Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди в порядку суброгації у розмірі 155 577 грн.71 коп. В обґрунтування вимог, а також в уточненні своїх позовних вимог позивач вказує на те, що 10.06.2015 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 11.08.2014 року даний автомобіль був застрахований в ТДВ СК «Альфа Гарант». Позивач виплатив власнику застрахованного автомобіля страхове відшкодування у межах понесених фактичних витрат на ремонт у розмірі 205 067 грн. 71 коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС» (ліміт відповідальності 50 000 грн., франшиза 510 грн.), яка в подальшому погасила регресну заборгованість у сумі 49 490 грн. Посилаючись на наведене та те, що до них перейшло право зворотної вимоги, просить стягнути з відповідач арешту суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 155 577 грн.71 коп. Відповідач подав заперечення на позов, відповідно до якого зазначив на відсутність належних підстав матеріального та правового характеру у доказах, що їх надано позивачем на підставу своїх вимог, а саме: невідповідність доказової бази позивача щодо фактичного розміру матеріальних збитків вимогам процесуального закону, не згідний зі звітом про збиток, завданий ДТП №12625, протоколом огляду транспортного засобу, оскільки його не було викликано на огляд пошкодженого транспортного засобу, вважає докази сплати коштів страхувальнику [PERSON] такими, що не відповідає вимогам закону та до них слід ставитися критично. В подальшому на заперечення відповідача, позивач подав письмові пояснення відповідно до яких зазначив, що виклик заінтересованих осіб, в даному випадку [PERSON], на проведення огляду транспортного засобу здійснюється лише у разі потреби та за рішенням спеціаліста з оцінки майна. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду у даній справі від 08 листопада 2017 року за клопотанням відповідача було призначено судову авто товарознавчу експертизу, яку не було проведено, у зв'язку із не проведенням оплати, яку було покладено на відповідача. Тернопільським міськрайонним судом у даній справі 11 січня 2019 року було проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого було ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу для розгляду по суті. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні позовних вимог не визнав, відзиву на позов не подавав. У судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з»явився з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи, був повідомлений належним чином, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 10 червня 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди за обставин, що Мали місце 10.06.2015 року визнано [PERSON] Даний факт підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду від 02.07.2015 року, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 350 грн. Зазначена постанова суду, в силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її винесено в частині з'ясування питання, чи мали місце такі дії і чи вчинені вони цією особою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Land Rover» державний номерний знак [NUMBER] отримав пошкодження. Згідно протоколу огляду транспортного засобу, автомобіль [NUMBER] отримав наступні пошкодження: пошкоджено подушку безпеки водія та пасажира спрацювали (заміна), ремінь безпеки водія спрацював (заміна), скло вітрове тріснуте (заміна), фара права (заміна), омивач правої фари(заміна), протитуманка права тріснута (заміна), бампер передній (заміна і ремонт), кріплення переднього бампера (заміна). Згідно звіту №12625 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Land Rover», державний номерний знак [NUMBER], виконаного оцінювачем [PERSON],вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП, з врахуванням ПДВ станом на 15.06.2015 року становить 373 545.23 грн. Відповідно до рахунку №93 від 18.06.2015 року ФОП [PERSON], фахівці якого в подальшому здійснювали ремонт власнику автомобіля [NUMBER] матеріальний збиток становить 207 306.62 грн. Встановлено, що 11.08.2014 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Land Rover» державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується договором № 06-R/22-124-00935 від 11.08.2014 року. Згідно з умовами договору, страхове відшкодування виплачується в межах страхової суми за вирахуванням розміру франшизи. Розмір страхового відшкодування в разі пошкодження транспортного засобу визначається страховиком на підставі документів гарантійної СТО, розмір франшизи сторони погодили у 0% при настанні ДТП. Відповідно до п. 15.11 договору добровільного страхування транспортних засобів № 06-R\\22-124-00935 від 11.08.2014року «... у разі здійснення Страховиком страхових відшкодувань страхова сума за Договором зменшується на розмір здійснених виплат, і якщо вона не була поновлена шляхом доплати додаткового страхового платежу до моменту настання страхового випадку, то під час розрахунку розміру відшкодування застосовується пропорційна відповідальність Страховика.» Відповідно до п.15.8 договору страхування, у разі, якщо перерахування страхового відшкодування відповідно до вказівки вигодонабувача або страхувальника здійснюється не на рахунок гарантійної СТО страховик може прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування на підставі деталізованої калькуляції щодо вартості відновлюваного ремонту ТЗ, складена на СТО, що рекомендована страховиком або акт автотоварознавчого дослідження, що складений експертом, погодженим із страховиком. Як вбачається із заяви про настання події від 10.06.2015 року, [PERSON] вказала, окрім інших даних, що просить відшкодування виплатити на рахунок станції технічного обслуговування. Згідно платіжних доручень №13280 від 07.07.2015 року, № 13320 від 09.07.2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» переведено на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] 100000 грн. та 105067.71 грн. Окрім того, з»ясовано, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована відповідно до Полісу №АІ/7693791 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «Страхова група «ТАС» з лімітом відповідальності 50000 грн, франшиза 510 грн. 14.09.2015 року між ПАТ «СГ «ТАС» та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до вимог якого було ПАТ «СГ «ТАС» погашено регресу заборгованість за вимогою ТДВ СК «Альфа-Гарант» в розмірі 49490 грн. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимогст.ст. 12, 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторонни мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. В силу вимог ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Встановлено та не заперечується сторонами спору, що з вини відповідача було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Land Rover»», який в подальшому було відремонтовано на СТО ФОП [PERSON] На підтвердження понесених витрат по відновленню пошкодженого автомобіля та власних доводів позивач надав суду протокол огляду колісного транспортного засобу, звіт незалежного оцінювача ТОВ «Експертум-АВЕ» № 12625 від 15.06.2015 року, рахунок ФОП [PERSON] №93 від 18.06.2015 року. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 155 577 грн. 71 коп. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України слід стягнути із відповідача в користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved