overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2015 року, актовий запис № 706. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з несумісністю характерів та життєвих поглядів, шлюбні відносини не підтримують з липня 2015 року, спільне господарство не ведуть У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судове засідання з'явився позивач [PERSON], який позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала, на наданні строку на примирення не наполягає, вважає подальше збереження сімї неможливим. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 26.06.2015 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 706. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 26.06.2015 року. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують з липня 2015 року, то подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу змінити прізвище із «[PERSON]» на дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2003 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через систематичне виникнення сварок, свідком яких нерідко стає їх дитина шлюбні, тривалий час відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть. У зв'язку з цим позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, час на примирення просить не надавати. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, вважає за доцільне розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 26.07.2003 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції зроблено актовий запис № 804. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 094804, виданого 26.07.2003 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №126284 від 20.04.2004 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про те, що подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам та збереження шлюбу є недоцільним. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідач виявила бажання залишити прізвище "Варфоломєєва". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.10.1998 року, актовий запис № 24. Від шлюбу мають двох синів - [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що відповідач зловживає алкоголем. У зв'язку з цим, позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». У судове засідання з'явився представник позивача [PERSON], який позов [PERSON] підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову [PERSON] Строк для примирення просить суд не надавати. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 23.10.1998 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Терешківською сільською радою зроблено актовий запис № 19. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 23.10.1998 року. З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 06.05.1999 року та серії [NUMBER] від 15.03.2012 року вбачається, що позивач та відповідач мають від шлюбу двох синів - [PERSON] ,[INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "[PERSON]". У відповідності до вимог ст. 88 ЦП України у зв'язку із задоволенням позову із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2013 року, актовий запис № 1865. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, втрату взаємопорозуміння, поваги один до одного та постійні побутові сварки, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Остіна». Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 25.12.2013 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1865. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 114908, виданого 25.12.2013 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], 24.04.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №197699 від 07.05.2014 року.. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують, що свідчить про те, що сімя фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "Остіна". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2009 року, актовий запис № 378. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з різницею в поглядах на подружнє життя, розуміння культури, шлюбні відносини не підтримують близько двох років. \~У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище Рангі , судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання зявився представник позивач [PERSON], яка позов [PERSON] підтримала просила його задовольнити, посилалася на обставини, що в ньому викладені. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 29.04.2009 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 378. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 056188, виданого 29.04.2009 року. З копії свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 109226 від 17.03.2010 року вбачається, що позивач та відповідач мають сина [PERSON] [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують близько двох років, що свідчить про те, що сімя фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "Рангі". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У вересні 2015 року позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просили визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову позивачі зазначили, що позивач [PERSON] є власником вищезазначеного житлового приміщення. В спірному житловому приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON], який доводиться позивачці [PERSON]М, колишнім зятем. Відповідач [PERSON] у 2006 році був зареєстрований у квартирі, однак з грудня 2013 року та по теперішній час він у спірному житловому приміщенні не проживає, не сплачує комунальні послуги, не підтримує квартиру у належному стані, перешкод для проживання для відповідача позивачі не створюють і замки не змінювали. Відповідач за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON], від свого імені та як представник за довіреністю від імені позивачки - [PERSON], позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачів, свідків та дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником вищезазначеного житлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2014 р., зареєстрованого на Універсальній Біржі Номінал. У вказаному житловому приміщенні зареєстровані: позивачка [PERSON], її дочка [PERSON], та її колишній чоловік, відповідач по справі - [PERSON] Судовим розглядом встановлено, що відповідач починаючи з грудня 2013 року у спірному житловому приміщенні не проживає, не сплачує комунальні послуги, не підтримує квартиру у належному стані, та добровільно залишив спірне житлове приміщення, що підтверджується актом про непроживання та показами свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачами докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 25 червня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у с. Джурин Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 9. Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин, ведення спільного господарства припинено. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, дітей просить залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 25 червня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у с. Джурин Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 9. Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин, ведення спільного господарства припинено. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітніх дітей сторін після розірвання шлюбу залишити проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що є спадкоємицею за законом після смерті 26 січня 2013 року чоловіка [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді садового будинку розташованого на земельній ділянці №73 по вулиці перша Садова в садовому товаристві «Прибережний» на території [PERSON] сільської ради Бородянського району Київської області. Оскільки за життя її чоловік право власності на вказаний садовий будинок належним чином не зареєстрував, вона не може отримати його у спадок. Тому просила \~ визнати за нею право власності на садовий будинок розташований на земельній ділянці №73 площею 0,0655 га по вулиці 1-ша Садова в садовому товаристві «Прибережний» на території [PERSON] сільської ради Бородянського району Київської області. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач [PERSON] сільська рада та третя особа садівницьке товариство «Прибережний» в судове засідання \~ представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 січня 2013 року \~помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.7), про шлюб (а.с.6), рішень (а.с.9-12). В СТ "Прибережний" по вул. перша садова 73 розташований садовий будинок, що належить [PERSON], що підтверджується копіями технічного паспорта (а.с.15-19), реєстраційного посвідчення (а.с.20), довідкою (а.с.47). З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 8164/02-31 від 10 вересня 2015 року (а.с.14) державного нотаріуса дванадцятої Київської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Бородянський район, [PERSON] сільська рада, вулиця 1 Садова, будинок 73, колишній 58, садове товариство «Прибережний», в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на садовий будинок. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на спірний садовий будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 12 вересня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON], Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 459. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати та малолітню доньку залишити їй на виховання. Сторони по справі в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 12 вересня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 459, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.09.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.2014 року. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував.

Outcome: approved