Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» звернулося до суду шляхом пред`явлення позову до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 1118459000 від 20 липня 2007 року у розмірі 644164,55 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 20.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником прав та обов`язків якого виступає - Акціонерне товариство «УкрСиббанк» як Кредитором та [PERSON] як позичальником було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № [NUMBER] згідно пункту 1.1. якого, Банк надав Позичальнику, а Позичальник прийняв та зобов`язався належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 33 480 (тридцять три тисячі чотириста вісімдесят) доларів США 00 центів та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Відповідно до п. 1.2.2. Договору Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 20 липня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору та/або умов відповідної угоди сторін. Пунктом 1.3.1. Договору Сторони узгодили, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 11184590000 від 20.07.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та фізичною особою - громадянкою України [PERSON] було укладено Договір поруки № 128592 відповідно до пункту 1.1. якого [PERSON] як поручитель, зобов`язалась перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед Кредитом що виникли з Договору про надання споживчого кредиту та заставу майна №11184590000 від 20.07.2007 року укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до пункту 1.3. - Договору поруки, поручитель зобов`язалась відповідати перед Кредитором у тому ж обсязі що і Позичальник за всіма зобов`язаннями останнього за Кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору а відповідно до пункту 1.4. Договору поруки, відповідальність Поручителя і Позичальника є солідарною. Банк перед Позичальником зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав. Позичальник умови зазначеного Кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував в результаті чого, станом на 14.05.2012 року, виникла заборгованість позичальника [PERSON] перед кредитором в розмірі 44653 (сорок чотири тисячі шістсот п`ятдесят три) долара США 50 центів з яких - заборгованість за основною сумою боргу (у валюті кредиту) становить 24809 (двадцять чотири тисячі вісімсот дев`ять) доларів США 13 центів та заборгованість за відсотками (у валюті кредиту) у розмірі 19844 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок чотири) долара США 37 центів. 20 квітня 2012 року, Банк скористався своїм правом передбаченим ст. ст. 512, 514 ЦК України, та уклав Договір Факторингу за № 05/12 з товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»), відповідно до умов якого відступив на користь товариства своє право вимоги заборгованості за вказаним Кредитним договором в зв`язку з чим ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги та застави в обсязі та на умовах, що існували у банка. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року провадження у справі відкрито. Представник позивача Карпухін Д.Ю., який діє в інтересах ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі довіреності, у судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилися, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.08.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). 20.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого виступає - Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] як Позичальником, укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № [NUMBER] . Відповідно до пункту 1.1. вказаного Договору Банк надав Позичальнику а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 33 480 (тридцять три тисячі чотириста вісімдесят) доларів США 00 центів та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Пунктом 1.2.2. вказаного Договору Позичальник взяв на себе зобов`язання повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 20 липня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору та/або умов відповідної угоди сторін. Відповідно до п.1.3.1. Договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №11184590000 від 20.07.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та фізичною особою - громадянкою України [PERSON] було укладено Договір поруки № 128592 відповідно до пункту 1.1. якого, поручитель зобов`язалась перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] , усіх його зобов`язань перед Кредитом, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту та заставу майна №11184590000 від 20.07.2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Пунктом п. 1.3. Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. Згідно п.1.4. Договору поруки, відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Банк перед Відповідачем зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав, але Відповідач умови зазначеного Кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків - є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). 20 квітня 2012 року Банк скористався своїм правом наданим йому ст. ст. 512, 514 ЦК України, уклавши з товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») Договір Факторингу за № 05/12 відповідно до умов якого відступив на користь ТОВ «Кредекс фінанс» (ТОВ «Вердикт Капітал») своє право вимоги заборгованості за вказаним Кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року, ПАТ «УкрСиббанк» зобов`язався відступити Фактору - ТОВ «Кредекс Фінанс» (ТОВ «Вердикт Капітал») права вимоги за кредитами, а Фактор зобов`язався придбати Права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити Ціну продажу, передбаченого цим договором. Пунктом 2.3. Договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року передбачено, що Передача набуває чинності з моменту підписання Акту приймання-передачі, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованості і отримує відповідні Права вимоги за кредитами. Акт приймання-передачі, підписаний Сторонами та скріплений їхніми печатками, у формі, викладеній в Додатку 2 до цього Договору, є доказом Передачі. Крім того, п. 3 Акту приймання - передачі визначено, що Банк (Клієнт) передає (відступає) Права вимоги за кредитами Фактору (за переліком наведеним у частині А Додатку 1 (Реєстр заборгованості боржників) до Договору, а Фактор цим приймає такі Права вимоги за кредитами. Клієнт та Фактор підтверджують, що передача Прав вимоги за кредитами, переліченими у частині А Додатку 1 (Реєстру заборгованості боржників) до Договору, набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього Акту приймання - передачі, як передбачено у пункті 2.3. Договору. За таких обставин, ТОВ «Вердикт Капітал» (Новий Кредитор та Заставодержатель) набуло права грошової вимоги та застави до Відповідача в обсязі та на умовах, що існували у Первісного кредитора та Заставодержателя, а Первісний кредитор та Заставодержатель: ПАТ «УКРСИББАНК» втратив такі права. На час укладення Договору факторингу, а саме на 14.05.2012 року, загальна сума заборгованості [PERSON] перед новим кредитором - ТОВ «Вердикт Капітал» становила 44653 (сорок чотири тисячі шістсот п`ятдесят три) долара США 50 центів з яких заборгованість за основною сумою боргу (у валюті кредиту) становить 24809 (двадцять чотири тисячі вісімсот дев`ять) доларів США 13 центів та заборгованість за відсотками (у валюті кредиту) становить 19844,37 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок чотири) долара США 37 центів, що підтверджується залученим у формі додатку Витягом з реєстру боржників до вищезазначеного Договору факторингу, що виступає Додатком №1 до наведеного Договору факторингу. