Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості,\~\~в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 24.12.2014 року між Приватбанком і відповідачем був укладений договір №б/н,\~\~за яким відповідач цього ж дня отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 12586 грн. 31 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на\~\~рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до умов укладеного договору останній складається з Генеральної угоди, Умов надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 19.04.2016 року\~\~заборгованість відповідача за кредитом склала\~\~22456.98 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені ним судові витрати у сумі 1378 грн., посилаючись на ст.ст. 526-530, 1049, 1050, 1054 ЦК України. У судове засідання представник позивача не зявився, подавши під час звернення до суду, заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «Приват Банк» та [PERSON], укладений кредитний договір № б\\н від 24.12.2014 року шляхом приєднання останньої до Умов та правил надання продукту кредитних карт на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 24.12.2014 року,\~\~за яким відповідач цього ж дня отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 12586.31 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на\~\~рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 36 місяців. Згідно умов п.2.1 Генеральної угоди [PERSON]В зобовязувалася щомісячно в період з 1 по 25 число кожного місяця надавити банку грошові кошти в розмірі 456.63 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Останній платіж має бути здійснено не пізніше 31.12.2017 року. Згідно з вказаними Правилами встановлено, що строк і порядок погашення по кредиту по платіжним карткам з визначеним мінімальним обов'язковим платежем наведений у пам'ятці клієнта і включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості по кредиту.\~\~ За змістом Умов надання банківських послуг мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя картки, які щомісячно підлягають сплаті протягом строку дії картки. Даний платіж розраховується як сума овердрафта і суми щомісячного платежу, які складаються з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості по кредиту. Мінімальний обов'язковий платіж є обов'язковим для держателів платіжних карт, які здійснюють операції по кредитним схемам. При цьому мінімальний розмір платежу між сторонами було погоджено під час укладання Генеральної угоди, [PERSON] ознайомився з вказаними умовами, про що свідчить її підпис в даній угоді. Оскільки позичальник належним чином прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у неї станом на 19.04.2016 року виникла заборгованість у вказаному позивачем розмірі по певним позиціям. Зазначені правовідносини сторін регулюються ст.ст. 257, 258, 526, 527, 530, 1049, 1050, 1054-1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], укладаючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднуючись до Умов та правил надання продукту кредитних карт, погодилася з зазначеними в ній умовами, оскільки дана угода, а також умови надання банківських послуг та правила користування платіжною карткою підписані нею, однак не належним чином виконувала умови договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Вказаною угодою, укладеною між сторонами 24.12.2014 року сторонами погоджено виконання зобов'язань, які визначено у вигляді щомісячних платежів, розрахунок яких наведено у п.2.1 цієї угоди. Вказаним пунктом Генеральної угоди сторонами також визначено строк договору надання банківських послуг який складає 36 місяців з моменту підписання. При цьому Умовами надання банківських послуг сторони визначили порядок та умови пролонгації даного договору, визначивши, що якщо протягом терміну дії договору жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. За таких обставин, суд вважає доведеним, що відповідачем неналежним чином виконувалися умови договору а враховуючи, що відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати також підлягають відшкодуванню. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 257, 1049, 1050, 1054-1055 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved