Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 17 лютого 2020 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява з додатками акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») у якій зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.01.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, фактично уклали договір приєднання. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 31.12.2019 року має заборгованість - 145013,34 грн., яка складається з наступного: 4750,00 грн. - заборгованість за кредитом; 140263,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за пенею; 0,00 грн. - заборгованість за комісією. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» користуючись правом кредитодавця вимагати від боржника лише частину суми заборгованості за кредитом, просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 135276,37 грн. за кредитним договором б/н від 25.01.2012 року, яка складається з наступного: 4750,00 грн. - заборгованість за кредитом, 130526,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 25.01.2012 по 31.10.2019. Крім цього позивач просить стягнути судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Разом із поданою позовною заявою позивачем подано заяву про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.03.2020 року - ухвала Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 02.06.2020 року - ухвала Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про продовження розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач, повторно повідомлена відповідно до ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації, про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив не подавався, конверт з ухвалою про відкриття провадження з додатками повернувся до суду з відміткою "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" (а.с. 50), згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, [PERSON] отримала судову кореспонденцію особисто 06.05.2020 року (а.с. 56), позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, про що вказує у позовній заяві. Відповідно до п. 2. ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлена ухвала від 27.07.2020 року. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За змістом частини 1 статті 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, при цьому одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ст. ст. 611, 625 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до анкети-заяви б/н від 25.01.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», яку підписала [PERSON] , відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.8). Банк, обґрунтовуючи розмір заборгованості за кредитом, надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 25.01.2012 року станом на 31.12.2019 (а.с. 5-7), відповідно до якого починаючи з 28.02.2018 року по 31.12.2019 року залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 0,00 грн. (а.с. 7), однак у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість в розмірі 145013,34 грн., яка складається з наступного: 4750,00 грн. - заборгованість за кредитом; 140263,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Однак, АТ КБ «ПриватБанк» користуючись правом кредитодавця вимагати від боржника лише частину суми заборгованості за кредитом, просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 135276,37 грн. за кредитним договором б/н від 25.01.2012 року, яка складається з наступного: 4750,00 грн. - заборгованість за кредитом, 130526,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 25.01.2012 по 31.10.2019. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому. Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.01.2012 року на загальну суму 135276,37 грн., яка складається з наступного: 4750,00 грн. - заборгованість за кредитом, 130526,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 25.01.2012 по 31.10.2019. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с. 1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved