Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») про стягнення суми банківського вкладу у розмірі 212000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк» 27.12.2013 року був укладений договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP» №709985/2013. За умовами вказаного договору банк прийняв від позивачки вклад у розмірі 412000 грн. на умовах нарахування на суму вкладу 25% річних та зобовязався виплатити нараховані проценти за збереження вкладу та суму вкладу на вкладний рахунок на вимогу. 03.03.2014 року позивачка звернулася до відповідача з письмовою вимогою щодо дострокового розірвання з 02.04.2014 року договору банківського вкладу. 20.02.2015 року вона отримала від відповідача грошові кошти у розмірі 200000 грн. як відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 12.03.2015 року вона вдруге звернулася до відповідача про повернення решти вкладу у розмірі 212000 грн., проте їй було відмовлено. Таким чином заборгованість за договором банківського вкладу складає 212000 грн. Позивачка та її представник у судове засідання надали заяви з проханням розглянути справу за їхньої відсутності, позов підтримали повністю, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслала до суду заперечення на позов, у яких просила у позові відмовити повністю через безпідставність заявлених позивачкою вимог. В обґрунтування зазначила, що відповідно до постанови Правлінням НБУ від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно. Пунктом 9.1.1 Правил, що є невідємною частиною договору банківського вкладу, встановлено істотну умову: клієнт повідомлений про те, що стосовно деяких операцій можуть застосовуватися обмеження (наприклад за сумою операцій), встановлені законодавчими та нормативними актами, внутрішніми правилами та процедурами Банку, інших банків та/чи платіжних систем, через які ці операції здійснюються. Гарантована сума у розмірі 33,79 грн. виплачена 11.02.2015 року, сума 199966,21 грн. виплачена 20.02.2015 року під час тимчасової адміністрації. Отже, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачці була повернута сума вкладу в граничних розмірах відшкодування, в порядку та черговості, передбачених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Щодо залишкових коштів, які перевищують розмірі гарантованої суми, виплачуються в порядку та черговості, передбачених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивачка заявила свої вимоги на суму коштів у розмірі 233626,07 грн. Вимога внесена до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» частково. Акцептована сума становить 233624,99 грн., різниця в сумі 1,08 грн. задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягає та вважається погашеною. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст.224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.12.2013 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP» №709985/2013. За умовами вказаного договору банк прийняв від позивачки вклад у розмірі 412000 грн. (квитанція № 1365953 від 27.12.2013 року) на умовах нарахування на суму вкладу 25% річних на строк 13 місяців на вкладний рахунок № 26353040500069 та зобовязався виплатити нараховані проценти за збереження вкладу та суму вкладу на вкладний рахунок на вимогу. 03.03.2014 року позивачка звернулася до відповідача з письмовою вимогою щодо дострокового розірвання з 02.04.2014 року договору банківського вкладу. 20.02.2015 року вона отримала від відповідача грошові кошти у розмірі 200000 грн. як відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що підтверджується довідкою ПАТ «Альфа-Банк» за вих. № 77126 від 04.09.2015 року. Решта суми банківського вкладу їй до теперішнього часу не повернута. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи із принципу змагальності сторін, закріпленому у ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Аналогічна позиції закріплена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-39цс13 від 29.05.2013 року, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Згідно з п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором. Таким чином, суд вважає правомірними та обгрунованими вимоги позивачки щодо стягнення на її користь суми банківського вкладу у розмірі 212000 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved