Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивач Печерська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів [PERSON], батька дитини, [PERSON], матері дитини, та просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх спільної дитини малолітнього [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] на користь дитини кошти на утримання (аліменти) в розмірі 30 відсотків її заробітку(доходу) до досягнення дитиною повноліття.Стягнути з [PERSON] на користь дитини кошти на утримання (аліменти) в розмірі 30 відсотків його заробітку(доходу) до досягнення дитиною повноліття. Призначити опікуном малолітнього [PERSON], [INFO] [PERSON], яка є рідною бабусею дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вказані особи є батьками дитини, відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного відділу управління юстиції у м. Києві. З 17.10.2013 року малолітня дитина [PERSON] перебуває на профілактичному обліку Служби у справах дітей. Дитина фактично проживає з бабусею за адресою: [ADDRESS]. Батьки дитини за місцем проживання характеризуються негативно, свідомо ухиляються від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. З моменту постановки на облік, [PERSON] проживав з матір'ю. З боку Служби у справах дітей та Центру соціальних служб проводилась певна робота та контроль за виконанням матір'ю її батьківських обов'язків. Однак, мати за весь період часу не влаштувалась на роботу, веде аморальний спосіб життя, пиячить в невідомих місцях. Батькові дитини було запропоновано забрати дитину на проживання до себе та вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини з ним. Однак, батько на засіданні дорадчого органу виразив сумніви що малолітній [PERSON] його син та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Крім того, [PERSON] після народження проживав у бабусі - [PERSON], яка піклувалась та виховувала його, купувала необхідні речі, влаштувала до школи. Представник позивача Печерської районної державної адміністрація, як органу опіки та піклування, в судовому засіданні позов підтримала та посилаючись на обставини, викладені в позові, просила його задовольнити. Прокурор у справі в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та просив його задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень по суті порушеного питання суду не надала. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві серії від 03 серпня 2007 року мамою [PERSON] записана [PERSON], батьком - гр. [PERSON](а.с. 8). Згідно наказу Служби у справах дітей від 17.10.2013 року малолітній [PERSON] поставлений на облік у зв'язку з тим, що дитина проживає у сім'ї, в якій батьки, ухиляються від виконання батьківських обов'язків.(а.с. 13). Відповідно до висновку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 25 листопада 2014 року за № 105/01-3027/В-12, з врахування зібраних документів та доказів, враховуючи той факт, що батьки [PERSON] самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, вважає за доцільне позбавити їх батьківських прав, як таких, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дитини та призначити опікуном [PERSON], бабусю - [PERSON](а.с. 6-7). На сьогоднішній день малолітній [PERSON] проживає з бабусею, яка піклується про нього та створила всі необхідні умови для повноцінного проживання дитини в сім'ї, виховує його та утримує матеріально. Біологічні батьки дитини по сьогоднішній день ніяк не проявили себе, не цікавляться долею дитини, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї малолітньої дитини. (а.с. 17-25) Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України від 13 січня 2005 pоку № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч. 1 ст. 12. цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. П. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, встановлено, що мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року звернув увагу судів, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході розгляду справи здобуто достатньо доказів того, що відповідачі не виконують батьківського обов'язку щодо участі у вихованні, навчанні та матеріальному забезпеченні свого сина. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та положень чинного законодавства, яке належить застосувати до спірних правовідносин, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв'язку, вважає ці дані достатніми для висновку, що відповідачі свідомо ухиляються від виховання свого малолітнього сина [PERSON], що полягає у свідомому самоусуненні відповідачів від виховання дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку її природних здібностей та готування його до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав. Крім того, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернулася з поданням про призначення опікуна. В якому зазначила, що протягом тривалого час малолітня дитина проживає з бабусею - [PERSON]. Остання просить призначити її опікуном [PERSON]. Між онуком та бабусею існує тісний зв'язок. [PERSON] працює, має двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], порядна, чуйна людина. В помешканні створені всі умови для проживання та виховання малолітньої дитини. Згідно характеристики, виданої з місця роботи [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, користується повагою та авторитетом в колективі. За станом здоров'я може бути опікуном малолітньої дитини. Частиною 4 статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на нормах закону та є обґрунтованими. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. з кожного з них. На підставі викладеного та

Outcome: approved