Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Шевченка Андрія Миколайовича звернулось з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державний реєстратор Хаустов Андрій Альбертович, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляра Олександра Леонідовича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименка Дмитра Борисовича про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, визнання права іпотеки на майно та просило суд: 1. Визнати недійсним та скасувати: рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві Хаустовим Андрієм Альбертовичем від 18.04.2014 року про припинення іпотеки, номер запису про іпотеку: 5407925; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитром Борисовичем від 29.05.2014 року, про зміни іпотеки (реєстрація нової іпотеки), номер запису про обтяження: 5832389; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Склярем Олександром Леонідовичем від 12.03.2015 року, про реєстрацію права власності за [PERSON] , індексний номер: 19938301; договір іпотеки між [PERSON] та [PERSON] , серії та номер 975, виданий 29.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитром Борисовичем, номер запису про обтяження: 5832389; договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 12.03.2015 року посвідчений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Склярем Олександром Леонідовичем (зареєстровано в реєстрі за № 496), номер запису про право власності: 9013988. 2. Визнати право іпотеки АТ «Родовід Банк» на майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 340,3 кв.м. та земельна ділянка площею 0,1105 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами Позивач вказував, що між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір, у забезпечення якого було укладено договір іпотеки нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 340,3 кв.м. та земельна ділянка площею 0,1105 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та було накладено заборону на відчуження вказаного майна. За рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-4410/2011 р. було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитом та звернуто стягнення на вказане нерухоме майно шляхом примусового продажу вказаних предметів іпотеки. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист та вчинялись примусові заходи виконання рішення суду. Постановою Апеляційного суду Київської області від 06.02.2013 року вказане рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області було скасовано в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовлено в цій частині, а врешті рішення залишено без змін. Отримавши у липні 2017 року скаргу [PERSON] . Позивачу стало відомо, що майно, яке перебувало в іпотеці Банку 12.03.2015 року було переоформлено на [PERSON] , що стало підставою для звернення до суду із вказаними позовними вимогами. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позов просив задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача не з`явились, повідомлялись належним чином про розгляд справи. У судове засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в задоволенні позову просили відмовити. У судове засідання представник третьої особи Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державний реєстратор Хаустов А.А. не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання третя особа Приватний нотаріус КМНО Скляр О.Л. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання третя особа Приватний нотаріус КМНО Клименко Д.Б. не з`явився, повідомлявся належним чином про розгляд справи. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 77.2/СЖ-303.07.1, згідно якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) доларів США терміном по 20.08.2010 року. 14.11.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 77.2/СЖ-303.07.2 від 20.08.2007 року, згідно якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 470 000 (чотириста тисяч) доларів США терміном по 20.08.2010 року. 20.08.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого Іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за Кредитним договором № 77.2/СЖ-303.07.2 від 20.08.2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасно та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитами та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості за кредитним договором та цим договором, передає в іпотеку Іпотекодержателю належні йому на праві власності земельну ділянку та домоволодіння, а саме: Земельну ділянку площею 0,1105 га, що розташована за адресою [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку - 0,1000 га, ведення ОСГ - 0,015, кадастровий номер земельної ділянки 3222487001:01:006:0026 Домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . 20.08.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, у зв`язку із укладанням договору про внесення змін до кредитного договору № 77.2/СЖ-303.07.2 від 20.08.2007 року, згідно якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 470 000 (чотириста тисяч) доларів США терміном по 20.08.2010 року. Вказане також підтверджується Витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 14021418 від 20.08.2007 року, № 14021554 від 20.08.2007 року та Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) № 15525176 від 19.11.2007 року. 14.03.2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення по справі № 2-4410/11, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.2/СЖ-303.07.1 від 20.08.2007 року в сумі 603 010,95 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти України, згідно курсу НБУ станом на 12.10.2011 рік складає 6 932 721,80 грн. В рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на підставі договору іпотеки № 3997 від 20.08.2007 року на земельну ділянку площею 0,1105 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку - 0,1000 га, ведення ОСГ - 0,015, кадастровий номер земельної ділянки 3222487001:01:006:0026 та домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] шляхом примусового продажу вказаних предметів іпотеки. 27.03.2012 року на виконання вказаного рішення від 14.03.2012 року видано виконавчий лист № 2-4410/2011 р. із строком пред`явлення до виконання до 26.03.2013 року. 16.08.2012 року Позивач звернувся до підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження. 11.09.2012 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 34225505 на підставі виконавчого листа № 2-4410/2011 виданого 27.03.2012 року. 18.09.2012 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 34225505. 24.06.2014 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 34225505 із зазначенням можливості повторного звернення для виконання в строк до 24.06.2015 року. 09.07.2014 року Позивач звернувся до ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження ( [PERSON] ). 14.07.2014 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44016783 на підставі виконавчого листа № 2-4410/2011 виданого 27.03.2012 року. 25.05.2016 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 44016783 із зазначенням можливості повторного звернення для виконання в строк до 25.05.2017 року. 28.09.2016 року Позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження ( [PERSON] ). 13.10.2016 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52653960 на підставі виконавчого листа № 2-4410/2011 виданого 27.03.2012 року. Згідно Інформаційної довідки № 116181668 від 05.03.2018 року за параметрами пошуку [ADDRESS] було з`ясовано наявність наступних записів, а саме: 18.04.2014 року рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві Хаустова Андрія Альбертовичем про припинення іпотеки, номер запису про іпотеку: 5407925 (спеціальний розділ) - підставою вказано рішення суду справа № 22ц/401/2014 виданий 10.04.2014 року Апеляційним судом Київської області; 29.05.2014 року договір іпотеки між [PERSON] та [PERSON] , серії та номер 975, виданий 29.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитром Борисовичем, номер запису про обтяження: 5832389 - обтяжувач [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] ; 29.05.2014 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитром Борисовичем, про зміни іпотеки (реєстрація нової іпотеки), номер запису про обтяження: 5832389 - обтяжувач [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] ; 12.03.2015 року договір про задоволення вимог іпотекодержателя серія та номер 496 від 12.03.2015 року посвідчений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Склярем Олександром Леонідовичем, номер запису про право власності: 9013988; 12.03.2015 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Склярем Олександром Леонідовичем, про реєстрацію права власності за [PERSON] , індексний номер: 19938301 - підстава договір про задоволення вимог іпотекодержателя серія та номер 496 виданий 12.03.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Склярем Олександром Леонідовичем. 12.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно якого Іпотекодавець у забезпечення зобов`язань, які виникли за договором позики укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем та посвідченого Клименком Д.Б. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 травня 2014 року за реєстровим № 974, передав в іпотеку Іпотекодержателю за Іпотечним договором, посвідченого Клименком Д.Б., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 травня 2014 року за реєстровим № 975, домоволодіння, з надвірними будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] ; житловою площею 93,6 кв.м., загальною площею 340,0 кв.м., яке розташоване на земельній ділянці площею 0,1105 га, кадастровий номер 3222487001:01:006:0026. 07.03.2018 року Позивач звернувся до Голови Апеляційного суду Київської області із заявою про видачу рішення суду від 10.04.2014 року по справі № 22ц/401/2014. 16.03.2018 року Апеляційним судом Київської області повідомлено про те, що згідно даних автоматизованої системи документообігу Апеляційного суду Київської області встановлено, що справа № 22-ц/401/201 до суду не надходила, не реєструвалась та не розглядалась. Крім цього повідомлено, що протягом 2014-2017 років Апеляційним судом Київської області надавались аналогічні відповіді щодо відсутності ухвалених судових рішень апеляційним судом, за якими здійснювалося виведення майна з-під обтяження. Про вказані факти у лютому 2017 року повідомлено Службу безпеки України, Генерального прокурора України, Національну поліцію України, Міністерство юстиції України. Згідно Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.07.2018 року у кримінальному провадженні № 12018100090007666 вказано про те, що до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві надійшла ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.12.2017 року про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ПАТ «Родовід Банк» щодо незаконних дій з іпотечним майном, які виразились в незаконному відчуженні земельної ділянки площею 0,1105 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки за кредитним договором № 77.2/СЖ-303.07.1. Вирішуючи вказаний спір по суті, суд зазначає наступне: Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об`єкт. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ст. 13 ЗУ «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об`єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об`єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотекодержателем попередній іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов`язання перед попереднім іпотекодержателем ще не настав. Якщо попередній іпотекодержатель не скористався цим правом, попередня іпотека є дійсною до повного задоволення вимоги попереднього іпотекодержателя за основним зобов`язанням, а право власності на предмет іпотеки переходить до нового власника разом з обтяженням цього майна попередньою іпотекою. Попередній іпотекодержатель має право на підставі письмової заяви припинити звернення стягнення на предмет іпотеки, ініційоване наступним іпотекодержателем, якщо таке стягнення матиме наслідком неповне задоволення вимог попереднього іпотекодержателя. У цьому разі вимоги наступного іпотекодержателя підлягають задоволенню після звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем і після повного задоволення його вимог, забезпечених іпотекою. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов`язання перед наступним іпотекодержателем не настав. При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог. Згідно ст. 54 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Згідно ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час звернення з позовом до суду) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час звернення з позовом до суду) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Як встановлено за матеріалами справи, то станом на 18.04.2014 року законних підстав для припинення іпотеки не існувало, оскільки рішення Апеляційного суду Київської області від 10.04.2014 року у справі № 22-ц/401/2014 не ухвалювалось. Позивач не надавав згоди на передачу майна в іпотеку іншим особам (в тому числі зміну чи припинення іпотеки тощо). 29.05.2014 року [PERSON] повторно без законних на те підстав передав предмет іпотеки, яке рахується за Банком у іпотеку [PERSON] без згоди на це іпотекодержателя позивача, що призвело до зміни власника домоволодіння та земельної ділянки та порушення прав позивача. Таким чином, рішення державного реєстратора Хаустова А.А. про припинення іпотеки від 18.04.2014 року номер запису про припинення іпотеки 5407925, та всі наступні рішення як похідні визнаються недійсними та підлягають скасуванню, також підлягають визнанню недійсними та скасуванню запис про зміни іпотеки (реєстрація нової іпотеки) від 29.05.2014 року, передача предмету іпотеки від [PERSON] до [PERSON] номер запису про іпотеку 5832228, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 13413634 від 29.05.2014 року, запис про обтяження заборону на нерухоме майно, прийняте на підставі договору іпотеки між [PERSON] та [PERSON] номер запису про обтяження 5832389 та інші рішення, що випливають з вказаних вище (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.03.2015 року індексний номер 19938301 номер запису про право власності 9013988 про зміну власника на домоволодіння, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 19938301 номер запису про право власності 9014039 та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 12.03.2015 року серії та номер 496). Відповідач заявив про застосування строку позовної давності до позовних вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У разі, якщо позивач заявив декілька позовних вимог, то питання застосування позовної давності, початку її перебігу та спливу має вирішуватися щодо кожної позовної вимоги окремо. Аналогічний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-172цс18. Виходячи зі змісту статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-381цс18. Зважаючи на те, що позивач фактично дізнався про припинення іпотеки в липні 2017 року під час розгляду скарги [PERSON] на дії державного виконавця, де з`ясовано, що 12.03.2015 року майно [PERSON] , яке перебувало в іпотеці Банку, було переоформлено на [PERSON] , а з позовом позивач звернувся до суду 07.03.2018 року засобами зв`язку Укрпошта, то позивач не пропустив строк для звернення до суду. У зв`язку із цим суд відмовляє відповідачу по справі в застосуванні строку позовної давності. Враховуючи вищевикладені обставини, правові норми, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд вбачає достатні правові підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір у розмірі 8810,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved