Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] у травні 2018 року звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Згідно ухвали судді від 07.06.2018 року цивільну справу було передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що її мати [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано 18.01.2005 року. Від цього шлюбу народилася донька - (позивачка) [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. 30.08.2016 року позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідач з 22.05.2017 року ухиляється від сплати аліментів, іншої матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з тим, що позивачка, навчається в Придніпровській Державній Академії будівництва та архітектури, та потребує матеріальної допомоги, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі ? частки заробітної плати до закінчення нею навчання. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Відповідно до заяви [PERSON] від 05.09.2018 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила стягнути аліменти. Відповідач у судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви [PERSON] від 04.09.2018 року просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо стягнення аліментів. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, батьками позивачки являється [PERSON] та [PERSON]. Шлюб було розірвано 18.01.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Після розірвання шлюбу змінено прізвище на «[PERSON]». 30.08.2016 року позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданий Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно копії довідки № 49 від 04 квітня 2018 року [PERSON] являється студенткою Придніпровської Державної Академії будівництва та архітектури. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Як зазначено уст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За положеннями ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач в зв'язку з матеріальним становищем взмозі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на період навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок. Відповідно до ч. 1 статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Outcome: approved