Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.07.1999 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №146 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Від шлюбу мають п'ятеро дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Сім'я фактично розпалася, внаслідок того, що кожем має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вже біля двох років проживають окремо, припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Вважає примирення з відповідачем неможливим Позивач в судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що відповідач біля двох років проживає окремо від сім'ї в м.Вінниця. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб вбачається, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 08.07.1999 року укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 146. Відповідно до свідоцтва про народження від 21.11.2005 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 168, від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження від 21.11.2005 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 443, від шлюбу сторони мають неповнолітню сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження від 21.11.2005 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 202, від шлюбу сторони мають неповнолітню сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження від 02.07.2007 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 178, від шлюбу сторони мають неповнолітню сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження від 11.12.2009 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 610, від шлюбу сторони мають неповнолітню сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та їх неповнолітнім дітям, що має істотне значення. Діти фактично проживають разом з позивачкою, спору щодо цього у сторін немає. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат. Згідно ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається в судовому рішенні. Виходячи з того, що витрати на правову допомогу в розмірі 250,00 грн. згідно квитанції №03/14 від 14.03.2014 року не перевищують граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved