Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебувала. Має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Її батьком є відповідач [PERSON]. Донька постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. В 2002 році відповідач виїхав за кордон в Італію. Участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться. Рішення суду про стягнення аліментів не виконує, аліменти не сплачує. Ії донька часто хворіє застудними захворюваннями. Для лікування та профілактики гайморитів, недопущення повторних алергійних явищ, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це, вона не в змозі отримати згоду на виїзд дитини за межі України, так як точне місце перебування батька дитини їй не відоме, а він довгими роками не дає про себе звістки, не цікавиться здоров'ям, інтересами та розвитком доньки. Відсутність згоди батька дитини на виїзд доньки за кордон порушує права дитини на відпочинок та право вільно залишати територію України. В зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду з позовом в якому просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон [PERSON], [INFO] без дозволу та супроводу батька дитини [PERSON] до повноліття дитини. Надати дозвіл на оформлення проїзного документа на ім'я [PERSON], [INFO] без нотаріальної згоди її батька [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, всебічного та об'єктивного дослідження, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], яка народилася [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 14.09.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому Черкаської області, актовий запис № 698. Неповнолітня проживає разом зі своєю матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Комітету самоорганізації населення мікрорайону «Калиновий» № 115 від 14 квітня 2014 року. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, її донька часто хворіє застудними захворюваннями. Для лікування та профілактики гайморитів, недопущення повторних алергійних явищ, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Але реалізувати своє право на тимчасовий виїзд за кордон дитина не має можливості, оскільки відсутня нотаріальна згода її батька, відповідача по справі, [PERSON] на виїзд доньки за кордон. Позивачка повідомила суду, що отримати вищевказану нотаріальну згоду від відповідача вона не в змозі, оскільки з відповідачем не спілкується, місце його перебування останній не відоме. На адресу реєстрації відповідача судом була направлена судова повістка, але відповідач не скористався своїм правом на прийняття участі в судовому засіданні, про причини не явки суду не повідомив. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Одним із питань, яка має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. У СК України це питання не регламентовано. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються нормами Цивільного кодексу України. Згідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Ст. 33 Конституції України гарантує кожному громадянину, в тому числі і дитині, свободу пересування, вільне право залишати територію України, якщо це відповідає інтересам дитини. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. У п. 2 ст. 4 цього Закону, зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 р. № 724, передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини. Постановою КМУ від 25.08.2010 р. № 724 до Правил перетинання державного кордону внесено зміни, відповідно до яких у п. 18 зазначається, що оформлення паспорта (проїзного документа) здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників, батьків чи дітей), а у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, із ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчується нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно нормам ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Частиною 2 п. 3 ст. 313 ЦК України передбачено право батьків неповнолітньої дитини уповноважити будь-яку третю особу, як фізичну так і юридичну, на супровід дитини у його поїздки за кордон. Порядок перевезення дітей без супроводу батьків регулюються Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 р. № 735 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 р. за № 2219/22531 Відповідно до п. З глави 2 вищевказаних правил діти можуть перевозитися як у супроводі, так і без супроводу дорослого пасажира за умови дотримання вимог, визначених у пунктах 4-8 цієї глави. За категорією "дитина, що перевозиться без супроводу" мають оформлюватись діти віком від 2 до 14 років при внутрішньому перевезенні та діти віком від 2 до 16 років при міжнародному перевезенні (н. 4 глави 2 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу). Перевізник самостійно визначає, з якого віку приймати дітей до перевезення без супроводу дорослого пасажира (п. 5 глави 2 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу). Діти, що подорожують без супроводу, приймаються до перевезення після заповнення батьками або опікунами відповідних належно оформлених документів та оплати послуги, що встановлюється перевізником (п. 6 глави 2 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу). На підставі вищевикладеного, оскільки не можливість отримати дозвіл на виїзд за кордон без дозволу та супроводу батька порушує права малолітньої дитини гарантоване ст. 33 Конституції України, тимчасовий виїзд за кордон на відпочинок відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved