Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 28 липня 2001 року у Помічнянській міській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що вчинено актовий запис №38. Від сумісного проживання сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, а тому не проживають разом з січня 2019 року та не підтримують сімейних відносин. За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачкою шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати. Представник позивача та позивач у підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, належним чином. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просить справу розглядати без його участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить розірвати шлюб. Строк на примирення просив не надавати. Відповідач, будучи вчасно, належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не з`явилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Строк на примирення просила не надавати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд доходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У Помічнянській міській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, 28 липня 2001 року сторони зареєстрували шлюб, про що вчинений актовий запис № 38 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, 28 липня 2001 року ( а.с.9). Від сумісного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, 20 грудня 2001 року) та [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, 08 липня 2009 року), які проживають разом із відповідачем . Відповідно до довідки, виданої Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області від 21.10.2019, встановлено, що [PERSON] дійсно проживає та зареєстрований у [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять: дружина [PERSON] , 1980 року народження, донька [PERSON] , 2001 року народження, син [PERSON] , 2009 року народження (а.с.10). З січня 2019 року сторони однією сім`єю не проживають. Між ними виникають розбіжності та протиріччя, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Отже зазначені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю "сім`ї", як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з вимогами ч.1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 копійок. Крім того, судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 копійок підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved