Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.07.2020 року стягнуто з нього на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. (три тис. грн.) щомісячно, починаючи з 08 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказував на те. що на момент ухвалення вказаного заочного рішення судом він перебував у лікарні, а тому не міг з`явитись до суду та надати свої пояснення, крім того на той час він не був офіційно працевлаштований. На даний час його матеріальне становище змінилось, він влаштувався на роботу та його дохід з вересня 2020 року по січень 2021 року становить 17350,62 грн., що в середньому становить близько 3470 грн. щомісячно, у зв`язку з чим розмір аліментів в сумі 3000 грн. покладає на нього надмірний тягар. Враховуючи прожитковий мінімум для дитини такого віку як його донька, встановлений законом мінімальний розмір аліментів та однаковий обов`язок батьків утримати своїх дітей, вважає за доцільне зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі зазначеного вище рішення суду, а тому звернувся до суду з даним позовом та просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання їх спільної доньки з 3000 грн. щомісячно на 2000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав вказаних у тексті позовної заяви, зазначав, що на даний час відсутні вакансії на роботу із більшою заробітною платою, що змушує його звернутись до суду з таким позовом. Відповідач в судовому засіданні вказала, що між нею та відповідачем досягнуті усні домовленості, у зв`язку з чим вона не заперечує щодо зменшення розміру аліментів до 2000 грн. щомісячно та визнає позов в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.07.2020 року стягнуто з н позивача на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. (три тис. грн.) щомісячно, починаючи з 08 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З системного аналізу ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України вбачається що як позивач так і відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір аліментів визначений судовим рішенням не вважається незмінним. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З системного аналізу положень ст. 192 СК України вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зі змісту рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.02.2007 року вбачається, що при визначені розміру аліментів судом було враховано відсутність доказів щодо офіційного працевлаштування відповідача, а також того, що на утримання відповідача перебувають інші діти чи непрацездатні особи, натомість за наслідками судового розгляду даного спору встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, займає посаду вантажника у ФОП [PERSON] та за період з вересня 2020 року по січень 2021 року його дохід без врахування аліментів становить 14227,51 грн. (а/с 9). Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про зміну майнового стану позивача як платника аліментів в порівняні з тим, яке було враховане судом на момент визначення розміру аліментів. Оскільки нормами СК України, зокрема положеннями ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та на теперішній час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи об`єктивні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які підлягали стягненню з позивача на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.07.2020 року. Таким чином, враховуючи обставини справи, однаковий обов`язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що аліменти у розмірі по 1300 грн. щомісячно, але не менше від законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме прав сторін. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved