Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09 січня 1998 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час повнолітній. Син [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. На даний час він навчається на першому курсі Білоцерківського національного аграрного університету, на денному відділені екологічного факультету. Оскільки син позивачки навчається, не працює і не має самостійного заробітку, то потребує матеріальної допомоги. Позивачка являється інвалідом другої групи загального захворювання, одержує невелику загальну пенсію і їй важко одній утримувати сина. Відповідач здоровий, працездатний чоловік, на даний час матеріально не допомагає, хоча працює і має можливість матеріально допомагати. А тому позивачка змушена звернутись до суду з зазначеним позовом, який просить задовольнити і стягнути з відповідача аліменти на користь сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, на весь період його навчання, тобто до 01 липня 2019 року включно, але не більш як до досягненням двадцяти трьох річного віку та судові витрати. В судове засідання позивачка не зявилась, надала через канцелярію суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги, просила слухати справу у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, які просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про визнання уточненого позову, просить суд слухати справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється рідним батьком сина позивачки. Шлюб між сторонами на даний час розірвано, син [PERSON] проживає разом з позивачкою. Після закінчення школи, він навчається в Білоцерківському національному аграрному університеті. Форма навчання денна, термін навчання до 01 липня 2019 року. Поскільки син продовжує навчатися, не працює і не має самостійного заробітку, то потребує матеріальної допомоги. Згідно ст.199 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А тому відповідач, як батько, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина до досягнення ним двадцяти трьох років, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів в звязку з продовженням навчання. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Тому суд вважає за необхідне стягнути судові витрати на судовий збір з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved