Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що 07.07.2012 р. між ними укладено шлюб, який був зареєстровано Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовиіі запис № 852. У зв'язку зі специфікою роботи (обоє лікарі) після реєстрації шлюбу однією сімєю сторони по справі не проживали, протягом перших місяців лише їздили один до одного в гості на вихідні дні. Спільне господарство не вели, дітей від шлюбу не мають. Протягом чотирьох років вона неодноразово намагалась в добровільному порядку вирішити питання подальшого проживання однією родиною чи розірвання шлюбу через органи ВРАЦС, але відповідач ігнорує всі її звернення. Як вбачається з виписного епікризу лікаря від 01.00.2017 року на сьогоднішній день вона має діагноз - Артифакія вторинна пленчата катаракта правого ока. У зв'язку з таким поганим станом здоров'я їй необхідно уникати дальніх переїздів і тряски на період відновлення зору, тому просила розглянути справу за зареєстрованим місцем її проживання. Просила розірвати шлюб між ними, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Сокіл-Черніловська». В судове засідання позивачка та її представниця не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі, про що свідчать повернуті на адресу суду поштові відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «отримано особисто», а також від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 07 липня 2012 року уклали шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис за № 852, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БК № 189706 ( а.с. 5 ). Від шлюбу дітей не мають. Частиною 2 статті 110 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Позивачка за станом здоровя не може виїхати до місця проживання відповідача, що підтверджується випискою з обстеження ТОВ «Візус» м. Запоріжжя від 01.09.2017 р. та їй рекомендовано на час реабілітаційного періоду уникати дальніх переїздів і тряски (а.с. 7). Згідно копії довідки виконавчого комітету Заповітненської сільської ради № 476 від 22.09.2015 р. позивачка проживає та зареєстрована [INFO] (а.с. 6). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 113 СК України о соба, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved