Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування будинком. В судовому засіданні позивачка та її представник , що діє на підставі довіреності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обгрунування позовних вимог позивачка пояснила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку крім неї ще значиться зареєстрованим її чоловік: [PERSON], а також колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким розірвано в 2003 році, і який на теперішній час не є членом її родини. Окрім того зазначила що останній з 2005 року у вищезазначеному будинку не проживає, ним не користується, жодних особистих його речей в будівлі немає , з будь-якими вимогами про поновлення порушеного права права на проживанні в будинку не висловлювався і не звертався, в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів участі не приймає. Місцезнаходження відповідача взагалі не відоме. На теперішній час позивачка не має змоги на свій розсуд розпорядитися своєю власністю, тому звернулась до суду та просять визнати [PERSON] особою яка втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідач у судові засідання не з'являвся, хоча про час і місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, а також 29 листопада 2014 року відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України повідомлявся про проведення судового засідання, яке відбудеться 04 грудня 2014 року, через оголошення в газеті "Слобідський край" за № 143, до суду не з'явився. Від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причину неявки, то суддя, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши, позивачку, представника позивачки , свідка, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 квітня 2010 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. З до довідки №295 Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 13 жовтня 2014 року, вбачається, що [PERSON], 1962 року народження, постійно проживає та є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку значиться зареєстрованими: [PERSON], 1953 року народження - чоловік та відповідач за справою: [PERSON], 1957 року народження, якаий не є членом родини та на території Сподобівської сільради не проживає та не працює. Відповідно до акту обстеження житлового будинку, [ADDRESS], складеного депутатом Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області вбачається, що відповідач за справою [PERSON], [INFO] зареєстрований в вищезазначеному будинку, але з 2005 року не проживає за місцем реєстрації, а також взагалі відсутній на території сільської ради. Постійне місце проживання його не відоме. В судовому засіданні свідок: [PERSON] пояснив,что він є чоловіком позивачки ,з якою вони мешкають разом з 2005 року , з 2007 року їх шлюб зареєстрований офіційно, мешкають вони в будинку ,що належить дружині. [PERSON] з того часу в будинку не мешкає, особистих речей його немає, будь -якої заінтересованості до будинку , як то сплата комунальних платежів, утримання будинку не проявляє. Таким чином судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу зареєстрований в будинку позивачки, але фактично з 2005 року у ньому не проживає, без поважної причини. Згідно до ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст.150 ЖК України, особи, які мають в приватної власності житловий будинок, (частину житлового будинку), квартиру, користуються ним, (нею) для особистого проживання та проживання членів родини, та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм бажанням (продавати, дарити, заповідати, надавати в оренду, укладати угоди). Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їх належну правову оцінку суд дві шов до висновку ,що вимоги [PERSON] є доведеними та такими ,що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved