Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Представник позивача 04.11.2015 року звернувся до суду з позовною заявою та просив визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] та складається з житлового будинку А-1 загальною площею 51,5 кв.м., житловою - 27 кв.м., огорожі №1, хвіртки № 2, в тому числі 1/2 частина якого належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 20.10.1978 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Садовніковою Т.А. після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], яке розташоване на земельній ділянці площею 0,24 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказував на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на домоволодіння з господарськими спорудами, яке розташоване за адресою [ADDRESS]. [PERSON] за життя заповіт не складала, тому вказане домоволодіння має спадкуватися за законом. При зверненні представника позивача до Криворізької районної державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері позивача [PERSON], померлої [INFO] державним нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS], оскільки спадкове майно не було зареєстроване за спадкодавцем згідно до законодавства, яке діяло на момент оформлення права власності. Позивач та його представник правом на участь в судовому засіданні не скористалися, представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримував (а.с.33,55,56). Представник відповідача - Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.58,64). Представник третьої особи - Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.59,67). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с.9) та свідоцтвом про народження позивача від 28.12.1944 року серії [NUMBER] (а.с.13). Ідентичність написанні імені матері позивача російською мовою «[PERSON]» (як вказано в свідоцтві про смерть) та «[PERSON]» (вказано в свідоцтві про народження позивача) встановлено експертним висновком № 056/733-d-2 (а.с.31). Після смерті [PERSON], померлої [INFO] відкрилась спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі і на спірний житловий будинок за адресою [ADDRESS], який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 51,5 кв.м., житловою - 27 кв.м., огорожі №1, хвіртки № 2, в тому числі 1/2 частина якого належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 20.10.1978 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Садовніковою Т.А. після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], та 1/2частка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20.10.1978 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Садовніковою Т.А., зареєстрованого в реєстрі за № 3-812, вартістю станом на 27.10.2015 року - 39 640,00 грн., яке розташоване на земельній ділянці площею 0,24 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.10,11,25,63). В силу статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Оскільки в даному випадку спірні правовідносини мали місце в 1979 році, то в силу п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року та положень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець, визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з довідки Вільненської сільської ради за № 148-9/2.09 від 14.05.2015 року, що [PERSON] проживав разом зі спадкодавцем на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Після смерті спадкодавці позивач користувався всім належним спадкодавцю майном, має на руках всі її документи. Тобто, на підставі ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При зверненні представника позивача до Криворізької державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері позивача [PERSON], померлої [INFO] державним нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS], оскільки спадкове майно не було зареєстроване за спадкодавцем згідно до законодавства, яке діяло на момент оформлення права власності (а.с.40). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.12.2015 року після смерті [PERSON], померлої [INFO] спадкова справа № 57377442 заведена 23.04.2015 року (а.с.51). [PERSON] за життя заповіт не складала, про що свідчить довідка Вільненської сільської ради від 14.05.2015 року (а.с.32) та інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 04.12.2015 року (а.с.52). Таким чином, за відсутності заповіту спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] за законом є позивач - [PERSON], як син спадкодавця (а.с.13,). Інших спадкоємців за законом немає, про що свідчать відомості викладені в листі від 04.12.2015 року завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.50). Як вбачається з відомостей КП ДОР «Криворізьке БТІ» будь-які дані щодо власника нерухомого майна за адресою [ADDRESS], відсутні (а.с.60). Отже вказане домоволодіння не зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року, яка діяла на той час, реєстрація будинків в сільській місцевості не проводилась. Державна реєстрація житлового фонду здійснювалась на підставі Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої наказом Центрального статистичного управління СРСР від 15.07.1985 року № 380. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 15.04.2014 року, та згідно з наказом від 09.08.2012 року № 404 «Про внесення змін до інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» розширено перелік змін, які не належать до самочинного будівництва, а саме не вважаються самочинним будівництвом індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, на територіях сільських рад, побудовані до 05.08.1992 року. Як видно із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 88 по вул. Зелена в с. Радгосне, який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 51,5 кв.м., жилою - 27 кв.м, огорожі №1, хвіртки № 2, рік побудови 1957 (а.с.20). Тому житловий будинок відповідно до ст.. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 15.04.2014 року та згідно з наказом від 09.08.2012 року № 404 «Про внесення змін до інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» не є самочинним. Крім того, державним нотаріусом 20.10.1978 року на ім'я [PERSON] видане свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння, на яке згідно чинного на той час законодавства не вимагало державної реєстрації в сільській місцевості (а.с.10,11). З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, відповідно до якої прийняття спадщини вважається належним спадкоємцю з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] та складається з житлового будинку А-1 загальною площею 51,5 кв.м., жилою - 27 кв.м., огорожі №1, хвіртки № 2, в тому числі 1/2 частина якого належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 20.10.1978 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Садовніковою Т.А. після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], та 1/2частка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20.10.1978 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Садовніковою Т.А., зареєстрованого в реєстрі за № 3-812, вартістю станом на 27.10.2015 року 39640,00 грн. (а.с.25), яке розташоване на неприватизованій земельній ділянці площею 0,24 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.63).

Outcome: approved