Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що він є власником кімнати [ADDRESS] . У згаданій кімнаті також зареєстроване місце проживання сина позивача [PERSON] та його онука [PERSON] . Як стверджував [PERSON] , відповідачі не мешкають у кімнаті [ADDRESS] понад п`ять років, а тому втратили право користування цим житлом. З цих підстав позивач просив суд визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] . Відповідачі відзиви на позовну заяву [PERSON] до суду не подали. Третя особа пояснення щодо позову [PERSON] до суду не подала. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] , який одночасно є законним представником малолітнього відповідача [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, подав до суду заяву, в якій зазначив, що він та його син у травні 2015 року добровільно залишили кімнату № 7 у квартирі [ADDRESS] , на сьогодні вони мешкають у Російській Федерації у власній квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З цих підстав [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , а розгляд справи просив суд здійснити за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, надіслала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 02 листопада 2009 року [PERSON] за договором купівлі-продажу, укладеним між ним та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , придбав кімнату № 7 у квартирі [ADDRESS] (11/100 частини квартири [ADDRESS] (а. с. 8, 9). У цій кімнаті з 04 грудня 2009 року було зареєстроване місце проживання сина позивача [PERSON] , а з 31 серпня 2012 року - його онука [PERSON] (а. с. 10, 40, 41). Ч. 4 ст. 3 СК України визначено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Відповідачі є сином та онуком позивача, а отже членами його сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. У травні 2015 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] , добровільно залишили кімнату № 7 у квартирі [ADDRESS] та переїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Цю обставину визнав у своїй заяві, поданій до суду 22 квітня 2021 року, відповідач [PERSON] , який одночасно є законним представником малолітнього відповідача [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт непроживання відповідачів у кімнаті № 7 у квартирі [ADDRESS] понад рік поспіль засвідчується актом від 02 грудня 2020 року, складеними мешканцями будинку [ADDRESS] та не заперечується відповідачем [PERSON] . Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] , [PERSON] не мешкають у кімнаті № 7 у квартирі [ADDRESS] більше року поспіль, а отже, вони втратили право на користування цим житлом. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved