Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом та в остаточно уточненій редакції якого просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], загальною площею 86,3 кв.м, житловою - 56,7 кв.м та виділити в користування їй та [PERSON] кімнату № 8 площею 12,8 кв.м, кімнату № 7 площею 11,6 кв.м с балконом, вбудову шафу № 3 площею 1,1 кв.м, виділити в користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] кімнату № 2 площею 15,9 кв.м с балконом, кімнату № 4 площею 16,4 с балконом, вбудовану шафу № 5 площею 4,1 кв.м; коридори, кухню, ванну кімнату, туалет, вбудовані шафи № 12, №13 залишити в загальному користуванні, зобов'язати КП «Жилкомсервіс» поділити особисті рахунки у вищевказаній квартирі у відповідності до порядку користування. В обґрунтування позову посилалася на те, що вищевказана квартира належить їй та відповідачам на праві спільної сумісної власності. Сторони по справі зареєстровані у вказаній квартирі та мешкають, але на теперішній час між сторонами виникають постійні суперечки щодо користування квартирою, та виникають суперечки щодо сплати комунальних послуг, у зв'язку з чим [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. До судового засідання позивачка не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляду справи у її відсутності. Присутній в судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] підтримав позовну заяву у повному обсязі, просивши суд про задоволення позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду подали заяви, якими визнали позовні вимоги [PERSON] та просили розглядати справу у їх відсутності, таку позицію відповідачі висловили і у судовому засіданні від 06.12.2013 року. Присутня у судовому засіданні відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Інші особи в судове засідання не з'явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Суд, вислухавши думку представника позивачки, відповідачку, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2006 року реєстраційний номер 8-06-264724-ш-2 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності сторонам по справі, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно довідки № 57 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 2644 від 12.07.2013 року в зазначеній квартирі зареєстровані та постійно мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Із копії технічного паспорту на квартиру вбачається, що вона є ізольованою та складається з чотирьох жилих кімнат, а саме: кімната № 2 площею 15,9 кв.м, кімната № 4 - 16,4 кв.м, кімната № 7 - 11,6 кв.м, кімната № 8 - 12,8 кв.м, балкону - 8,8 кв. м., кухні - площею 6,8 кв.м, ванної кімнати - площею 2,0 кв.м, коридору - 10; 1,2 кв. м., вбудовані шафи, загальна площа квартири - 86,3 кв.м, житлова - 56,7 кв.м.. Таким чином, кожний з співвласників квартири має право на користування жилою площею 11,34 кв. м. (15,9 кв.м + 16,4 кв.м + 11,6 кв.м + 12,8 кв.м = 56,7 кв. м. : 5 = 11,34 кв. м.). Площа житлових кімнат, яку будуть займати позивачка та її донька [PERSON] становить 24,4 кв.м, а кожному 12,2 кв.м, що більше на 0,86 кв.м., площа житлових кімнат, яку будуть займати відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] становить 32,3 кв.м, а кожному 10,7 кв.м, що менше на 0,64 кв.м, але відповідачі погоджуються на це та дане зменшення є незначним. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У силу положень ст. ст. 21. 24, 41 Конституції України, ст. 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст. 368 ЦК України). Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників (ч.ч.1,2 ст. 369 ЦК України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. В іншому разі може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно роз'ясненням , викладеним в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991р. №7 „Про практику застосування судами законодавства, яке регулює право власності громадян на житловий будинок", якщо виділ будинку (квартири) в натурі неможливий , суд в праві по заявленому про це позову встановити порядок користування таким будинком (квартирою). Не може бути встановлений такий порядок користування житловим будинком (квартирою), при якому учаснику спільної часткової власності виділяються в користування тільки непридатні для проживання або підсобні приміщення (підвал, коридор, кладова та ін.). В цьому випадку окремі підсобні приміщення (кухня, коридор та ін.) можуть бути залишені в спільному користуванні учасників спільної часткової власності. [PERSON] заявила позов про визначення порядку користування спірною квартирою. Відповідачі погодилися з варіантом визначення порядку користування квартирою запропонованим позивачкою та не заперечували проти виділення у користування [PERSON], [PERSON] кімнату № 8 площею 12,8 кв.м, кімнату № 7 площею 11,6 кв.м вбудовану шафу № 3 площею 1,1 кв.м, а відповідачам виділити в кімнату № 2 площею 15,9 кв.м, кімнату № 4 площею 16,4 кв.м, вбудовану шафу № 5 площею 4,1 кв.м.. Виходячи із вимог ст. 319 ЦК України, згідно якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, відповідач даючи згоду на виділення у їх користування жилових кімнат площею 32,3 кв.м, які за площею менша на 0,64 кв.м ніж припадає на їх частку в квартирі, фактично реалізували своє право власності на вільне розпорядження належною йому власністю. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved