Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач у справі за основним позовом звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача [PERSON] 20.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №490074376, згідно якого Банк зобов»язувався та надав [PERSON] кредит у сумі 185285,0 грн. Позивач зазначав, що позичальник умови кредитного договору не виконав у зв»язку із чим станом на 07.07.2014 року виникла кредитна заборгованість у розмірі176274,04 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;153061,40 грн; комісія 20010,78 грн. та неустойка за останні 12 міс.1 277971,40 грн. Позивач зазначав, що в забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором №490074376 від 20.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] ( в даний час) [PERSON] було укладено Договір поруки від 20.06.2008 року № 490074376-П, а тому з посиланням на вимоги ст.ст.554,509,525,526 ЦК України просить суд позов задовольнити та стягнути з поручителя [PERSON] на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №490074376 від 20.06.2008 року у розмірі 1627317,60 грн, згідно поданого розрахунку та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з»явився просив слухати справу за його відсутності, основний позов підтримав. Заперечень проти зустрічного позову не подав підтримала вимоги позову та просила суд позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала подала зустрічний позов до ПАТ «Альфа Банк» Третя особа: [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на те, що дійсно в забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором №490074376 від 20.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] ( в даний час) [PERSON] було укладено Договір поруки від 20.06.2008 року № 490074376-П. Позивач зазначала, що згідно Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29.06.2010 року по справі № 1075-10/123/10 встановлено,що ПАТ «Альфа-Банк» було збільшено процентну ставку листом на адресу [PERSON], з 16,50 % до 20%. Позивач за зустрічним позовом зазначала, що її як поручителя не було повідомлено та погоджено з нею збільшення обсягу її відповідальності за Кредитним договором №490074376 від 20.06.2008року, що випливає із її відповідальності по Договір поруки від 20.06.2008 року № 490074376-П. А також стверджувала, що згідно п.5.4. Договору поруки вказано, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за Основним договором, передбачена Договором поруки діє тільки у випадку, якщо Поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Заслухавши пояснення позивача за зустрічним позовом у справі, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні основного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити виходячи із наступного. Судом встановлено, 20.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №490074376, згідно якого Банк зобов»язувався та надав [PERSON] кредит у сумі 185285,0 грн.( а.с.5-7). Позивач зазначав, що позичальник умови кредитного договору не виконав у зв»язку із чим станом на 07.07.2014 року виникла кредитна заборгованість у розмірі176274,04 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;153061,40 грн; комісія 20010,78 грн. та неустойка за останні 12 міс. - 1 277 971,40 грн. (а.с. 8-10). Позивач зазначав, що в забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором №490074376 від 20.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] ( в даний час) [PERSON] було укладено Договір поруки від 20.06.2008 року № 490074376-П,( а.с.15). Судом встановлено, що згідно Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29.06.2010 року по справі № 1075-10/123/10 встановлено,що ПАТ «Альфа-Банк» було збільшено процентну ставку листом на адресу [PERSON], з 16,50 % до 20%. Позивач за зустрічним позовом зазначала, що її як поручителя не було повідомлено та погоджено з нею збільшення обсягу її відповідальності за Кредитним договором №490074376 від 20.06.2008року, що випливає із її відповідальності по Договору поруки від 20.06.2008 року № 490074376-П. А також стверджувала, що згідно п.5.4. Договору поруки вказано, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за Основним договором, передбачена Договором поруки діє тільки у випадку, якщо Поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Позивач за зустрічним позовом також зазначала, що згідно п. 6.1. «Загальних умов дострокового повернення кредиту» Банк має право вимагати від боржника дострокового виконання зобов»язання з поверненням кредиту у випадках передбачених Кредитним договором. Позивач зазначала, що така вимога була використана відповідачем,шляхом направлення основному боржнику досудового повідомлення, що встановлено у рішенні Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29.06.2010 року по справі № 1075-10/123/10 . 29.05.2009 року в 29.06.2010 оку шляхом пред»явлення позову, а тому пропустив шестимісячний термін з дня закінчення строку для добровільного пред»явлення позову. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Таким чином, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Зазначені умови договору поруки є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечить законодавству України. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У відповідності до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Тобто, закон пов'язує припинення договору поруки із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не в разі неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, за виконання яких поручитель поручився перед кредитором. А тому суд дійшов висновку,що зобов»язання поручителя [PERSON] згідно Договір поруки від 20.06.2008 року № 490074376-П припинено у порядку ст.598, а також банком пропущено строк для пред»явлення вимог до поручителя. ст.559 ЦК України Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню, що підтверджені квитанцією №29 від 04.10.2014 року( а.с.65) На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved