Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (на даний час приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу) Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 8915 від 27.09.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» (далі - ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами») заборгованості за Кредитним договором від 03 серпня 2012 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , за яким позивачка виступає боржником. Загальна сума заборгованості становить 17059,69 грн. Крім того, за виконавчим написом винагорода приватного виконавця становить 1705,96 грн, витрати на проведення виконавчих дій - 600,00 грн. На підставі спірного виконавчого напису, приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61757983 від 30.04.2020 року. Позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, у нотаріуса на час його вчинення були відсутні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості та були відсутні правові підстави для вчинення такої нотаріальної дії. Враховуючи вищевикладене, просить суд, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно ухвали суду від 23 вересня 2021 року позов забезпечено шляхом призупинення вчинення будь-яких виконавчих дій в рамках здійснення виконавчого провадження № 61757983. У визначений судом строк представником відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» відзив на позовну заяву не поданий. Треті особи приватний нотаріус Остапенко Є.М. та приватний виконавець Чучков М.О. правом на подачу до суду пояснень не скористались. Сторони та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Представником позивачки [PERSON] - Костенком О.М. до суду направлено заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. У своїй заяві позовні вимоги підтримав повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Треті особи приватний нотаріус Остапенко Є.М. та приватний виконавець Чучков М.О. заяв чи клопотань до суду не направили. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] (позичальник) укладено Кредитний договір № 203/6521СLPS2 від 03 серпня 2012 року. Заборгованість за кредитним договором визначена у розмірі 17059,69 грн. 27.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 8915 про стягнення на користь відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», як правонаступника усіх прав та обов`язків ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 року та Договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 року, заборгованості за Кредитним договором № 203/6521СLPS2 від 03 серпня 2012 року. На підставі виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Оніщенком Д.С. відкрито виконавче провадження № 61757983 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» кредитної заборгованості. Постановами приватного виконавця від 30.04.2020 року накладено арешт на кошти боржника та звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На підставі постанови від 15.05.2021 року матеріали виконавчого провадження прийняті на виконання приватним виконавцем Чучковим О.М. 07.06.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - [PERSON] (копія матеріалів виконавчого провадження № 61757983 - а.с.79-111, 117-147). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі N 754/9711/14-ц зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п. 3.1. Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Остаточне рішення адміністративного суду набрало чинності 22 лютого 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), який суд застосовує до даних спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідачем ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» нотаріусу для вчинення виконавчого напису не надані первинні документи на підтвердження безспірності заборгованості, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд звертає увагу на те, що кредитний договір нотаріально не посвідчений. Вказані обставини підтверджені копіями документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис та які були надані суду приватним виконавцем. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ( постанова Верховного Суду від 23.06.2020 у справі N 645/1979/15-ц). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Остапенка Є.М. № 8915 від 27.09.2019 року, таким, що не підлягає виконанню. В частині розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У позовній заяві представник позивачки просить стягнути судові витрати з відповідача у відповідності до попереднього розрахунку судових витрат, при цьому просив надати додатковий п`ятиденний строк для подання належних доказів понесення витрат, після ухвалення рішення суду. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на вищезазначене, суд не вирішує питання стягнення судових витрат на користь позивачки в межах даного рішення суду. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року задоволено заяву представника позивачки про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 8915 від 27.09.2019 року. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного, визначити строк дії заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали суду від 23 вересня 2021 року, протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved