Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що у 2006-2007 роках вона познайомилася з відповідачем [PERSON] , між ними виникли близькі відносини, вони зустрічалися та проводили разом час. Наприкінці 2008 року вони почали проживати разом винаймаючи квартиру [ADDRESS] . У серпні 2009 року вона завагітніла. Дізнавшись про вагітність, відповідач припинив з нею спільне проживання та спілкування. [INFO] вона народила сина [PERSON] , батьком якого є відповідач. Оскільки вона не перебувала у шлюбі і батько дитини не надав згоди на включення його відомостей про батьківство в актовий запис про народження дитини, тому відомості про батька були записані з її слів. Відповідач був присутній на святкуванні хрещення дитини, у якості батька дитини, яке відбулося 24.10.2010. У подальшому відповідач жодним чином не приймав участі у вихованні дитини, не виявив бажання поспілкуватися з дитиною та не надавав допомоги на утримання дитини. У зв`язку з наведеним позивачка просить суд: 1) визнати [PERSON] , [INFO] , батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який народжений [PERSON] , [INFO] ; 2) внести зміни до вчиненого 13 травня 2010 року Виконкомом Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області актового запису № 01 про народження [PERSON] , [INFO] , виключивши запис у графі «Батько» - « [PERSON] », вказавши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 02.11.2020 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 26.11.2020 за клопотанням позивачки було призначено судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Медико-генетичного центу «МАМА-ПАПА» та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. До суду 16.01.2021 із Медико-генетичного центу «МАМА-ПАПА» надійшов лист від 11 січня 2021 року про залишення ухвали суду без виконання, у зв`язку з неявкою [PERSON] на здачу зразків. Ухвалою суду від 18.01.2021 було поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09.02.2021. У підготовчому судовому засіданні 09.02.2021, відповідач заперечив проти позову та пояснив, що не зміг з`явитися до експертної установи для здачі зразків для проведення експертного дослідження, оскільки хворів. За клопотанням відповідача, судом ухвалою від 09.02.2021 було призначено судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Медико-генетичного центу «МАМА-ПАПА» та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. До суду 25.03.2021 із Медико-генетичного центу «МАМА-ПАПА» надійшов лист від 22 березня 2021 року про залишення ухвали суду без виконання, у зв`язку з відмовою [PERSON] від оплати експертного дослідження без пояснення причини. Ухвалою суду від 26.03.2021 було поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 12.04.2021. Підготовче провадження було закрито ухвалою суду від 12.04.2021 та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання повторно не з`явився, поважних причин неможливості явки в судове засідання не повідомив і не подав відзив. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Представник третьої особи - Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області у судове засідання не з`явився, голова комісії з реорганізації Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, подав заяву у якій просив розгляд справи провести без участі їх представника (а.с. 39-40) Представник третьої особи - Тростянецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, суд повідомив, що заперечень проти заяви [PERSON] про визнання батьківства не має, просить розглянути справу за відсутності їх представника (а.с.25). Заслухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Положеннями ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Під час спільного проживання [PERSON] , у серпні 2009 року, завагітніла та [INFO] народила сина [PERSON] . Оскільки [PERSON] не перебувала у шлюбі і батько дитини не надав згоди на включення його відомостей про батьківство в актовий запис про народження дитини, тому відомості про батька були записані з її слів. Зазначене ствердила позивачка у судовому засіданні, а відповідач не заперечив дані обставини. Також вказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які кожен окремо повідомили, що позивачка та відповідач проживали однією сім`єю у м. Тростянець і [INFO] у них народився син [PERSON] . Зокрема, свідок[PERSON] повідомила, що позивачка та відповідач близько двох років проживали як чоловік та дружина у м. Тростянець. Потім у позивачки та відповідача, [INFO] народився син [PERSON] . Після народження сина вони припинили спільне проживання. Ні з ким іншим, крім відповідача позивачка не проживала. Відповідач був присутній на святкуванні хрещення дитини 24.10.2010, як батько дитини. Також свідок [PERSON] повідомив, що позивачка та відповідач більше ніж один рік проживали разом, однією сім`єю винаймаючи квартиру в м. Тростянець. Проживали вони разом до часу народження дитини, що мало місце [INFO] . Відповідач приїжджав на святкування хрещення дитини разом із своєю матір`ю і ставився до дитини як до своєї. Крім того, свідки ствердили, що фотознімок, який наявний в матеріалах справи (а.с. 10) було зроблено в день святкування хрещення дитини, що мало місце [INFO] та вказали на позивачку і відповідача на даному фотознімку. Також свідки вказали, що на фотознімку, який міститься у матеріалах справи (а.с. 11) відображено відповідача, який тримає на руках дитину [PERSON] . Також свідки вказали на позивачку та відповідача на фотознімку, який міститься у матеріалах справи (а.с. 12). У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України від 23.03.2021 року за №00030040489, [PERSON] народився [INFO] у с. Лісне Тростянецького району Сумської області, актовий запис №02 від 13.05.2010, складений виконкомом Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Батьком дитини зазначено - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.81). Ухвалою суду від 26.11.2020 у даній справі за клопотанням позивачки було призначено судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Медико-генетичного центу «МАМА-ПАПА». На вирішення експертів було поставлено питання про те, чи є [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] [INFO] (а.с. 28-29). Вказана експертиза не була проведена у зв`язку з неявкою [PERSON] на здачу зразків (а.с. 41). Ухвалою суду від 09.02.2021 у даній справі за клопотанням відповідача призначено судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Медико-генетичного центу «МАМА-ПАПА». На вирішення експертів було поставлено питання про те, чи є [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] [INFO] . Витрати на проведення експертизи суд поклав на відповідача (а.с. 57-58). Вказана експертиза не була проведена у зв`язку з відмовою [PERSON] від оплати експертного дослідження без пояснення причини (а.с. 66). За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно зі статтею 109 ЦПК України в разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити в його визнанні. Відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Оскільки відповідач, який був належним чином повідомлений експертною установою про дату, час та місце проведення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, не з`явився для здачі біологічних зразків, що свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі. Також суд розцінює, як ухилення від участі в проведенні експертного дослідження відмову [PERSON] від оплати судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, яка призначалася за його клопотанням. Крім того, зазначене свідчить про небажання відповідача отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивачки про батьківство відповідача щодо дитини. Отже судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи (експертизи ДНК) та забезпечення участі відповідача у її проведенні. Разом з тим, відповідач не довів наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для здачі відповідних зразків для проведення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Вказані дії, а також бездіяльність відповідача, призвели до неможливості проведення експертизи. Тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогодні це єдиний метод точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорювання кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії справ. Зазначений висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 592/4443/17. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Преамбула та ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. В рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» (п. 54) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v.Sweden) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення кращих інтересів дитини, а саме: підтримання зв`язків із сім`єю є в кращих інтересах дитини, крім випадків, коли сім`я виявляється явно неналежною або не функціонуючою; розвиток дитини в безпечному і надійному оточенні, яке дійсно функціонує, є в кращих інтересах дитини (Справа «М.С. проти України», № 2091/13, § 76, ЄСПЛ, від 11 липня 2017 року). За викладених обставин, враховуючи те, що відповідач свідомо та умисно у судові засідання не з`являється, причини неявки суду не повідомляє, ігнорує виклики до суду, ухилився від явки до експертної установи для участі у проведенні експертизи призначеної судом за клопотанням позивачки, при цьому будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення відбору необхідних зразків, а також ухилився від оплати експертизи призначеної судом за його клопотанням, зважаючи на те, яке доказове значення має проведення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи по даній справі, приймаючи до уваги, що іншим способом неможливо встановити біологічне походження дитини від батька, суд вважає за можливе визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, а саме визнати [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). У ст. 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5. Зокрема, відповідно до п. 2.13.1 зазначених Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі і рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п. 2.16.4 Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. З урахуванням того, що факт батьківства відповідача відносно малолітнього [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, суд рахує задоволення позову доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітнього, у зв`язку з чим необхідно провести зміни в актовому записі про його народження виключивши запис у графі «Батько» « [PERSON] », зазначивши батьком дитини - « [PERSON] , [INFO] , громадянин України». Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з проведенням експертизи (стаття 133 ЦПК України). Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а також понесла витрати на оплату призначеної судом судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи у розмірі 3000 грн. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого нею судового збору та витрати понесені на оплату судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Разом з тим, не підлягають задоволенню заявлені позивачкою вимоги про стягнення з відповідача витрат у розмірі 30 грн за переказ готівки по оплаті експертизи, а також витрат у розмірі 242 грн 80 коп., на поїздку до м. Суми для участі у проведенні експертного дослідження, оскільки зазначені витрати позивачки не належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи у розумінні статті 133 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved