Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивачка просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , аліменти в сумі 3800 грн., щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що 24.09.2013 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. За час спільного проживання в шлюбі у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Відповідач належним чином не виконує свій батьківський обов`язок по утриманню дитини. Через хворобу їх спільної дитини , вона несе додаткові витрати, Їх син перебував на стаціонарному лікуванні і на даний час знаходиться на обліку у лікаря-невролога і потребує подальшого обстеження, а також два рази на рік проходить медикаментозне лікування. Відповідач працездатний, їздить на роботу за кордон, інших утриманців, крім їх сина, у відповідача не має. Вважає за необхідне проводити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 3800 грн., щомісячно з урахуванням індексації до досягнення сином повноліття з дня звернення до суду з цим позовом. Позивачка [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини. Просила позов задоволити. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчить оголошення про виклик до суду [PERSON] , на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. ( а.с. 22,31). Від нього не поступив відзив на позов. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції , передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом. Про те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і за час спільного проживання у них [INFO] народився син, [PERSON] , свідчать матеріали справи - копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.09.2013р. (а.с.8), копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10.02.2014 року (а.с.7) . Як встановлено в судовому засідання та не заперечується позивачкою - відповідач на даний час офіційно не працює та не має стабільного доходу. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки [PERSON] , матеріальне становище відповідача [PERSON] , те, що він тимчасово не працює, не має стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог Закону, стан здоров?я їх сина [PERSON] , те що він часто хворіє, що підтверджується копіями витягів з медичних карток №5668, №8826 та № [NUMBER] , а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000,00 гривень, щомісячно. Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 141, 166, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved