Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України та [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою. На обґрунтування зазначила, що 02 вересня 2016 року сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме: на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул.Карпинського з вул.Кальміуською у м.Маріуполі зіткнулись три легкових автомобіля марки «Шкода» під керуванням водія [PERSON] , марки «GEELY» під керуванням водія [PERSON] та марки «KIA SOUL» під керуванням позивачки [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди учасники отримали тілесні ушкодження, також були пошкоджені їх автомобілі. За зазначеною подією біло складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] , де зазначено, що останній порушив п.16.11 ПДР, що знаходиться у причинному зв`язку з вказаною подією ДТП, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ст.124 КУпАП. Відповідно до висновку експерта, завдана позивачці шкода становить 79825 грн., яка повинна бути відшкодована завдавачем шкоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, тому шкода повинна бути відшкодована на умовах, визначених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторно (транспортним) страховим бюро України. Крім того, позивачці діями [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яка виразилась в моральних та фізичних стражданнях та продовжується по час подання позовної заяви, та яку позивачка оцінює в 15000,00 грн. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь суму збитку в сумі 79825,00 грн., з [PERSON] 800,00 грн. на проведення експертизи та 15000,00 грн. моральних збитків. Ухвалою від 17.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 19.11.2019 року від відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 79825,00 грн. з наступних підстав. Як зазначає відповідач, позивачка у строк, визначений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до МТСБУ із повідомленням про ДТП не звернулась. Крім того, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Враховуючи викладене, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з нього матеріальної шкоди. Ухвалою суду від 19.02.2020 року витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України страхову справу №36266. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про відшкодування збитків в частині позовних вимог щодо стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України збитків у сумі 79825,00 грн. закрито за заявою позивача у зв`зку з виплатою відповідачем зазначеної суми збитків. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті. На адресу суду від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надавав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , легковий універсал KIA SOUL, [NUMBER] , належить [PERSON] . Згідно висновку експерта №1/19-214 від 30.11.2017 року, з технічної точки зору у дорожньо-транспортній пригоді водій автомобіля SKODA FABIA, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , виконуючи вимоги п.16.11 ПДР України, тобто надавши перевагу у русі водієві автомобіля GEELY GX2, державний номерний знак [NUMBER] , мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної події, через що його дії перебували у причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної події. З технічної точки зори настання даної дорожньо-транспортної події діями водія автомобіля KIA SOUL, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] не спричинено, оскільки автомобіль під її керуванням на момент ДТП перебував у статичному стані. Згідно висновку №818 [07]061016 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 11 жовтня 2016 року, вартість спричиненої транспортному засобу KIA SOUL, державний номерний знак [NUMBER] , шкоди становить 79825,97 грн. Як вбачається з ремонтної калькуляції №36266 від 11.10.2016 року, вартість ремонту без ПДВ становить 113649,92 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №9 від 11.10.2016 року ФЛП [PERSON] , [PERSON] сплатила 800,00 грн. оцінювачу. Згідно звіту №МТСБУ/36266 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 11 жовтня 2016 року, вартість спричиненої транспортному засобу KIA SOUL, державний номерний знак [NUMBER] , шкоди становить 79825,97 грн. Відповідно до повідомлення [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду від 22 вересня 2016 року, остання повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 02 вересня 2016 року о 15-20 годині у м.Маріуполі на перехресті вул.Карпинського та вул.Кальміуської. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12016050000000771 від 02.09.2019 року за правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України, 02.09.2016 року приблизно о 15-20 годині на перехресті вул.Карпинського та вул.Кальміуської в Центральному районі м.Маріуполя сталося зіткнення транспортних засобів, а саме: автомобіля SKODA\~FABIA,\~р.н.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~автомобіля «GEELY\~GX2»,\~р.н.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] \~та марки «KIA SOUL», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоду було травмовано водія автомобіля SKODA FABIA, р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , у вигляді забою лівої половини грудної клітини. Постановою судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28 квітня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП України, справу закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~може бути\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч.6\~ст. 82 ЦПК України,\~вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова\~суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно ч. 1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналіз положень\~ст.\~ст.\~1166,\~1167,\~1187,\~1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. На підтвердження завданої моральної шкоди позивачка посилалась на моральну шкоду, яка виразилась в моральних та фізичних стражданнях та продовжується по час подання позовної заяви, та яку позивачка оцінює в 15000,00 грн.. Однак, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи що потерпілий до теперішнього часу отримує моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції. Суд, виходячи з положень\~статті 128 КПК України, та норм\~ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути на користь позивачки моральну шкоду в загальній сумі 15000,00 грн. З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачем у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved