Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд зазначеним позовом до відповідача, у якому враховуючи заяву про збільшення позовних вимог від 11.01.2017 року, просить продовжити стягнення з відповідача на її користь відшкодування коштів по втраті годувальника, починаючи з 28.10.2016 року і до 30.06.2018 року (часу закінчення навчання); стягнути заборгованість по виплаті відшкодування коштів по втраті годувальника за період з 01.07.2010 року по 01.01.2017 року, яка виникла через збільшення мінімальної заробітної плати в Україні в розмірі 13\~273,95 грн.; визначити розмір щомісячного відшкодування шкоди, заподіяного втратою годувальника, починаючи з 01.01.2017 року в розмірі 1940,37 грн. Свій позов мотивує тим, що вироком Сокальського районного суду Львівської області від 30.06.2010 року встановлено вину [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув її батько [PERSON] Цим же вироком стягнуто у її користь щомісячно 537,50 грн. як відшкодування коштів по втраті годувальника, починаючи з 01.01.2008 року і до досягнення нею повноліття, тобто до 27.10.2016 року. На даний час вона досягла повноліття, однак з 01.09.2016 року навчається у вищому професійному училищі № 11 м.Червонограда за професією кравець, тому вважає, що на підставі приписів ст.1200 ЦК України, має право отримувати відшкодування коштів по втраті годувальника до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року. Окрім цього, зазначає, що розмір присудженого відшкодування визначався виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної на час ухвалення вироку. За період з червня 2010 року по січень 2017 року розмір мінімальної заробітної плати неодноразово збільшувався, що не враховувалось при обчисленні відшкодування. Відтак, за її підрахунками різниця між сумою, яка повинна була бути виплачена їй та фактично виплаченою за вищевказаний період становить 13\~273,95 грн. До того ж вказує, що з моменту присудження судом стягнення коштів на відшкодування по втраті годувальника і до січня 2017 року мінімальна заробітна плата зросла на коефіцієнт 3,61, відповідно вона вправі отримувати щомісячне відшкодування в розмірі 1940,37 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіслався на обставини викладені в позові. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Сокальського районного суду Львівської області від 30.06.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01.10.2010 року, встановлено вину [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.12.2007 року в м.Соснівка Львівської області, внаслідок якої загинув батько позивача - [PERSON] [PERSON] було призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, [PERSON] звільнено від відбуття покарання з іспитовим терміном на 2 роки. Також даним вироком задоволено цивільні позови, в тому числі стягнуто з [PERSON] на користь неповнолітньої [PERSON] щомісячно 537,50 грн. відшкодування коштів по втраті годувальника, починаючи з 01.01.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як регламентовано п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Таким чином законом передбачено право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування йому шкоди, завданої ушкодженням здоров'я або смертю. В контексті зазначеної норми під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 1 Закону України «Про оплату праці»), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. Крім того, вирок Сокальського районного суду Львівської області від 30 червня 2010 року, відповідно до якого [PERSON] має право на одержання щомісячного відшкодування шкоди, завданої смертю батька, у розмірі 557,50 грн. є преюдиційним. За період з 01.07.2010 року до 01.01.2017 року розмір мінімальної заробітної плати неодноразово збільшувався, проте це не враховувалось при обчисленні відшкодування. Різниця між сумою, яка мала бути виплачена позивачу в зв'язку із збільшення розміру мінімальної заробітної плати та сумою фактично виплаченою за вищезазначений період з склала 13273,95 грн., що відповідає здійсненому позивачем розрахунку. В той же час, згідно довідки, виданої Вищим професійним училищем № 11 м.Червонограда, № 279 від 09.09.2016 року, [PERSON], з 01.09.2016 року навчається у Вищому професійному училищі № 11 м.Червонограда за професією кравець. Термін закінчення навчання 30.06.2018 року. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет на 2017 рік" встановлено розмір мінімальної заробітної плати у сумі 3200 грн., таким чином позивач має право на одержання щомісячного відшкодування на час навчання у розмірі 1940,37 грн. (виходячи із розрахунку 557,50 грн. х 3,61 (коефіцієнт збільшення заробітної плати), починаючи\~\~з 01.01.2017 року до 30.06.2018 року, часу закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Водночас встановлено, що у звязку із досягненням позивачем повноліття, з 28.10.2016 року виплати відшкодування коштів по втраті годувальника були припинені, проте остання, на той час, продовжувала навчатися, тому суд вважає, що на період навчання з 28.10.2016 року по 01.01.2017 року підлягає до стягнення відшкодування коштів по втраті годувальника по 881,50 грн. щомісячно, виходячи із мінімальної на той час заробітної плати 1450 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 881,50 грн. відшкодування коштів по втраті годувальника на період навчання з 28.10.2016 року по 01.01.2017 року; заборгованість по виплаті відшкодування коштів по втраті годувальника за період з 01.07.2010 року по 01.01.2017 року, яка виникла через збільшення мінімальної заробітної плати в Україні в розмірі 13\~273,95 грн.; відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника в розмірі 1\~940,37 грн. щомісячно, починаючи з 01.01.2017 року до 30.06.2018 року часу закінчення навчання у Вищому професійному училищі № 11 м. Червонограда, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Отже, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved