Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Юлія Арсенівна про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Свою позовну заяву позивач обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] . На момент його смерті позивач разом із своєю сім`єю дружиною та донькою постійно проживав у вказаному житловому будинку, користувався житловими приміщеннями, земельною ділянкою та вів спільне господарство із батьком. Мати позивача дружина спадкодавця та рідний брат позивача син спадкодавця, не прийняли спадщину у встановлений законом спосіб у порядку спадкування за законом. Вони не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та не оспорюють право позивача на спадкування після смерті батька та чоловіка. 13.01.2020 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. позивачу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Підставою такої відмови нотаріус зазначив те, що позивач у встановлений законом строк до нотаріальної контори не звернувся, у зв`язку з чим пропустив строк на прийняття спадщини після померлого [PERSON] .. Приймаючи таке рішення нотаріус виходив з того, що оскільки у позивача із померлим були різні місця реєстрації, то відсутні підтвердження проживання разом із ним. Позивач вважає, що прийняв спадщину фактом сумісного, постійного проживання разом із батьком на день його смерті, та не заперечує того, що у позивача з померлим були різні місця реєстрації. [PERSON] у своїй позовній заяві зазначає, що нотаріус, посилаючись на вимоги законодавства України, пояснив, що при видачі свідоцтва про право на спадщину ним обов`язково перевіряється, окрім іншого, у тому числі й прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб. Тобто, оскільки у позивача з покійним спадкодавцем, були різні місця проживання, згідно з відомостями про реєстрацію, позивач вважається таким, що у встановлений законом строк до нотаріальної контори не звернувся, у зв`язку з чим пропустив строк на прийняття спадщини. Позивач не погоджується з висновками нотаріуса, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом свого спадкового права із цим позовом та у судовому порядку просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2020 було залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2020 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, наданий відповідачці строк для подання відзиву, а третім особам - для подання пояснення щодо позову. Також задоволено клопотання позивача та витребувано від Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В підготовче засідання 01.06.2020 року позивач подав заяву про проведення засідання без його участі, заявив клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом отримання судової повістки, в підготовче засідання повторно не з`явились, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення підготовчого засідання не подавали. Третя особа приватний нотаріус Якіб`юк Ю.А. про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав, у вступному слові додатково пояснив, що [INFO] помер його батько, заповіт він не складав. Позивач із дружиною та донькою постійно проживав із своїм батьком, разом вели спільне господарство. Мати позивача та його рідний брат не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, їм відомо про те, що позивач подав заяву про прийняття спадщини та не оспорюють його право на неї. 12.11.2019 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, після чого 13.01.2020 року отримав постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач пояснив, що після смерті батька, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався тому, що вважав, на день смерті батька проживав спільно із ним і в такий спосіб прийняв спадщину. Стверджує, що відповідно паспортних даних у позивача з батьком були різні місця реєстрації, але для нього цей факт був лише формальністю, на яку ніколи не звертав уваги. Відповідачі надали заяви про розгляд справи без їх участі, повідомили суд про те, що не бажають приймати спадщину після померлого та обізнані про те, що [PERSON] подав заяву на прийняття спадщини та оформлює її на своє ім`я. 20.08.2020 у судовому засіданні представник позивача адвокат Зарютіна О.С. позов підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Надала суду для долучення до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву [PERSON] про відмову від видачі свідоцтва на частку в спільному майні подружжя після смерті її чоловіка [PERSON] .. Адвокат Зарютіна О.С. просить у судовому засіданні допитати у якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, тривалий час проживають разом із ними на одній вулиці. Третя особа приватний нотаріус ЗМНО Якіб`юк Ю.А. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також надала копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] .. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що мешкають за адресою: [ADDRESS] з 2009 року, вони проживають по одній вулиці із позивачами та є їх сусідами. Позивач із своєю сім`єю проживав разом із батьком тривалий час, на момент коли свідки переїхала до свого будинку, позивач із родиною вже проживали за адресою [ADDRESS] . Позивача бачили кожен день, станом на 2017 рік позивач мешкав разом із померлим. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої-третьої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивача, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в книзі реєстрації актів про смерть 23 жовтня 2017 року складено запис за № 6849, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Померлий був зареєстрований у шлюбі із [PERSON] , про що 14.10.1978 р. будинком одруження видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблено актовий запис №2786. Від шлюбу подружжя має двох синів [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 22.03.1986 р. Шевченківським відділом РАЦС, актовий запис №543 та [PERSON] , що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 17.04.1979 р. Шевченківським РАЦС, актовий запис №729. Дружина спадкодавця [PERSON] та рідний брат позивача [PERSON] , які є спадкоємцями за законом першої черги, не прийняли спадщину у встановлений законом спосіб у порядку спадкування за законом. Вони не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. [PERSON] надала заяву оформлену у нотаріальному порядку, відповідно до якої вона не претендує на виділ їй половини частки майна померлого чоловіка. Факт того, що [PERSON] 12.11.2019 року подав заяву про прийняття спадщини підтверджується копією спадкової справи № 68/2019 після смерті [PERSON] , яка була заведена приватним нотаріусом ЗМНО Якіб`юк Ю.А. на підставі вказаної заяви. Приватним нотаріусом ЗМНО Якіб`юк Ю.А було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2020 р. відповідно до якої, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Підставою такої відмови нотаріус зазначив те, що позивач у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори, у зв`язку з чим пропустив строк на прийняття спадщини після померлого [PERSON] .. Як встановлено судом в ході розгляду справи, [PERSON] одружений з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01.10.2016 р. Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №351. Від шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , про що зроблено актовий запис №1006 та 11.08.2009 р. Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Судом було досліджено відповідь КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №8» надану на адвокатський запит від 06.02.2020 року, в якій зазначається, що дитина [PERSON] спостерігається у лікаря-педіатра дільничного, з народження мешкає за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до даних технічного паспорту на вказаний будинок та свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № [NUMBER] від 06.05.1991 року видане виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів на ім`я [PERSON] , з відміткою про реєстрацію у БТІ, реєстровий запис №35127 , а також земельної ділянки під житловим будинком що була у користуванні [PERSON] , що підтверджується Випискою із рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів від 14.03.1991 р. №107/25. Ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] , згідно висновку к звіту №097 про оцінку об`єкту нерухомого майна пароль пошуку звіту про оцінку КМКЖРГ 341731 станом на 23.03.2020, становить 590 150,00 грн. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки померлий заповіту не залишив, спадкування здійснюється за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч. ч. 1, 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Частииною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а у відповідності до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. На час подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок загальною площею 81.4 кв. м., житловою площею 57.9 кв. м., за адресою [ADDRESS] , який належав [PERSON] , який помер [INFO] . Як визначено у п.п. 4.9., 4.10 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Відповідно до п. 4.11. глави 10 розділу ІІ Порядку для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Згідно роз`яснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду також за правилами позовного провадження. Відповідно до частин 1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтею 3\~ЗУ «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» визначено,\~що місцем\~проживання є\~житло,\~розташоване на\~території адміністративно-територіальної\~одиниці,\~в якому\~особа проживає а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист. Реєстрація місця проживання здійснюються шляхом внесення інформації до реєстру територіальної громади та до інших документів, визначених законом, відомостей про місце проживання/перебування фізичної особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування та подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 2 ЗУ «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом п.п. 3.21., 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~року №\~296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Як вбачається з копії паспорту [PERSON] , Шевченківським районним відділом Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області зроблена відмітка про реєстрацію позивача за адресою [ADDRESS] . Дослідивши докази, суд встановив, що факт проживання [PERSON] з батьком [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується актом підтвердження фактичного проживання з померлим виданого головою квартального комітету №163 від 19.01.2019 року в якому зазначається, що позивач із дружиною та донькою проживав на день смерті разом із батьком, хоча позивач був зареєстрований за іншою адресою. Факт проживання спадкодавця разом із сином підтверджується і показаннями допитаних судом свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні засвідчили що [PERSON] проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . За приписами норми статті 1268 ЦК України, саме постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Верховний суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18) дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною 3 статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження 61-15926св). У своїй ухвалі по справі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» З огляду на викладене, судом встановлено на підставі досліджених в суді доказів, які суд визнає належними і допустимими, що позивач постійно проживав зі спадкодавцем, а відсутність його реєстрації за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що він не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Виходячи із наведеного, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом з спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] та визнання за позивачем права власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому суд вважає, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки понесені витрати на сплату судового.

Outcome: approved