Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, а саме невиплачену індексацію заробітної плати за серпень-грудень 2015 року, січень-березень 2016 року в сумі 3731,43 грн., та невиплачені кошти за складність і напруженість в роботі за січень-грудень 2015 року і січень-березень 2016 року в сумі 4691,20 грн. Позов обгрунтовує тим, що вона працює на посаді бухгалтера Відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації з 11.10.2010 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», для всіх працівниківіндексація грошових доходів проводиться у випадку, якщо сума підвищенняя заробітної плати менша за суму можливої індексації. Однак, при наявності приросту індексу споживчих цін, індексація грошових доходів їй не проводилась з серпня 2015 року по грудень 2015 року та січень - березень 2016 року. Лише працівникам бухгалтерії не було підвищено посадові оклади на суму, що перевищують розмір грудневої індексації, яка має бути нарахована працівникам бюджетної сфери. Також, згідно трудового договору за 2015 рік їй належить виплата надбавки за складність і напруженість в роботі - 20% від посадового окладу відповідно до наказу №1/1 від 02.01.2014р. В 2015 році дія даного наказу не була відмінена, але виплати не проводились. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 28.04.2016 року відкрито провадження у справі. На підстав розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області Особи В.М. №207 від 04 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 06.08.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду, витребувано докази. 20.05.2016 року представником відповідача подано заперечення на позов, згідно яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення обгрунтовує тим, що пунктом 31 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р., який набрав чинності з 1 січня 2015 року, внесено зміни в статтю 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та доповнено частиною шостою, згідно якої проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Аналогічці положення містять Закон України «Про державний бюджет України на 2015 рік», постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». У зв`язку з нестачею фінансових ресурсів у 2015 році та з січня місяця 2016 року, відділом освіти райдержадміністрації з серпня 2015 року індексація заробітної плати позивачу не проводилася, бідь-які інші доплати за вказані періоди не встановлювалися. Крім того, безпідставним є твердження позивача виплати надбавки за складність та напруженість в роботі в розмірі 20% від посадового окладу, згідно наказу №1/1 від 02.01.2014 року, оскільки даним наказом встановлено надбавку на 2014 рік та дія такого на 2015-2016 роки не поширюється. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, не подав відзиву та витребуваних доказів, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. У зв`язку з цим суд визнає неявку представника відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача (заочний розгляд), оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак 09.09.2020 року подав через канцелярію суду клопотання про проведення розгляду справи без його участі, заперечує проти задоволення позову. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із трудової книжки серія [NUMBER] (а.с. 4) [PERSON] призначена на посаду бухгалтера Управління освіти Жидачівської РДА з 11.10.2010 року. Згідно довідки, виданої [PERSON] (а.с.3), останній не виплачена індексація заробітної плати за період з серпня місяця 2015 року по березень 2016 року в розмірі 3731,43 грн. Крім того, не проведена виплата коштів за складність та напруженість у роботі, згідно наказу №1/1 від 02.01.2014 року (а.с.24), за 2015 рік та січень-березень 2016 року у розмірі 4691,20 грн. Наказом керівника відділу освіти Жидачівської РДА №1/1 від 02.01.2014р. (а.с. 24) встановлено надбавку за складність і напруженість у роботі з 01.01.2014 р. [PERSON] у розмірі 20% посадового окладу. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.5 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому порядку. Порядок індексації заробітної плати врегульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядком проведення індексації грошових доходів населення», затверджених Постановою КМ України №1078 від 17 липня 2003 року. Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення- це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 13 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). У статті 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, складовими частинами якої є основна заробітна плата та додаткова. Додаткова заробітна плата включає в себе доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Приписами ч.2 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Таким чином, законодавством України передбачено підвищення розміру оплати праці у зв`язку з індексацією і дане підвищення не скасоване у встановленому порядку. Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII внесено зміни у вказану норму, вона доповнена частиною 6. В цій нормі зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Порядком проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовдносин, передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, це, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. Спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку. Таким чином, жоден з чинних нормативних актів, який регулює питання нарахування та виплати заробітної плати, не звільняє роботодавця від обов`язку виплати індексації заробітної плати, як складової частини заробітної плати. Відсутність бюджетних асигнувань на фінансування витрат на індексацію заробітної плати працівників бюджетних установ, без затвердженого для них особливого порядку індексації у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, не дає підстав не нараховувати та не виплачувати індексацію заробітної плати встановленої Законом. Відповідно до пунктів 23, 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, судом зауважено, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Європейський Суд не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Згідно зі ст.ст. 17, 18 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Представником відповідача у поданих запереченнях не заперечується факт не виплати позивачу індексації за вказаний період, розрахунок заборгованості, зазначений у вищезгаданій довідці, не оспорюється. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по невиплаченій індексації, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги з приводу стягнення невиплачених коштів за складність і напруженість в роботі за січень-грудень 2015 року та січень-березень 2016 року, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Надбавка за складність, напруженість у роботі, передбачена п.п. «а» п. п. 2 п. 4 Наказу Міносвіти «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26.09.2005 року № 557 і встановлюється керівником навчального закладу в межах фонду оплати праці на певний термін. Оскільки позивач працює у установі, яка фінансується з державного бюджету, то цей період не може бути більшим за рік. Та обставина , що в наказі № 1/1 від 02.01.2014 року не зазначено терміну дії наказу, не може слугувати підставою для висновку про те, що дія цих наказів поширюється на невизначений строк, який є більшим за бюджетний рік. Оскільки, встановлення надбавки за складність, напруженість у роботі є правом, а не обов`язком керівника закладу, розмір надбавки залежить від певних критеріїв, ця надбавка може бути встановленою на певний період (рік, квартал, місяць), або може бути припиненою: у зв`язку із закінченням строку на який вона була встановлена , або внаслідок несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи; порушення трудової дисципліни, відсутності коштів на ці цілі, відтак, встановлення позивачеві надбавки за складність, напруженість у роботі на 2014 рік у розмірі 20% відсотків від посадового окладу чи не встановлення позивачеві цієї надбавки на 2015-2016 роки не є незаконним. Відповідно ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати. Таким чином, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 242 грн. 52 копійки.

Outcome: approved