Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON], [INFO], зареєстрованим за адресою: [INFO], корп. б, кв. 112, право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, призначенням якої є ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт. Терни , Недригайлівського району Сумської області, вул. Михно, буд. 4, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 08 червня 1994 року. Вказаний позов обґрунтований тим, що після смерті матері позивача [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку передану їй у приватну власність на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради № 137 від 16.12.1993р. площею 0,15 га, яка розташована в смт. Терни по вул. Михна, буд. 4, з них 0,3 га під забудову та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав, позивачу було фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку шляхом надання письмового роз`яснення щодо неможливості видачі вказаного свідоцтва у зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також рекомендовано звернутись до суду для захисту своїх прав як спадкоємця, чим представник позивача і скористався. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, остання надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести без участі її та позивача (а.с.46). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, у заяві від 20.03.2017р. позовні вимоги визнає повністю та просить здійснювати розгляд справи без його участі (а.с.31). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 03 жовтня 1953 року в селищі Терни Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорту серії МА № 633055, виданого 17 березня 1999 року Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області (а.с.6). У свідоцтві про народження позивача серії ЯЕ № 137379 його батьками зазначені: в графі «батько» [PERSON], в графі «мати» - [PERSON] (а.с.17). [PERSON], брат позивача, відповідач по справі, народився 02 березня 1950 року в селищі Терни Недригайлівського району Сумської області, і в свідоцтві про його народження серії ЯЩ № 533926 його батьками зазначені: в графі «батько» [PERSON], в графі «мати» - [PERSON] (а.с.16). 08 червня 1994 року в селищі Терни Недригайлівського району Сумської області померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 264139 (а.с.18). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, переданої [PERSON] у приватну власність на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради № 137 від 16.12.1993 р. «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам [PERSON] селищної ради» (а.с.20), де у списку громадян, яким безоплатно передано в приватну власність земельні ділянки під № 235 значиться [PERSON] (а.с.22). Відповідно до вказаного рішення виконкому [PERSON] селищної ради, [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,15 га, яка розташована в смт. Терни по вул. Михна, буд. 4, з них 0,3 га під забудову та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства. За життя, 04 березня 1991 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON] селищною радою за реєстровим № 53, за яким все своє майно заповіла своїм синам: [PERSON] (позивачу) та [PERSON] (відповідачу) по ? (одній другій) частці кожному. З повідомлення приватного нотаріуса Недригайлівського районного нотаріального округу [PERSON] від 22.05.2017р. № 605/01-09 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що 28 червня 2014 року заведено спадкову справу після смерті 08 червня 1994 року [PERSON] на підставі заяв спадкоємців за заповітом [PERSON] та [PERSON] (а.с.43-44). А також, 31 березня 2015 року за реєстровими номерами №200, №201 приватним нотаріусом [PERSON] видано 2 (два) Свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] та [PERSON], відповідно, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: смт. Терни Недригайлівського району Сумської області, вулиця Михно, будинок 4 (чотири), по ? (одній другій) частці на кожного (а.с. 8, 11, 43). На підставі вищевикладеного, суд вважає обставини приналежності спірної земельної ділянки спадкодавцю встановленими, а [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] в установленому законодавством порядку. При цьому, державний акт на спірну земельну ділянку за життя [PERSON] не видавався. При зверненні до нотаріуса щодо питання оформлення спадщини, позивачу було відмовлено в цьому шляхом надання письмового розяснення про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. А оскільки державний акт на землю за життя спадкодавцю не видавався, то позивачу рекомендовано звернутись до суду для захисту свого права власності на земельну ділянку, як за спадкоємцем, чим представник позивача і скористався (а.с.32). Статтею 1217 ЦК України встановлені види спадкування, згідно якої спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На підставі ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Враховуючи, що матеріалами справи встановлено та повністю підтверджено належність спірної земельної ділянки на праві власності спадкодавцю, позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, вважається таким, що прийняв спадщину, а також беручи до уваги відсутність у позивача можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючого документу, [PERSON], відповідач, повністю це визнає та не заперечує, про що свідчить нотаріально посвідчена заява (а.с.31), суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку, а тому задовольняє позов по визнання права власності за [PERSON], [INFO], зареєстрованим за адресою: [INFO], корп. б, кв. 112, право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, призначенням якої є ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт. Терни, Недригайлівського району Сумської області, вул. Михно, буд. 4, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 08 червня 1994 року. Вимога про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору, позивачем не заявлялась.

Outcome: approved