Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила внести зміни в свідоцтво про право на спадщину за законом виданого їй Крижопільською державною нотаріальною конторою від 11.06.2012 року на 1/2 частину вказаної земельної ділянки та 1/2 частину грошових вкладів та видати їй нове свідоцтво про право на спадщину на цілу земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Голубецької сільської ради Крижопільського району площею 3,0201 га згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого розпорядженням Крижопільської РДА Вінницької області від 26.01.2004 р. № 16 на ім'я [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] та на банківські вклади з належними процентами та компенсаційними виплатами, що знаходяться в Крижопільському ТВБВ 10001/089 Ощадбанку, рахунки № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER] в повному обсязі. Вказала, що [PERSON], який помер [INFO] року, був їхнім з відповідачем батьком. Після його смерті залишилася земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Голубецької сільської ради Крижопільського району площею 3,0201 га. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Тобто спадщина після смерті батька відкрилася [INFO] року. Позивач, як спадкоємець першої черги, звернулася у шестимісячний термін до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] Відповідач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався взагалі. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем по закону, який прийняв спадщину. Однак, свідоцтво про право на спадщину видано їй тільки на 1/2 частини вказаної вище земельної ділянки та 1/2 грошових вкладів від 11.06.2012 року. Рішенням Крижопільського районного суду від 05 жовтня 2009 року задоволений позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Голубецької сільської ради Крижопільського району площею 3,13 га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого розпорядженням Крижопільської РДА Вінницької області 03.01.1997 року за № 3 на ім'я [PERSON] та майновий пай в розмірі 2826 грн., або 0,21 % в пайовому фонді СТОВ «Радянське», с. Радянське, Крижопільського району Вінницької області» Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 31.07.2013 року вказане рішення Крижопільського районного суду скасовано і в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Виходячи з вищевказаного, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батька, а тому має право на спадкування усього належного його майна. Таким чином вона була змушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач, отримавши копію позову та матеріали до нього, не представив суду своїх заперечень і будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у ній доказах. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Крикливець, Крижопільського району помер батько сторін по справі [PERSON] (а.с. 5), а відповідно до ст. 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Після його смерті залишилася земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Голубецької сільської ради Крижопільського району площею 3,0201 га згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого розпорядженням Крижопільської РДА Вінницької області від 26.01.2004 р. № 16 на ім'я [PERSON] (а.с. 6). Позивач, як спадкоємець першої черги, звернулася у шестимісячний термін до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] (а.с. 8). Відповідач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем по закону, який прийняв спадщину. Однак, свідоцтво про право на спадщину нотаріусом видано їй тільки на 1/2 частини вказаної вище земельної ділянки та 1/2 грошових вкладів від 11.06.2012 року. Рішенням Крижопільського районного суду від 05 жовтня 2009 року задоволений позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Голубецької сільської ради Крижопільського району площею 3,13 га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого розпорядженням Крижопільської РДА Вінницької області 03.01.1997 року за № 3 на ім'я [PERSON] та майновий пай в розмірі 2826 грн., або 0,21 % в пайовому фонді СТОВ «Радянське», с. Радянське, Крижопільського району Вінницької області». Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 31.07.2013 року вказане рішення Крижопільського районного суду скасовано і в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до положень ст. 34 ЗУ "Про нотаріат", видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріусами. Згідно ст. 1300 ЦК України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Тільки після отримання свідоцтва про право на спадщину, особа яка вважає, що її права порушені може оскаржити свідоцтво в порядку передбаченому ст.ст. 1300, 1301 ЦК України. В разі незгоди з діями нотаріуса пов'язаними з видачею свідоцтва про право власності на спадщину особа яка вважає, що її права порушені, вправі звернутися з відповідним позовом до суду. За таких обставин, суд вважає, що в свідоцтво про право на спадщину за законом виданого позивачу [PERSON] Крижопільською державною нотаріальною конторою необхідно внести зміни та видати нове свідоцтво про право на спадщину, тому позов підлягає задоволенню. На підставці викладеного та

Outcome: approved