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом (ст. 533 ЦК України). В порушення умов Договору, відповідачем не проводилась оплата грошових коштів відповідно до умов наведеного Договору, в зв`язку з чим, станом на 18.07.2017 року наявна заборгованість Відповідача [PERSON] у розмірі 61820 (шістдесят одна тисяча вісімсот двадцять) доларів США 86 центiв що за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1605167 (один мільйон шістсот п`ять тисяч сто шістдесят сім) гривень 38 копійок з яких: -заборгованість по основній сумі кредиту - 24809,13 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.07.2017 року становить 644164,55 грн. -заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 19844,37 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.07.2017 року становить 515255,46 грн. -нараховані відсотки згідно Договору - 17167,36 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.07.2017 року становить 445747,38 грн. (з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку. Підсумовуючи викладене, виходячи з аналізу ст. ст. 11,12,15,16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України у Позивача були всі підстави для звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. ст. 509, 510,525,599, 611,629, ЦК України). За правилом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (стаття 554 ЦК України); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов`язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, банк має право вимагати виконання обов`язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором №11184590000 від 20.07.2007 року та надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 33480 доларів США. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У вищевказаних кредитному договорі та договорі поруки, а також додатках до них визначені всі суттєві умови щодо виду банківських послуг, строку дії договорів, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Зі змісту зазначених договорів вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] підтвердили своїми особистими підписами, що ознайомилися і згодні з умовами та правилами надання банківських послуг Акціонерним товариством «УкрСиббанк», а також з Графіком повернення кредиту. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у строк, відповідно до умов договору та вимог закону, а згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому посилання відповідача на те, що у звязку зі скрутним матеріальним становищем він не мав можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором, суд не приймає до уваги, оскільки зазначена обставина не є підставою, що звільняє позивальника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] допустив порушення грошового зобовязання за кредитним договором щодо погашення чергової частини та процентів за користування кредитом. Факт наявності простроченої заборгованості за кредитним договором відповідачем [PERSON] не заперечено. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості за кредитним договором №11184590000 від 20.07.2007 року станом на 18.07.2017 року наявна заборгованість Відповідача [PERSON] у розмірі 61820 (шістдесят одна тисяча вісімсот двадцять) доларів США 86 центiв що за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1605167 (один мільйон шістсот п`ять тисяч сто шістдесят сім) гривень 38 копійок з яких: -заборгованість по основній сумі кредиту - 24809,13 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.07.2017 року становить 644164,55 грн. -заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 19844,37 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.07.2017 року становить 515255,46 грн. -нараховані відсотки згідно Договору - 17167,36 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.07.2017 року становить 445747,38 грн. (з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку, але позивач просить стягнути лише заборгованість по основній сумі кредиту в розмірі 24 809,13 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 18.07.2017 року становить 644164,55 грн. яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку, оскільки у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому, суд звертає увагу на те, що в даному випадку застосовується саме солідарна відповідальність боржників, оскільки така відповідальність прямо передбачена умовами договору поруки. Солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо вказаних в законі чи договорі, і при цьому кредитору надається право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом або від одного із боржників. Якщо обов`язок не буде виконано в повному обсязі одним із боржників, кредитор вправі вимагати неодержане від інших солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними до того моменту, поки їх обов`язок не буде виконано повністю. Враховуючи викладене, суд не приймає доводи представника відповідача щодо застосування часткової відповідальності за кредитним зобовязанням. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «УкрСиббанк» має всі необхідні ліцензії та дозволи на здійснення валютних операцій відповідно до вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Виходячи з того, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування кредитом. На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про задоволення вимог банку про погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом, обставиною, яка стала підставою для звернення Акціонерним товариством «УкрСиббанк» до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту виявився факт порушення позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається зі змісту кредитного договору №11184590000 від 20.07.2007 року, сторони визначили як строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобовязань за кредитним договором (пункт 9.8 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 20 липня 2014 року (пункт 1.2.1 кредитного договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісячно, у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту, а також строки сплати процентів за користування кредитом щомісячно (пункт 1.3 кредитного договору). Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252; 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно із умовами вищевказаного кредитного договору, позичальник зобовязаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином,враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів за його користування повинне здійснюватись позичальником щомісячно рівними частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання вправі заявити вимоги про повернення позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості за кредитним договором відповідачами в зв`язку зчим, Банк звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто до боржника [PERSON] пред*явив позов до спливу трирічного строку від дати порушення останнім строку для повернення кредиту, а до [PERSON] банк предявив позов до спливу шестимісячного строку повернення кредиту, а тому порушення позивачем строку позовної давності судом не встановлено. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved