Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 1.1 Представник позивача адвокат Мерцалова Н.В. звернулася до суду в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капитал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 6150 виданий 08 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення заборгованості в сумі 35454,66 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал». 1.2 В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] отримав постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19 січня 2021 року - ВП№64131412, яка винесена на підставі виконавчого напису №6150, виданого 08 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення заборгованості зі [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 35454,66 грн. З ТОВ «Вердикт Капітал» [PERSON] жодних кредитних договорів не укладав, про можливу передачу прав кредитора іншій фінансовій установі він не повідомлявся, вважаємо, що жодного боргу позивач перед даною юридичною особою не має. Звертає увагу на те, що [PERSON] мав кредитні відносини з ПАТ Альфа-Банк, ЄДРПОУ23494714, які і пов`язує з вчиненням виконавчого напису нотаріуса №6150 виданого 08 грудня 2020 року. Так, за словами [PERSON] , 09 квітня 2015 року між ПАТ Альфа-Банк та ним було укладено кредитний договір № 500975275, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 8757 грн. 88 коп. на строк з 09 квітня 2015 року до 10 квітня 2017 року, але щодо наявності боргу, його розміру позивач не може із впевненістю сказати у зв`язку із давністю подій. Виконавчий напис нотаріусом вчинено 08 грудня 2020 року, в той час, як право вимоги кредитора виникло не пізніше 11 квітня 2017 року, а відтак, трирічний строк з дня виникнення права вимоги сплинув 11 квітня 2020 року, що свідчить про те, що нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушено вимогу ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо трирічного строку. У зв`язку з чим, [PERSON] вважає, що розмір заборгованості, відповідно до документів приватного виконавця, є необґрунтованим. Заяви, клопотання. 2.1 Представник позивача надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 2.2 Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав, відзив на позовну заяву не подавав. 2.3 Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. 2.4 Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. 2.5 Судом було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі. Інші процесуальні дії у справі. 3.1 Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. завірену належним чином копію справи по вчиненню виконавчого напису № 6150 виданого 08 грудня 2020 року та копії документів на підставі яких вчинено даний виконавчий напис, у ТОВ «Вердикт Капітал» належним чином завірені копії документів, які ним подавалися приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. для вчинення виконавчого напису № 6150 виданого 08 грудня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 35454,66 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», та помісячний розрахунок заборгованості за кредитним договором, на підставі якого вчинено виконавчий напис № 6150 виданий 08 грудня 2020 року, із зазначенням дати виникнення заборгованості з урахуванням строків позовної давності з наданням належним чином завіреної первинної документації, яка підтверджує заборгованість, та призначено справу до розгляду на 08-30 год. 02 березня 2021 року. 3.2 Ухвалою суду від 02 березня 2021 року відкладено розгляд справи на 09-00 год. 24 березня 2021 року у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів по справі, а також витребувано повторно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. завірену належним чином копію справи по вчиненню виконавчого напису № 6150 виданого 08 грудня 2020 року та копії документів на підставі яких вчинено даний виконавчий напис, у ТОВ «Вердикт Капітал» належним чином завірені копії документів, які ним подавалися приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. для вчинення виконавчого напису № 6150 виданого 08 грудня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 35454,66 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», та помісячний розрахунок заборгованості за кредитним договором, на підставі якого вчинено виконавчий напис № 6150 виданий 08 грудня 2020 року, із зазначенням дати виникнення заборгованості з урахуванням строків позовної давності з наданням належним чином завіреної первинної документації, яка підтверджує заборгованість. Фактичні обставини встановленні судом. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення в повному обсязі позовних вимог з наступних підстав. 4.1 Судом встановлено, що 08 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 6150 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 500975275 від 09 квітня 2015 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором 500975275 від 09 квітня 2015 року за період з 16 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року в сумі 34454,66 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8129,56 грн., заборгованість за відсотками та комісіями 26325,10 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто із Стягувача суму в розмірі 1000,00 грн. Загальна сума до стягнення 35454,66 грн. 4.2 На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О.19 січня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 4.3 На виконання ухвали суду від 02 березня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» надало суду відповідь, що всі документи, які слугували підставою для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, знаходяться у приватного нотаріуса та приватного виконавця. 4.4 На виконання ухвали суду від 02 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. надано суду копії: виконавчого напису № 6150 вчиненого 08 грудня 2020 року; заяви ТОВ «Вердикт Капітал» за вих. № 13849645 від 27 листопада 2020 року про вчинення виконавчого напису; анкети-заяви на отримання кредиту; кредитного договору № 500975275 від 09 квітня 2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , строк дії якого до 09 квітня 2017 року; паспорту [PERSON] ; виписки з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] щодо заборгованості за кредитним договором 500975275 від 09 квітня 2015 року станом на 20 листопада 2020 року за період з 16 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року у розмірі 34454,66 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 8129,56 грн., заборгованість за процентами та комісією 26325,10 грн.; претензії, направленої ТОВ «Вердикт Капітал» на адресу [PERSON] 20 листопада 2020 року; підтвердження направлення поштової кореспонденції. Мотивована оцінка аргументів сторін, наведеного учасниками справи, порушення прав. 5.1 Судом приймається до уваги посилання позивача на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено порядок вчинення виконавчого напису відповідно до Закону України «Про нотаріат», оскільки для вчинення виконавчого напису відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» надано приватному нотаріусу довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № 500975275 від 09 квітня 2015 року станом на 20 листопада 2020 року, в якій зазначено, що заборгованість складає 34454,66 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 8129,56 грн., заборгованість за процентами та комісією 26325,10 грн. Тобто, розмір заборгованості за кредитним договором, наданий ТОВ «Вердикт Капітал» приватному нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, містить плату за комісією, яка відповідно до кредитного договору № 500975275 від 09 квітня 2015 року є винагородою банку за надання кредиту. 5.2 Крім того, відповідно до кредитного договору № 500975275 від 09 квітня 2015 року строк кредиту до 09 квітня 2017 року. Натомість, ТОВ «Вердикт Капітал» в порушення ст. 625 ЦК України, надав приватному нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому нарахована заборгованість за відсотками та комісіями за період з 16 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року, тобто після строку дії кредиту - 09 квітня 2017 року, зазначеного в кредитному договорі. 5.3 Будь-яких клопотань відповідачем до суду не заявлено, інших доказів крім виписки з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] щодо заборгованості за кредитним договором № 500975275 від 09 квітня 2015 року суду не надано. Також, відповідачем не надано суду договору про відступлення права вимоги з якого б вбачалося що саме за кредитним договором № 500975275 від 09 квітня 2015 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги, не надано реєстру боржників, оскільки відповідно до матеріалів справи кредитний договір № 500975275 від 09 квітня 2015 року укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 5.3 Отже, суд приходить до висновку, що доводи позивача про порушення приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо порушення умов щодо безспірності заборгованості, знайшли своє підтвердження. 5.4 Суд бере до уваги посилання позивача на те, що порушено умови вчинення виконавчого напису у зв`язку з закінченням строку позовної давності, оскільки ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Так, в договорі про надання споживчого кредиту № 500975275 від 09 квітня 2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , зазначено строк дії договору по 09 квітня 2017 року. За клопотанням представника позивача у ТОВ «Вердикт Капітал» було витребувано ухвалою суду від 02 березня 2021 року помісячний розрахунок заборгованості за кредитним договором, на підставі якого вчинено виконавчий напис № 6150 виданий 08 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., із зазначенням дати виникнення заборгованості з урахуванням строків позовної давності з наданням належним чином завіреної первинної документації, яка підтверджує заборгованість. Але, станом на 24 березня 2021 року ухвала суду від 02 березня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» не виконана, помісячний розрахунок заборгованості за кредитним договором із зазначенням дати виникнення заборгованості з врахуванням строків позовної давності відповідач суду не надав. Отже, відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України, суд вважає, що ТОВ «Вердикт Капітал» ухилився від надання суду вищезазначених доказів, а ці докази мають істотне значення для вирішення розгляду справи по суті. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування . 6.1 Відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 6.2 Відповідно до п.п. 3.1-3.5 ст. 3 глави 16 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року за № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року за № 1172. 6.3 Пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 6.4 Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 6.5 Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 6.6 Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 6.7 Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у справі №320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року. Велика Палата Верховного суду у справі №320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, зазначила, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. 6.8 У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4798/17 міститься правовий висновок про те, що положеннями статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», пункти 1, 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. 6.9 Окрім того, судом враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача банку забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки право позивача банку нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду. 6.10 Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч.2 ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Будь-яких умов про збільшення строку позовної давності даний кредитний договір не передбачає. 6.10 Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису було порушено вимоги ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки виконавчий напис вчинено на підставі виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та без зазначення строків її погашення. ТОВ «Вердикт Капітал» в порушення ст. 625 ЦК України, надав приватному нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому нарахована заборгованість за відсотками та комісіями за період з 16 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року, тобто після строку дії кредитного договору - 09 квітня 2017 року, зазначеного в кредитному договорі. Тобто, приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі, є безспірними. 6.11 Щодо стягнення комісії по кредиту суд приходить до наступного. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки, відповідно до умов кредитного договору від 28 серпня 2013 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями ч. 5 ст. 11, ч.ч. 1,2,5,7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за супроводження кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до ч, 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Згідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Крім вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків та штрафу банк заявляв вимоги про стягнення заборгованості з комісії за супроводження кредиту. Проте, враховуючи наведені правові висновки, у задоволенні цих вимог слід відмовити, з тих підстав, що вони є необґрунтованими, оскільки банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за супроводження кредиту, за дії, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на те, що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, а також з метою встановлення правовідносин між ним та боржником. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 04 березня 2020 року по справі № 209/1399/18. 6.12 Таким чином, наданий відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №500975275 від 09 квітня 2015 року не є безспірним, оскільки в ньому нараховані відсотки та комісія за період з 16 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року, а строк дії кредитного договору по 09 квітня 2017 року. Висновки суду. 7.1 З урахуванням зазначеного, суд вважає, що приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису були порушені вимоги ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», а саме умови щодо безспірності заборгованості за кредитним договором, а тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судові витрати. 8.1 Судові витрати складаються з судового збору у розмірі 840,80 грн. за подання до суду позовної заяви, та 420,40 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений останнім судовий збір у розмір 908,00 грн. та 454,00 грн. грн. На підставі ст. ст. 257-259, 625, 1050 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1-3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, Пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, ст.ст. 2, 4, 10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, -

Outcome: approved