Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача ТОВ «Мікрокредит» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. А саме, просить суд визнати виконавчий напис №1639 від 10.11.2020, який вчинено приватним нотаріусом Григорян Д.Г. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Мікрокредит» заборгованості в розмірі 20786,63 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. 26.11.2020 відкрито виконавче провадження ВП63746365 про стягнення з позивача на користь ТОВ "Мікрокредит" заборгованості в розмірі 20 786,63 грн. Провадження було відкрито на підставі виконавчого напису №1639, вчиненого приватним нотаріусом Григорян Д.Г. 10.11.2020. Позивач з цим категорично не погоджується, та вважає, що виконавчий напис №1639 від 10.11.2020 вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, не підлягає виконанню. Згідно з кредитним договором №91299 від 26.02.2020 сума кредиту становила 10000 грн. Строк кредиту - 4 місяці. Згідно з Договором позичальник [PERSON] повинна була здійснювати платежі з 26.02.2020 по 24.06.2020 щотижня рівними частинами, всього 17 платежів по 938,67 грн, що разом складає 15957,39 грн. Виконавчий напис свідчить, що заборгованість стягується за період з 25.06.2020 по 10.10.2020, заборгованість складається з тіла кредиту 8422,90 грн, відсотків в розмірі 11863,73 грн, що на 5906,34 грн більше від суми відсотків, зазначеної в договорі. Зазначена сума відсотків у розмірі 11863,73 грн свідчить про те, що стягувач нараховував відсотки вже після закінчення строку дії договору. Така вимога стягувача (кредитора) вступає в протиріччя з позицією Верховного суду в справі №390/1875/16-ц від 03.10.2018 та в справі №2-2442/12 від 30.11.2018. Згідно з інформацією, що вказана у додатку 2 до договору (графік платежів), позивач сплатила до 10.08.2020 3 425,75 грн. Враховуючи тіло кредиту 10 000,00 грн, та відсотки 5 957,39 грн, загальна сума заборгованості повинна складати 12 531,98 грн. Натомість у виконавчому написі вказано 8 422,90 грн тіло та 11 863,73 грн відсотків, що разом складає 20 286,63 грн, тобто на 7754,65 грн більше, ніж повинно бути по договору. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується. Таким чином, вимоги стягувача є неправомірними, оскільки не узгоджувалися з позивачем, а отже не є безспірними. Окрім того, позивач стверджує, що жодного разу не отримувала від стягувача вимог про сплату боргу. Неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило можливості надати свої заперечення або спростувати вимоги стягувача. Всі доводи позивача зводяться до того, що вказаний виконавчий напис вчинено без наявності достатніх правових підстав для його вчинення та з порушенням норм чинного законодавства, оскільки під час звернення до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису стягувачем не було надано доказів безспірності заборгованості боржника. Ухвалою суду від 24.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. належним чином завірену копію нотаріальної справи, яка була створена під час здійснення виконавчого напису №1639 від 10.11.2020. Представник позивач подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без участі позивача, вимоги позову підтримує у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надав. Треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надали. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що 26.02.2020 між ТОВ «Мікроредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №91299, за умовами якого позивачу надано кредит в розмірі 10000 грн, з процентною ставкою 182,727% річних від суми кредиту, у розрахунку 0,501; на добу. Договір укладено в письмовій формі, без нотаріального посвідчення. З виконавчого напису від 10.11.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною, убачається, що його вчинено внаслідок прострочення платежів боржником [PERSON] перед ТОВ «Мікрокредит», в безспірному порядку, на суму 20 286,63 грн, за період з 25.06.2020 по 10.10.2020, та зареєстровано в реєстрі за №1639. При вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2020 відкрито виконавче провадження №63746365 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. №1639 від 10.11.2020 про стягнення з Табінського О.В. на користь ТОВ «Мікрокредит» заборгованості в розмірі 20 786,63 грн. Між сторонами виник спір стосовно дотримання вимог діючого законодавства при вчиненні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною виконавчого напису №1639 від 10.11.2020. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п. 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Н. керувалася визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, та обставина, що позивачем не визнається розмір заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. За таких обставин позовні вимоги про визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved