Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з вищевказаним позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Новокаховської міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що в шлюбі з відповідачем, [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2013 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матір'ю. В грудні 2013 року позивачка отримала запрошення від свого батька, який проживає у Російській Федерації про її приїзд до нього з донькою у гості у весняно-літній період 2014 року, тому має намір поїхати з дитиною за кордон для її спілкування з дідусем та в оздоровчих цілях. Батько дитини добровільної згоди для її виїзду за кордон не надає, що суперечить інтересам дочки, його місце перебування тривалий час невідомо. За вказаних обставин просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за кордон без згоди батька - [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник заінтересованої особи проти надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька також не заперечувала, оскільки задоволення позову ніяким чином не обмежить відповідача, як батька, в правах щодо дочки, так як виїзд за кордон має тимчасовий характер та не стосується питання визначення місця проживання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надсилав. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. В судовому засіданні встановлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям. Шлюб їх розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2013 року. Після розірвання шлюбу дитину [PERSON], [INFO], залишено на проживанні з матір'ю. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 травня 2012 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Метою виїзду позивачки та дитини за кордон є оздоровлення та підтримання родинних відносин з дідусем та бабусею, що підтверджується копією запрошення її батька, яке надійшло у грудні 2013 року. Також, суд бере до уваги показання свідка [PERSON], яка пояснила, що є матір'ю відповідача, де на сьогоднішній день перебуває її син, вона не знає, оскільки востаннє, коли вони спілкувались у 2012 році, він повідомив, що має намір поїхати на заробітки до Росії і після цього жодного разу не телефонував та не приїздив. Розшукувати його вона не намагалась. За таких обставин позивачка позбавлена можливості отримати від відповідача згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини для її виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.п. 2, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57 чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню. На виконання ст. 7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. В силу дії ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідач [PERSON] добровільно не надає згоди на виїзд неповнолітньої доньки за кордон. Позиція відповідача в спірних правовідносинах судом розцінюється такою, що не відповідає інтересам дитини. Тому такий дозвіл слід надати позивачці. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Позивачка просить надати їй надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька на період з дня набрання рішенням суду законної сили та до 20.12.2014 року. Суд вважає, що такий термін подорожі є достатнім для повноцінного відпочинку та оздоровлення дитини і ніяким чином не обмежить відповідача, як батька, в правах щодо дочки, так як виїзд за кордон має тимчасовий характер, та не стосується питання визначення місця проживання дитини. З огляду на викладене, та враховуючи, що позивачка на даний час позбавлена можливості отримати добровільну згоду відповідача на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини в зв'язку з його відсутністю, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно ст. ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п. 2, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, п.п. 18, 19 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 231 від 31.03.1995 року, ч.ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved