Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] Покликається на те, що згідно договору купівлі-продажу вона є власником квартири [ADDRESS] Після укладення договору купівлі-продажу попередні власники виїхали з квартири та знялися з реєстраційного обліку. [PERSON], онук власника, з реєстраційного обліку не знявся до цього часу. Факт реєстрації відповідача порушує її права власника на дану квартиру, оскільки відповідач втратив право користування квартирою, оскільки є членом сім'ї попереднього власника. Місце перебування [PERSON] їй невідоме. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 09.02.2018 року [PERSON] від імені [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 26.11.2018 року вбачається, що у квартирі зареєстрований [PERSON] з 22.06.1992 року. З Будинкової книги вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], а інші особи зняті з реєстрації 14.02.2018 року. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про права власності, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Окрім цього, у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" у п. 5 зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням того, що на даний час власником квартири [ADDRESS] згідно договору-купівлі-продажу квартири є [PERSON], а [PERSON] не є членом її сім'ї, а тому вимоги [PERSON] про виселення [PERSON] як такого, що втратив право користування житловим приміщення, є підставними, оскільки це порушує її права як власника. Також підлягають до стягнення з відповідача і судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved