховного Суду України від 4 серпня 2001 року та тотожності норм Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) та Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) щодо правових наслідків визнання недійсності частини угоди та правових наслідків визнання угоди удаваною, вбачається така правова позиція Верховного Суду України, за якою, якщо при розгляді позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з тих підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд, встановивши факт, що придбане майно, було отримано за кошти саме цієї особи і для неї, та за відсутності інших підстав для визнання угоди недійсною, в такому випадку визнає, відповідно до ст. ст. 217, 235 ЦК України (в редакції 2003 року), недійсною лише частину договору, що стосується покупця, із зазначенням покупця майна за даним договором особу, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладалась угода. Аналогічна судова практика вбачається зі змісту ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2011 року по справі № 6-2532св11 та постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року по справі 6-89цс11. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа : [PERSON] підлягають задоволеною у повному обсязі, шляхом визнання частково недійсними в частині покупця з моменту його вчинення договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 ( вісімдесят девять) кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га., укладений 06 липня 2009 року між [PERSON], в інтересах якого за довіреністю діяла [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON]В ., зареєстровано за № 2736, із визнанням покупцем за вказаними договорами [PERSON] та визнання право власності на земельну ділянку, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 ( вісімдесят девять) кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га. за [PERSON] [PERSON]. Також, як вказує Верховний суд України у зазначеній Постанові від 06.11.2009р. (абз.5 пункту 10) рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). З огляду на це суд погоджується з вимогою третьої особи з самостійними вимогами встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання законної сили воно є підставою для здійснення реєстрації право власності за [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована в місті Новомосковську, Дніпропетровської області , вулиця Червоний кут , район ж/б 89 ( вісімдесят девять) кадастровий номер : 1211900000:04:015:0048, площею 0,1000 га, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Outcome: approved