Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Староміського відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивовано тим, що згідно кредитних договорів №СМ-В00/042/2006 від 06.06.2006 року та №СМ-SMEB00/090/2006 від 06.12.2006 року укладених між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 23 100доларів США та 30 000доларів США. В забезпечення виконання кредитного договору №СМ-В00/042/2006 від 06.06.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки: РСМ-В/00/042/2006 від 06.06.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О. У відповідності до вказаного договору [PERSON] передав банку в іпотеку, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме 7/20 частин вбудованого приміщення, яке складається з: приміщення складу 106-8, приймального пункту 106-9, загальною площею 38,4 кв.м. в житловому будинку з вбудованими приміщеннями, що знаходяться в [ADDRESS]. В забезпечення виконання кредитного договору №СМ-SMEB00/090/2006 від 06.12.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №РМ- SMEB00/090/2006 від 06.12.2006 року посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В.В. У відповідності до вказаного договору [PERSON] передав банку іпотеку, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме - вбудовані приміщення в підвалі житлового будинку з вбудованими приміщеннями під номером [ADDRESS], які складаються з: кабінету 44, площею 10,8 кв.м., кабінету 41, площею 24,9 кв.м., комори 45, площею 2,7 кв.м., 46, площею 4,4 кв.м.; приміщення загального користування 42,59,18,19,20 площею 13,1 кв.м., що складає 9/50 часток будованих приміщень в підвалі. 17.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення по справі №127/18641/14-ц яким стягнено заборгованість та звернуто стягнення на предмет іпотеки. На виконання рішення суду 14.01.2015 року було видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з [PERSON], який пред'явлено до виконання в Староміському ВДВС ВМУЮ 17.03.2015 року. 19.03.2016 року було відкрито виконавче провадження №46905716. В ході виконання вказаного виконавчого листа Староміським ВДВС ВМУЮ було накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, згідно постанови від 19.03.2015року.22.03.2016 року виконавчий лист повернутий без виконання та повторно на виконання не подавався. Просить звільнити з - під арешту нерухоме майно, а саме 7/20 частин вбудованого приміщення, яке складається з: приміщення складу 106-8, приймального пункту 106-9, загальною площею 38.4 кв.м. в житловому будинку з вбудованими приміщеннями, що знаходяться в [ADDRESS]; Вбудованих приміщень в підвалі житлового будинку з вбудованими приміщеннями під номером [ADDRESS], які складаються з: кабінету 44, площею 10,8 кв.м., кабінету 41, площею 24,9 кв.м., комори 45, площею 2,7 кв.м., 46, площею 4,4 кв.м.; приміщення загального користування 42,59,18,19,20 площею 13,1 кв.м., що складає 9/50 часток будованих приміщень в підвалі та належать [PERSON] (ІПН [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]) накладеного Староміським відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції (Староміським відділом ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46905716 від 19.03.2015 року зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 15.06.2015року за номером 10037888 (спеціальний розділ). В судове засідання представник позивача не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Враховуючи вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення прозову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно Кредитних договорів: №CM-B00/042/2006 від 06.06.2006 року та №CM-SMEB00/090/2006 від 06.12.2006 року, укладених між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», надав Відповідачу кредитні кошти в розмірі 23 100 доларів США та 30 000 доларів США відповідно(а.с.7-10, 11,12-14). В забезпечення виконання Кредитного договору №CM-B00/042/2006 від 06.06.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки: №РСМ-B00/042/2006 від 06.06.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О. (а.с.15-17). У відповідності до вказаного договору [PERSON] передав Банку в іпотеку, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме - 7/20 частин вбудованого приміщення, яке складається з: приміщення складу 106-8, приймального пункту 106-9, загальною площею 38,4 кв.м. в житловому будинку з вбудованими приміщеннями, що знаходяться в [ADDRESS]. В забезпечення виконання Кредитного договору №CM-SMEB00/090/2006 від 06.12.2006 року між Банком [PERSON] було укладено договір іпотеки: №РМ- SMEB00/090/2006 від 06.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В.В. (а.с.18-20). У відповідності до вказаного договору [PERSON] передав Банку в іпотеку, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме - вбудовані приміщення в підвалі житлового будинку з вбудованими приміщеннями під номером [ADDRESS], які складаються з: кабінету 44, площею 10,8 кв.м., кабінету 41, площею 24,9 кв.м., комори 45, площею 2,7 кв.м., 46, площею 4,4 кв. м.; приміщення загального користування 42,59,18,19,20 площею 13,1 кв.м., що складає 9/50 часток вбудованих приміщень в підвалі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2014 року стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 1155638,66грн. по кредитному договору № CM-B00/042/2006 від 06.06.2006 року та 1654032,00грн. по кредитному договору № CM-SMEB00/090/2006 від 06.12.2006 року та в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки по вказаним договорам (а.с.28-33). На виконання рішення суду 14.01.2015 року було видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з [PERSON], який пред'явлений до виконання в Староміському ВДВС Вінницького міського управління юстиції 17.03.2015 року. 19.03.2016 року було відкрито виконавче провадження №46905716. В ході виконання вищевказаного виконавчого листа Староміським ВДВС Вінницького МУЮ було накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, згідно постанови від 19.03.2015 року. 22.03.2016 року виконавчий лист повернутий без виконання та повторно на виконання не подавався. 15.06.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за номером 10037888 (спеціальний розділ) зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна (все майно), накладений Староміським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46905716 від 19.03.2015 року. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», «до забезпечувальних обтяжень належать: 1) застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору». Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», «за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», п.5.3.4 Інструкції «Про проведення виконавчих дій» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно боржника може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до статті 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (стаття 12 ЗУ «Про іпотеку). У разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатись правами, визначеними ч. 1 ст. 12, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. У відповідності до постанови Пленуму ВССУ №5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року№2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У відповідності до п. 4 статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (що діяв на момент винесення постанови) копія постанови про арешт майна боржника надсилається не пізніше наступного робочого дня боржнику, банкам та іншим органам та установам для виконання та відома. Однак всупереч вказаній нормі Закону вищевказана постанова від 19.03.2015 року була зареєстрована в Реєстрі обтяжень лише 15.06.2016 року, тобто через три місяці після її винесення. Також постанова про арешт майна боржника від 19.03.2015 року не містить розмір та обсяг боргу, в межах якого мав би бути накладений арешт на майно, що не відповідає вимогам Закону. У відповідності до статті 51 ЗУ «Про виконавче провадження» (набрав чинності 05.10.2016 року) спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставне майно, вирішується судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку». Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (що набув чинності 05.10.2016 року) та ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв в момент накладення арештів, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно на це майно і про зняття з нього арешту. Уразі набрання законної сили судом рішення про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має пріоритет перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок обтяження, однак наявність накладеного арешту є перепоною для реалізації ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предмета застави та порушує його майнові інтереси, в зв'язку з чим, наявні підстави для звільнення вказаного вище майна з-під арешту. На підставі викладено згідно ст. 572 ЦК України, Закон України «Про виконавче провадження», Закон України «Про заставу»,

Outcome: approved