Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Представники відповідач - КП «РБТІ» та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ренійського районного управління юстиції Одеської області, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечували, визнали їх в повному обсязі, про що надали заяви, в яких просили суд справу розглянути у відсутності їх представників. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував, визнав їх в повному обсязі, про що надав заяву, якою просив суд розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволені позовних вимог наполягав, підтримав їх у повному обсязі, просив суд розглянути справу у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія рішення суду від 07.02.2014 р.; копія витягу про державну реєстрацю прав (РБТІ) від 09.11.2010 р.; копія рішення суду від 20.09.2010 р.; копія технічного паспорту на нежитлове приміщення - ларьок № 3 по [ADDRESS]; Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 07.02.2014 р., за позивачем у справі [PERSON] визнано право власності на нежитлове приміщення (ларьок № 3) розташованої по [ADDRESS] Позивач стверджував, що у квітні 2014 р. він звернувся до Реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області із заявою про проведення державної реєстрації права власності на належне йому вищевказане нежитлове приміщення. Рішенням реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції від 11.04.2014 р., позивачеві було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказане нежитлове приміщення. У вказаному рішенні реєстраційної служби вказано, що державна реєстрація права власності не може бути проведена, у звязку із тим, що на нерухоме майно за адресою спірного нежитлового приміщення, зареєстровано право власності відповідача [PERSON] на підставі рішення суду від 20.09.2010 р. Дійсно 09.11.2010 р. державним реєстратором КП «Ренійське БТІ» було проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлову будівлю - ларьок № 3 по [ADDRESS], на підставі рішення суду від 20.09.2010 р., про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав. Однак реєстрацію було проведено помилково, в частині найменування об`єкта нерухомості. Так, в резолютивній частині рішення суду від 09.11.2010 р. зазначено, що за [PERSON] визнано право власності на нежитлову будівлю - ларьок № 3 під літ. «Г» розташований по [ADDRESS]. Під час реєстрації нерухомого майна, реєстратором помилоково в адресу об`єкта не було проставлено відмітку «літ. «Г», що наразі унеможливує реєстрацію права власності позивача на належне йому майно. Таким чином, проведена з допущенням помилки, державна реєстрація прав відповідача в державному реєстрі прав та їх обтяжень права на нежитлову будівлю - ларьок № 3, розташоване по [ADDRESS] Одеської області на підстав рішення суду від 20.09.2010 р., порушує право позивача на належне йому на підставі рішення суду від 07.02.2014 р., вищевказане нежитлове приміщення (ларьок № 3), розташоване по [ADDRESS] Одеської області. Таким чином, право власності позивача на вказаний об'єкт нерухомості, який він здобув за рішенням суду від 07.02.2014 р., не визнається третьою особою - реєстраційною службою Ренійського районного управління юстиції Одеської області, у звязку із проведеною з допущенням помилки державною реєстрацією прав відповідача, на підставі рішення суду від 20.09.2010 р. на цей самий об'єкт нерухомості. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Як було встановлено судом, на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 07.02.2014 р., за позивачем у справі [PERSON] визнано право власності на нежитлове приміщення (ларьок № 3) розташованої по [ADDRESS] Рішенням реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції від 11.04.2014 р., позивачеві було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказане нежитлове приміщення, у звязку із тим, що на нерухоме майно за адресою спірного нежитлового приміщення, зареєстровано право власності відповідача [PERSON] на підставі рішення суду від 20.09.2010 р. Однак реєстрацію було проведено помилково, в частині найменування об`єкта нерухомості. Так, в резолютивній частині рішення суду від 09.11.2010 р. зазначено, що за [PERSON] визнано право власності на нежитлову будівлю - ларьок № 3 під літ. «Г» розташований по [ADDRESS]. Під час реєстрації нерухомого майна, реєстратором помилоково в адресу об`єкта не було проставлено відмітку «літ. «Г», що наразі унеможливує реєстрацію права власності позивача на належне йому майно. Так як проведена з допущенням помилки, державна реєстрація прав відповідача в державному реєстрі прав та їх обтяжень права на нежитлову будівлю - ларьок № 3, розташоване по [ADDRESS] Одеської області на підстав рішення суду від 20.09.2010 р., порушує право позивача на належне йому на підставі рішення суду від 07.02.2014 р., вищевказане нежитлове приміщення (ларьок № 3), розташоване по [ADDRESS] Одеської області, то єдиним способом захисту прав та інтересів позивача є скасування цієї реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це - офіційне визнання та підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р., державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Згідно підпункту 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 2.6. «Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1429/20167, - для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту, які застосовуються судом, встановлені ст.4 ЦПК України, з положень якої випливає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що з метою захисту порушеного права позивача, в тому числі визнання за позивачем права власності на нежитлове приміщення (ларьок № 3), розташоване по [ADDRESS], та скасування рішення державного реєстратора КП «РБТІ» про державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлову будівлю - ларьок № 3 по [ADDRESS] Одеської області є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved