Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON], Одеської товарної біржі, в якому просить суд визнати дійсним договір №22016 купівлі-продажу нерухомого майна квартири №67 в будинку №6 корпус 1 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі, що був укладений між [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON], 1984року народження, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстрований 05.12.1997року на Одеській товарній біржі, реєстраційний №22016. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 05 грудня 1997року на Одеській товарній біржі між [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON], 1984року народження, та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір №22016 купівлі-продажу нерухомого майна квартири №67 в будинку №6 корпус 1 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі. Вказаний договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №22016 від 05 грудня 1997року, а також зареєстрований 12.12.1997року в КП «ОМБТІ та РОН» під № 258пр стр.96 реєстр. 233. Позивачка вказує, що у подальшому, її донька - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Юдіна» на «Джежик». Крім того, позивачка зазначає, що її чоловік - [PERSON], який був одним з покупців зазначеної квартири помер 21 листопада 2014року. Після його смерті позивачка та її донька [PERSON] звернулися до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їм було повідомлено, що Третя Одеська державна нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину у звязку з тим, що правовстановлюючий документ було видано з порушенням норм чинного законодавства та було допущено порушення при реєстрації у відповідних органах реєстрації нерухомого майна. З урахування викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Позивачка про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 07.04.2016року не зявилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON]І про час та місце судових засідань повідомлялися належним чином, в тому числі шляхом надання оголошення в газеті «Одеські вісті», а тому відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси за згодою позивачки була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Одеської товарної біржі у судові засідання також не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Третя особа - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлена належним чином, у судові засідання не зявилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 05 грудня 1997 року на Одеській товарній біржі між [PERSON], яка діяла від себе особисто та від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір № 22016 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] і Петрова в м. Одесі. Договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №22016 від 05 грудня 1997року, а також зареєстрований 12.12.1997року в КП «ОМБТІ та РОН» під № 258пр стр.96 реєстр. 233 (а.с. 6-7). Відповідно до пункту 5 спірного договору (продавцями) [PERSON]В, яка діяла від себе особисто та від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] до підписання договору отримані гроші за продану квартиру у розмірі 5\~225,00грн. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що 05 серпня 2006року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Юдіна» на «Джежик». Крім того, суд зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, покупець [PERSON] [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29.11.2014року зроблено відповідний актовий запис за №12054, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 19.11.2015року за №3872 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] і Петрова[ADDRESS], також, у вказаній квартирі, був зареєстрований та проживав [PERSON] до дня смерті. З матеріалів справи також вбачається, що після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2015року, державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори відмовив у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під №67, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, у будинку №6 корпус під №1, після смерті [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ було видано з порушенням норм чинного законодавства та було допущено порушення при реєстрації у відповідних органах реєстрації нерухомого майна. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобовязання за договором №22016 від 05 грудня 1997року купівлі-продажу квартири його сторонами виконані у повному обсязі покупцям була передана у власність квартира №67 в будинку №6 корпус №1 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі, а продавцям передані грошові кошти за продану квартиру, що підтверджується письмовими доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири №67 в будинку №6 корпус №1 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі, дійсним, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідачів.

Outcome: approved