Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був її батько, [PERSON], про що йому 13 червня 1989 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради від 10 травня 1989 року № 101. На час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, дочки : [PERSON], [PERSON], зять - [PERSON] та онука - [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на вказане будинковолодіння. Зазначає, що є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого, так як дружина спадкодавця, [PERSON], померла раніше за нього, а інші члени колгоспного двору на належну їм частку в майні не претендують. Вказує, що прийняла спадщину після смерті батька, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння зареєстровано за головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Просить суд визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння. Позивачка в судове засідання не з»явилась, подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Відповідачі на розгляд справи також не з»явились, однак подали заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, з позовними вимогами згідні, не заперечують щодо їх задоволення, від належних їм часток в майні колгоспного двору відмовляються. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав до типу колгоспного двору, головою якого був батько позивачки, [PERSON], про що йому 13 червня 1989 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради від 10 травня 1989 року № 101 (а.с.8). Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 58432 від 07 квітня 2017 року право власності на спірне будинковолодіння зареєстроване за [PERSON] як головою колгоспного двору в реєстровій книзі № 2 під реєстровим № 295 (а.с.16). Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали : [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, дочки : [PERSON], [PERSON], зять - [PERSON] та онука - [PERSON] що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ № 1277 від 25 вересня 2017 року (а.с.18). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власностіпередбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому кожному з них належало по 1/6 частині вказаного будинковолодіння. [INFO] року [PERSON] помер, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис за № 105 (а.с.19). Померлий залишив заповіт, посвідчений 13 березня 2006 року секретарем Рунгурської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за № 43, згідно якого все своє майно заповів своїй дочці, [PERSON] (а.с.10). Будучи спадкоємцем за заповітом на майно померлого, позивачка прийняла спадщину після смерті батька та вступила в управління спадковим майном. Дружина спадкодавця, [PERSON] померла [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Інші члени колгоспного двору, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, від частки в майні колгоспного двору відмовились та не заперечили проти визнання за позивачкою права власності на спірне будинковолодіння. Однак, оформити спадкові права не взмозі у зв"язку з тим, що право власності на будинковолодіння зареєстровано за [PERSON], як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS] від 21 квітня 2017 року загальна площа його складає 86,7 кв.м., житлова - 67,1 кв.м. Згідно висновку № 110618/1 від 11 червня 2018 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 71406,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved