Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (далі - АТ КБ «Приват Банк»), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», АТ КБ «Приват Банк»- Мазченко В.О. звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 23.05.2019 року у розмірі 11 585,78 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 23.05.2019 року, та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, однак у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконав, внаслідок чого станом на 25.02.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 11 585грн 78 коп., та складається з: 9 346 грн. 80 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 238 грн. 98 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. 02 квітня 2021 року ухвалою судді позовну заяву представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Мазченко В.О. було залишено без руху та в подальшому недоліки усунено. 09 квітня 2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) та призначено судове засідання. 18 травня 2021 року на адресу суду відповідачем [PERSON] подано до суду відзив, у якому зазначає, що обставини викладені у позовній заяві вважає не правдивими та такими, що порушують його законні права та інтереси. Вказує, що у анкеті -заяві позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 23 травня 2019 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, з яких би вбачалось, що кредитним договором, укладеним між банком та Відповідачем, передбачено сплату процентів, комісії та пені, (які враховані банком у розрахунку заборгованості позичальника). Просить у задоволені позову відмовити. 17 червня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву №б/н. від 23.05.2019 року. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку- Договорі банківського обслуговування в цілому. Зазначає, що відповідно до анкети-заяви від 23.05.2019 року підписаною [PERSON] висловив згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна». Відповідно до «Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну кредитну ставку у розмірі 3,5 % (42% на рік) вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. У цій же відповіді на відзив позивач зазначає, що клієнту оформлена і видана кредитна картка «Універсальна GOLD», яка має ряд переваг перед іншими кредитними картками. Відповідно до виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язанням за Договором. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про дату та час розгляду справи. В матеріалах справи міститься клопотання, в якому представник позивача позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив та просить розглядати справу у його відсутності (а.с.63). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні підтримала пояснення, викладені у відзиві на позов, та вказала, що [PERSON] визнає позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 9 346, 80 грн. та заперечує позов в частині стягнення з нього відсотків за кредитом. Виходячи із змісту ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, додані до неї відзив, відповідь на відзив, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідачем на підставі анкети-заяви № б/н від 23.05.2019 року, яку останній підписав, у АТ КБ «ПриватБанк» були фактично отримані грошові кошти в кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому змінено до 9 000 грн. Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 25.02.2021 року заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 11 585 грн 78 коп, та складається з: 9 346 грн. 80 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 238 грн. 98 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. (а.с.5). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично ставиться до пояснень позивача стосовно умов кредитного договору, оскільки у підписаній сторонами анкеті-заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, строки повернення кредитних коштів. Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті банку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.05.2019 року шляхом підписання анкети-заяви. Разом з тим, в анкеті-заяві, доданій до позовної заяви, містяться лише анкетні дані відповідача та волевиявлення останнього на отримання кредитної картки, без зазначення типу кредитної картки.(а.с.80) Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви. З копії анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки. Вищенаведене також підтверджується відповіддю на відзив, поданою позивачем 17.06.2021 року, у якій представник позивача зазначає, що [PERSON] підписавши анкету -заяву від 23.05.2019 року виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна». Однак в подальшому зазначає, що клієнту була оформлена кредитна картка «Універсальна GOLD». Водночас, у матеріалах справи відсутні відомості щодо виду кредитної картки отриманої відповідачем. Крім того, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПРИВАТБАНК", тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц встановила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, Універсальна, 30 днів пільгового періоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. При цьому, наданий суду паспорт споживчого кредиту, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима та штрафні санкції. Так, в матеріалах справи відсутня інформація щодо виду кредитної картки, яку отримав відповідач, в той час як паспорт кредиту місить інформацію щодо карток Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, MC World BlackEdition, Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite.(а.с.81-84) Окрім цього, зі змісту даного Паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 11.03.2020 року, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту за сімома кредитними картками та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 2 238 грн. 98 коп. заборгованості за простроченими відсотками. У той же час, судом встановлено та доведено зібраними по справі доказами, що відповідач порушив взяті на себе, згідно умов договору від 23.05.2019 року, зобов`язання, а саме: не повертає позивачу отриману суму кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого заборгованість за тілом кредиту складає 9 346 грн. 80 коп. Представником відповідача визнано заборгованість за тілом кредиту, іншого розрахунку заборгованості не подано. А відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за договором № б/н від 23.05.2019 року у розмірі 9 346 грн. 80 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 9 346 грн. 80 коп. Крім того, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про огляд веб-сайту АТ КБ «Приватбанк», оскільки неможливо встановити, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг були розміщені на сайті Банку в той час, як відповідач підписував анкету-заяву. За положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 270 грн. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 1 831 грн. 20 коп. (80,6 % від 2270 грн.) судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved