Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON], діючи в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити батьківство [PERSON], [INFO], який помер 26.06.2016 року, відносно дітей [PERSON] і [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 1998 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу із [PERSON] 01.08.1999 року у них народилася донька [PERSON], а 15.05.2000 року син [PERSON]. При реєстрації народження дітей батько дітей був записаний з її слів « Шаблій Володимир Анатолійович». [PERSON] з моменту народження дітей визнавав себе їх батьком, тривалий час проживав з нею у незареєстрованому шлюбі, допомагав у вихованні дітей, надавав матеріальну допомогу, приймав активну участь у житті дітей, проводив з ними дозвілля. Але за життя заяви про визнання свого батьківства так і не подав. Посилаючись на ст. 53 КпШС України, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач суду пояснила, що у 1998 році стала проживати однією сімєю з [PERSON] в с. Успенівка, по вул. Калініна,89. Вони вели з ним спільне господарство, опікувалися один одним. Проживали у цьому будинку спільно десь два роки. Потім переїхали в с. Перемога в будинок по вул. Шевченка,98, який купували за спільні кошти. [PERSON] фактично був зареєстрований в будинку матері за адресою вул. Шевченка,80 в с. Успенівка, а вона була зареєстрована в будинку своєї матері по вул. Свердлова,90 в с. Успенівка. 01.08.1999 року у них народилася донька [PERSON], а 15.05.2000 року син [PERSON]. Чоловік забирав її і дітей з пологового будинку додому. Оскільки шлюб у них був не зареєстрований, то при реєстрації народження батько дітей був записаний з її слів: прізвище вона вказала своє [PERSON], а імя і по батькові батька [PERSON]. Чоловік завжди визнавав [PERSON] і [PERSON] за своїх дітей, називав їх дочкою і сином. Опікувався ними, займався їх вихованням, утримував сімю. У 2003 році вони припинили спільне проживання, але [PERSON] приходив до дітей, допомагав по господарству, будував разом з сином сарай. Після того, як чоловік пішов, вона звернулася до УПСЗН за допомогою, саме у 2003 року їй була призначена допомога на дітей, як одинокій матері. З позовом про стягнення аліментів вона не зверталася, оскільки [PERSON] добровільно надавав їй допомогу. Привозив зерно, продукти, давав гроші на школу, дітям давав гроші. Як батько він ходив у школу на ремонти. Приходив до дітей на випускний вечір. На батьківські збори до школи ходила тільки вона, батько не ходив. Встановлення батьківства необхідно їй для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в інтересах дітей. Представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, викладених у позовній заяв. Просить їх задовольнити. Суду пояснив, що позивач має намір звернутися до нотаріальної контори, в інтересах неповнолітніх дітей, з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Для цього їй необхідно визнати його батьківство щодо дітей [PERSON] і [PERSON]. [PERSON], особа в інтересах якої заявлено позов, яка на час розгляду справи набула повноліття, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Суду пояснила, що памятає себе десь років з пяти. Памятає, що у дитинстві часто їздила з батьком і його дружиною Наталею на ставок. Вона дуже любила читати, батько завжди купував їй книжки. Коли їй потрібні були гроші, вона дзвонила батьку, просила, він давав їй гроші. На батьківські збори у школу завжди ходила мама. Батько приймав участь у ремонті класу. Батько приходив до нею на останній дзвінок разом із мамою. Батько приїжджав до них на свята на Новий рік, на Дні народження. Він завжди називав її донькою, вона відносилася до нього як до рідного батька. Неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що з батьком вони спілкувалися. Коли він був у 1 класі батько забирав його до себе в с. Перемогу. Їздив з ним на рибалку. Батько коли приїжджав завжди давав йому гроші. Він допомагав їм по господарству. Батько приходив до нього на випускний вечір, ходив на ремонт у школу. Він завжди називав його батьком, а він його сином. Відповідач [PERSON], сестра померлого [PERSON], проти задоволення позову заперечує. Відповідач також була допитана судом як свідок, за її заявою. Суду показала, що її брат [PERSON] завжди проєивав із своїми батьками, вів з ними спільне господарство. Їй відомо, що позивачка у 1997-1998 роках проживала в с. Іванівка з іншим чоловіком. Брат деякий час жив з [PERSON], але це було десь у 2001 році. В будинку по вул. Калініна в с. Успенівка Валентина почала проживати після смерті [PERSON], а той помер тільки у 2000 році. Тому її твердження про те, що вона жила з [PERSON] у цьому будинку у 1998-2000 роках є неправдивими. З 2003 року брат став проживати з іншою жінкою. Він ніколи не говорив їй, що у нього народилися діти, не розказував нічого про них. Вона ніколи не бачила дітей в будинку брата. [PERSON] не визнавала [PERSON] батьком дітей, говорила у селі, що він їм не допомагає. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження спільного проживання і ведення господарства з померлим [PERSON] Вона навіть не може назвати точний період їх спільного проживання. Так позивачка вказує на те, що вона з [PERSON] проживала спільно в будинку №89 по вул. Калініна в с. Успенівка, але у цьому будинку жила до них інша особа [PERSON], який помер у квітні 2000 року, на підтвердження дати смерті цієї особи відповідачем надано фотокартку памятної таблички з могили. З по господарських книг, витяги з яких ними були отримані у сільраді, видно, що [PERSON] у період 1996-2000 рр. проживав в [INFO] разом з матірю, у них було спільне господарство. Позивачка ж у період з 1996-2000 рр. проживала в [INFO]. Доказів того, що [PERSON] займався вихованням дітей та їх утриманням позивачем також не надано. З довідок навчальних закладів, де навчалися діти, видно, що [PERSON] участі у вихованні [PERSON] і [PERSON] не приймав, на батьківські збори за час їх навчання у школі не приходив. Єдиний раз він приходив на ремонт класної кімнати, де навчалася [PERSON]. Вважає, що не доведено цих обставин також і показаннями свідків, які були допитані у судовому засіданні. [PERSON] діти не вказували його як батька. Наприклад в особових справах дітей, які сформовані за місцем їх навчання в Бердянському машинобудівному ліцеї і Бердянському медичному коледжі, відомості про батька відсутні. Вважає, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, тому просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON], брат померлого, який був допитаний також судом як свідок, суду показав: йому відомо, що деякий час [PERSON] проживав спільно з [PERSON]. Жили вони погано. Жив то у [PERSON], то у матері. Був випадок, що він заїхав до брата, той був з [PERSON], ще маленькою десь один рік, а [PERSON] поїхала в Івановку і кинула доньку на нього. Їхня мати не визнавала онуків, тому вони до неї не ходили. Коли брат проживав з першою дружиною, то дітей у них не було. У брата були проблеми із здоровям, але про це він з братом не говорив ніколи.. Про те, чи його діти [PERSON] і [PERSON], він у брата не питав. Але усі сумнівалися з приводу цього. [PERSON] іноді приїжджали до нього, але на родинних святах він їх ніколи не бачив. Чи допомагав матеріально дітям він не знає, можливо, що і допомагав. У матері і у брата було велике господарство, тому він постійно жив з батьками. Про те, що [PERSON] був на випускних вечорах у дітей він навіть і не знав. Свідок [PERSON] суду показав, що знає і позивача і померлого [PERSON] Вони жили по сусідству в будинку №89, а він жив з батьками в будинку №91. До них в цьому будинку дійсно жив [PERSON], а після його смерті стала проживати [PERSON] і [PERSON]. Жили вони однією сімєю, вели спільне господарство. Спочатку у них народилася [PERSON], потім [PERSON]. Він відвозив на своїй машині [PERSON] до пологового будинку, коли вона народжувала [PERSON]. Памятає, що у 2000 році вони запрошували його до себе на святкування Дня народження [PERSON], коли їй виповнився один рік. [PERSON] дуже добре готував. До дітей [PERSON] відносився, як батько. [PERSON] пішов від [PERSON] вже після народження [PERSON]. Але він приїжджав до [PERSON], допомагав по господарству. Він завжди спілкувався із дітьми, називав їх донькою і сином. [PERSON], що діти також ходили до батька. [PERSON] навчалася разом з його сином в одному класі. [PERSON] щороку влітку приймав участь у ремонті класу. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] і [PERSON] з 1998 року жили з ними по сусідству в будинку №89 по вул. Калініна в с. Успенівка. До них у цьому будинку дійсно жив [PERSON]. Знає точно, що вони стали проживати спільно у 1998 році, оскільки у неї у листопаді 1998 року народився онук, і на той час вони вже жили в цьому будинку. Спочатку у них народилася дівчинка, потім одразу хлопчик. Особисто бачила, як [PERSON] привозив на машині [PERSON] з пологового будинку до дому. [PERSON] пішов із сімї коли дітям було десь 3-4 роки, але він дітей не забував, приїжджав до дітей, привозив продукти, допомагав [PERSON] по господарству. Ходив у школу на свята до дітей, вона особисто це бачила. На ремонти в школу приходив, Свідок [PERSON] суду показала, що знає позивачку з дитинства, жили по сусідству в с. Успенівка. Валентина і [PERSON] жили у бабиній хаті. У них народилося двоє дітей. Потім вони розійшлися. Він відносився до дітей дуже добре, часто приїжджав, допомагав. У [PERSON] свого паю не було, [PERSON] привозив їй зерно, допомагав по господарству. [PERSON] з [PERSON] постійно не проживав, приходив часто. [PERSON] і [PERSON] він завжди визнавав за своїх дітей, піклувався про них. [PERSON] часто з батьком то в тракторі, то в машині Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] знала з дитинства. У 1981 році одружилася з його братом [PERSON]. У 1986 році [PERSON] одружився, потім його дружина померла. Чула, що деякий час [PERSON] жив в будинку на вул. Калініна. Але постійно він проживав із своєю матірю, у них було велике господарство. А у 2003 році зійшовся з Наталею. По селу ходили різні слухи, одні розказували, що діти [PERSON], інші говорили, що [PERSON] навісила дітей [PERSON]. Він сам ніколи про дітей нічого не розказував. Валентину і дітей у свекрухи ніколи не бачила. [PERSON] бачила тільки на похоронах [PERSON]. Якось в місті вона зустріла [PERSON] з дітьми, спитала чи допомагає батько, чи платить аліменти. Та відповіла: «який він батько? Аліменти я не стягувала, дітей на нього не записувала». Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] і [PERSON] знає давно. У 1997-1998 роках [PERSON] проживала в с. Іванівка з іншим чоловіком на імя [PERSON]. На той час у неї був син [PERSON]. Інших дітей не було, вагітною на той час він її не бачив. В ті роки вона часто ходила разом з ним в с. Успенівку, а потім переїхала туди жити. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке. [PERSON] народилася 01 серпня 1999 пору в с. Успенівка Бердянського району Запорізької Області, [PERSON] народився 15 травня 2000 року в с. Успенівка Бердянського району Запорізької області. Реєстрація народження дітей відбулася на підставі ст. 55 КпШС України. Відомості про батька дітей «Шаблій Володимир Анатолійович» були записані за заявою матері дітей [PERSON], що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану про народження. Як роз'яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно із ч. 3 ст. 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивач стверджує, що вона проживала однією сімєю із [PERSON] з 1998 року по 2003 рік без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, опікувалися один одним. Спочатку вони проживали в [INFO] по вул. Калініна. У них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] 01 серпня 1999 року, син [PERSON] 15 травня 2000 року. Біологічним батьком цих дітей є [PERSON], але при реєстрації народження дітей відомості про батька були записані з її слів «Шаблій Володимир Анатолійович», оскільки вони у шлюбі не перебували. Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що її брат дійсно деякий час жив з [PERSON], але зійшовся з нею вже після народження дітей. Вказувала на те, що [PERSON] стала проживати в [INFO] тільки після смерті [PERSON], який до цього жив у будинку, який помер 18.04.2000 року, на підтвердження чого була надана фотокартка памятної таблички з могили цієї особи, Однак, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду показали, що [PERSON] і [PERSON] стали проживати в [INFO] у 1998 року, після того, як помер [PERSON]. З довідки Бердянського відділу ДРАЦС від 26.07.2017р. вбачається, що в архіві відділу наявний актовий запис про смерть №66 від 24.07.1998 року про реєстрацію смерті [PERSON], який помер 18.04.1998 року. З огляду на це доводи представника відповідача про те, що [PERSON] і [PERSON] не могли проживати в [INFO] у 1998-2000 рр., спростовуються довідкою відділу ДРАЦС від 26.07.2017р. та показаннями свідків. Факт спільного проживання [PERSON] і [PERSON] в буд. №89 по вул. Калініна в с. Успенівка не заперечувався і третьою особою [PERSON], який був допитаний судом як свідок. У своїх показах свідок зазначив, що якось заїжджав до брата на вул. Калініна, коли [PERSON] було десь один рік. Брат був сам з дитиною, а [PERSON] пішла в Івановку і не повернулася. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які проживали по сусідству в будинку №91 по вул. Калініна, показали, що [PERSON] проживав однією сімєю з [PERSON] на час народження обох дітей. Він забирав [PERSON] з пологового будинку додому. Опікувався дітьми, визнавав себе батьком цих дітей, відносився до них як до рідних дітей. Після того, як пішов від [PERSON], провідував дітей, приїжджав до них, допомагав по господарству, привозив продукти, зерно. Ходив до дітей у школу на свята, влітку ходив до школи на ремонти класу, приходив на випускний вечір до дітей. З пояснень дітей [PERSON] і [PERSON] вбачається, що вони завжди сприймали [PERSON] як свого рідного батька. Ходили до нього, проводили з ним дозвілля ( їздили на ставок, на рибалку), він приїжджав до них на свята, давав їм гроші, приходив до них у школу на свята, на випускний вечір. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON] і [PERSON], брата і сестри покійного [PERSON], оскільки ці особи є спадкоємцями другої черги після смерті брата і прямо зацікавлені в отриманні спадщини, що залишилася після смерті брата. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що факт спільного проживання [PERSON] і [PERSON] у період з 1998 -2003 роках, ведення ними спільного господарства, тобто як до, так і після народження дітей [PERSON] і [PERSON], спільне утримання та виховання дітей, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Таким чином, вимоги позивача ґрунтуються на вимогах статті 53 КпШС України і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved