Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного 18.09.2007 року кредитного договору № 653934 відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 17000 доларів США строком користування до 17 вересня 2022р. зі сплатою за користування кредитом 14.49 % річних. В забезпечення виконання [PERSON] умов вищевказаного кредитного договору було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га., що розташована в селі Великий Кучурів, Сторожинецького району, Чернівецької області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 7324582000:01:001:2002. Крім того, в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, відповідно до укладених договорів поруки від 18.09.2007 року фінансовими поручителями виступили [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п. 1.1. Договорів поруки, [PERSON] та [PERSON], поручаються перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору. У звязку з ненаданням своєчасно банку коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору [PERSON] станом на 06 квітня 2015 року заборгованість складає 16 411,12 дол. США, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 14311,36 дол. США; несплачені відсотки - 1743,57 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту - 286,01 дол. США; штраф за прострочення сплати кредиту - 70,18 дол. США . Таким чином, загальна сума вимог позивача на момент подачі позовної заяви складає 16 411,12 дол. США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 06 квітня 2015 року становить 382 457,98 гривень. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ « Надра » вищевказану заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання в якому просить розглянути справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ; - згідно ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі ; - відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ; - договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України); - ст.1048 ЦК України, з якої вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. - ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. - ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що у звязку з ненаданням своєчасно банку коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору [PERSON] станом на 06 квітня 2015 року заборгованість складає 16 411,12 дол. США, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 14311,36 дол. США; несплачені відсотки - 1743,57 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту - 286,01 дол. США; штраф за прострочення сплати кредиту - 70,18 дол. США . Таким чином, загальна сума вимог позивача на момент подачі позовної заяви складає 16 411,12 дол. США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 06 квітня 2015 року становить 382 457,98 гривень. За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12). Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню,

Outcome: approved