Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У грудні 2016 року Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області (Миколаїврибоохорона) (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 10.02.2016 о 12 годині 25 хвилин, на річці Південний Буг, у районі села Сливине Миколаївського району Миколаївської області був затриманий відповідач, який без дозволу на промисел, здійснював лов риби промисловим знаряддям лову - сіткою месиновою. При затриманні у відповідача виявлено рибу тарань, в кількості 10 штук, загальною вагою 0,7 кг. Позивач зазначив, що своїми діями відповідач заподіяв рибним запасам України шкоду у розмірі 850 грн., розрахованих, відповідно до Такс, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 19.09.1998 № 32. Внаслідок незаконного вилову риби, відносно відповідача складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення № 006879/53 від 10.02.2016 за порушення вимог, передбачених п.п. 3.15.1, 14.1 Правил любительського і спортивного рибальства, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП). Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03.03.2016, відповідача визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 350 грн., з конфіскацією. У зв'язку із вищезазначеним, посилаючись на неправомірні дії відповідача, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, заподіяні відповідачем рибному господарству збитки в розмірі 850 грн., а також судові витрати у справі. У судове засідання позивач не з'явився, при цьому 17.05.2017 року представник позивача подав на адресу суду клопотання, в якому повідомив, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Відповідно до положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: 10.02.2016 о 12 годині 25 хвилин, на річці Південний Буг, у районі села Сливине Миколаївського району Миколаївської області, затриманий відповідач [PERSON], який без дозволу на промисел, під час весняно - літньої заборони, здійснював лов риби промисловим знаряддям лову - сіткою месиновою. При затриманні у відповідача виявлено рибу тарань, в кількості 10 штук, загальною вагою 0,7 кг. Своїми діями відповідач заподіяв рибним запасам України шкоду у розмірі 850 грн., розрахованих, відповідно до Такс, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.11.2011 № 1209. Внаслідок незаконного вилову риби, відносно відповідача складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення № 006879/53 від 10.02.2016 за порушення вимог, передбачених п.п. 3.15.1, 14.1 Правил любительського і спортивного рибальства, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП (а.с.3-4, 6-9) . Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03.03.2016, відповідача визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 350 грн., з конфіскацією (а.с. 5). Згідно з положеннями ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону України Про тваринний світ підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України Про охорону навколишнього середовища шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не відшкодовано шкоди, заподіяної рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства. Також, відповідно до ст. 10 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" (далі - Закон) посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Статтею 20 вказаного Закону передбачено, що шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп., сплачений позивачем за платіжним дорученням № 423 від 14.12.2016.

Outcome: approved