Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в інтересах [PERSON] до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Заповіту вона не залишила. [PERSON] єдиний спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом. На час відкриття спадщини позивач постійно не проживав разом із спадкодавцем, тому для прийняття спадщини повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 27 травня 2019 року до Першої синельниківської державної нотаріальної контори звернулася вона, [PERSON] , як представник за довіреністю від імені [PERSON] з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 28 травня 2019 року їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, через пропуск строку на прийняття спадщини. Спадкоємець [PERSON] часто хворів, особливо в холодну пору року, тому відкладав звернення до нотаріальної контори за прийняттям спадщини. 24 квітня 2018 року він знову захворів на гостру респіраторну вірусну інфекцію з високою температурою і фізично не зміг звернутися до нотаріуса, що підтверджується медичною довідкою від 27.04.2018 року. Вважає, що хвороба є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати поважною причину пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини, визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , строком два місяці. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 30.10.2017 року [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи №105/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач [PERSON] 14.05.2019 року звернувся до Приватного нотаріуса Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Державний нотаріус Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. постановою від 28.05.2019 року відмовив [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належить померлій [INFO] [PERSON] , так як спадкоємець пропустив встановлений шестимісячний строк, документи, що підтверджують фактичне прийняття спадщини також не надав. На підтвердження поважності причини пропуску строку на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом позивач надав довідку сімейного лікаря [PERSON] від 27.04.2018 року, відповідно до якої [PERSON] з 23.04.2018 року по 27.04.2018 року перебував на амбулаторному лікування в КНП «Синельниківський центр первинної медико-санітарної допомоги Синельниківської міської ради». Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та протягом встановленого законом шестимісячного строку після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево - дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна у зв`язку з хворобою. Також, судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 26.04.2018 року, а позов до суду він пред`явив 21.06.2019 року, тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Крім того, Територіальна громада в особі Синельниківської міської ради визнала позов. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 " Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Суд приходить до висновку, що позивачем надані належні та допустимі докази того, що строк на прийняття спадщини пропущений ним з поважної причини, а саме - хвороби, яка перешкоджала йому фізично звернутися до нотаріуса. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені обґрунтовані. Підтверджені документально і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved