Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення доньки [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 01 червня 2013 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини та на своє утримання. Позивачка у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до позовної заяви позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-БК № 218926 від 01 червня 2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2013 року, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 596. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії I-ЖС № 229407 від 02 серпня 2013 року, актовий запис № 78, відповідно до якого батьком є [PERSON] відповідач у справі. Дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю - [PERSON] за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Новогорівка, вул. Набережна, 56, відповідно до довідки Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області № 1059 від 03 листопада 2015 року. Згідно до довідок УПСЗН Токмацької районної державної адміністрації № 5617, 5618 від 29 жовтня 2015 року [PERSON] позивачка по справі, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини та допомогу по догляду за однією дитиною до досягнення нею 3-річного віку, інших доходів вона не має. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Статтею 51 Конституції України передбачено обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає їх розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, судом враховується те, що відповідач є людиною працездатного віку, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями, в той же час, свій обовязок щодо участі в матеріальному утриманні своєї дитини не виконує, не має інших утриманців, аліментів нікому не сплачує. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За положеннями ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу жінці з якою проживає їхня дитина. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір за дві вимоги майнового характеру в розмірі 974 грн. 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved