Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач в установленому законом порядку. Донька проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. На даний час сторони разом не проживають, допомоги на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, а тому позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством на дитину відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених в позові підстав та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що не заперечує проти стягнення аліментів, однак, просив суд стягнути 1/4 частину з усіх видів заробітку оскільки він на даний час не працює. Вказав, що винаймає будинок, сплачує кредит, тому розмір аліментів визначений позивачем є завеликим. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Неповнолітня донька проживає разом із позивачкою, що підтверджено довідкою Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що не заперечувалось відповідачем в ході розгляду справи (а.с.7). У відповідності до ст. 60 ЦПК України докази подаються суду безпосередньо сторонами. Проте відповідач не надав доказів того, що він не працює, винаймає будинок, сплачує кредит, тому його твердження суд розцінює як необгрунтовані та виходячи з інтересів неповнолітньої дитини вважає за потібне стягнути аліменти на користь позивачки в визначеному нею розмірі. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладено Законом на обох батьків у рівних частинах. При недосягненні батьками домовленості щодо виконання цього обов'язку, кошти на утримання дитини стягуються у судовому порядку з того із батьків хто проживає окремо від дитини. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов'язку по утриманню дітей суд не вбачає. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів на утримання дітей у єдиній частці від доходу відповідача, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, виходить з призумції фізичного здоров'я відповідача та дітей, здатності відповідача до продуктивної праці, а тому справедливим розміром аліментів на утримання буде 1/3 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір".

Outcome: approved