Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, в якій вона просить позбавити [PERSON], 1972 року народження, батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]; призначити опікуном над неповнолітньою [PERSON], [INFO], - [PERSON], [INFO]. Позивача посилається на те, що 26 січня 1993 року був зареєстрований шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON]. [INFO] народилась донька [PERSON]. 18 листопада 2004 року шлюб між сторонами було розірвано. Батько - [PERSON], на момент народження дитини проживав за кордоном. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбав про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. [INFO] мати [PERSON] померла.Після смерті матері, [PERSON], єдиною особою, якій дитина може довіряти і до кого відчуває близькі сімейні стосунки залишилась тільки бабуся, позивачка по справі [PERSON]. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. На дату розгляду справи позивачка надала до суду заяву, в якій позов підтримала, та просила розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення якого належним чином повідомлений. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] народилась [PERSON], про що 22.12.2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси був складений відповідний актовий запис № 377 (а.с.6). В графі батько вказано - [PERSON]. В графі матір вказано -[PERSON]. Мати дитини - [PERSON] - померла [INFO]. (а.с. 10) Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 18.11.2004 року справа № 2 - 6317, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.12.2017 р. № 00019237730). Батько дитини - [PERSON], 1972р.н., за відомостями відділу адресно- довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 19.04.2018р., зареєстрований/знятим з реєстрації по м. Одесі та Одеській області не значиться. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, від виховання доньки самоусунувся, за місцем проживання дитини не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки [PERSON], не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров'я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей в найповнішому обсязі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає. Факти ухилення батька від виконання батьківських обов'язків підтверджується заявами сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивачка [PERSON] є рідною бабусею малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з дитиною, яку повністю утримує та матеріально забезпечує, приймає активну участь у житті [PERSON]. Для дитини створені необхідні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку. Позивачка [PERSON] виявила бажання встановити опіку над онукою. Позивачка [PERSON] житлом та матеріально забезпечена, характеризується позитивно та медичних протипоказань щодо встановлення опіки над дитиною не має. З правами та обов'язками опікуна ознайомлена Згідно висновку Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за №2056/01-20 від 31.07.2018 року Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON], 1972р.н., відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], та призначити опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO], - [PERSON], [INFO] Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] саме ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні малолітньої дочки [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При викладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна підлягають задоволенню.

Outcome: approved