Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНКОР, ЛТД», Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6, укладений 15 лютого 2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бонкор, ЛТД» в особі директора [PERSON]; визнати за позивачем право власності на нерухоме майно будівлі та споруди, які складаються з: цех з виробництва заморожених молочних продуктів літ. А-1 загальною площею 1311,9 м2, у тому числі цокольний поверх літ. п/д А-1, прибудови літ. а-1, а1-2, а4-1, а5-1, а6-1, а9-1, а18-1, цокольний поверх літ. п/д а-1, надбудови літ. а2-1, а12-1, а13-1, а14-1, вхід до цокольного поверху літ. а3-1, навіс літ. а7, сходи літ. а8, а10, а19, а21, вхід до цокольного поверху літ. а15, вхід до цокольного поверху літ. а16, вхід до цокольного поверху літ. а17, вхід до цокольного поверху літ. а20; цех з виробництва морозива та сирків літ. Б-1 загальною площею 1152,0 м2, у тому числі цокольний поверх літ. п/д Б-1, антресольний поверх, прибудови літ. Б1-1, Б2-1, Б3-1, Б4-1, Б5-1, Б6-1, Б7-1, Б8-2, Б9-1, Б10-1, Б11-1, б2-1, б3-1, цокольний поверх літ. п/д Б3-1, сходи літ. б1, б3, б5, б9, б10, резервуар літ. б4, майданчики літ. б2, б6, б7, ґанки літ. б11, б13, естакада літ. б12, сходи літ. б15; адміністративно-виробнича будівля літ. В-2 загальною площею 4097,6 м2, у тому числі цокольний поверх літ. під В-2, прибудови літ. В1-2, В2-1, тамбур літ. в-1, цокольний поверх літ. п/д В2-1, сходи літ. в, в1 , прибудови літ. В3-3, В4-3, цокольний поверх літ. п/д В4-3, підвал літ. п/д, прибудова (І поверх) літ. В5-4, прибудова (ІІ поверх) літ. В5-4, прибудова (ІІІ поверх) ) літ. В5-4, прибудова (ІV поверх) ) літ. В5-4, цокольний поверх літ. п/д В5-4, прибудови літ. в6-1, в7-1, в8-1, навіс з пандусом літ. в9, вхід до цокольного поверху літ. в10, в11, ганок літ. в12, сходи літ. в13 ; прохідна літ. Д-1 загальною площею 23,4 м2, ґанок літ. Д-1; будівля лабораторії літ. Ж-2 загальною площею 298,5 м2, в тому числі тамбур літ. ж1-1, веранда літ. ж2-1, вхід у цокольний поверх літ. ж3-1, сходи літ. ж; майстерня літ. И-1 загальною площею 226,5 м2; цех з виробництва глазурованих сирків літ. К-3 загальною площею 921,5 м2, в тому числі прибудови літ. К1-3, К2-3, К4-2, К5-1, К6-3, К7-1, сходи літ. к, ґанок літ. к1, майданчик літ. к2; електрощитова літ. Л; електроцех літ. М-2 загальною площею 146,8 м2, сходи літ. м; навіси літ. О, О1, Н; холодильна камера літ. П-1 загальною площею 287,4 м2, тамбур літ. п-1, п1-1; холодильна камера літ. Р-1 загальною площею 127,4 м2, естакада літ. р, сходи літ. р1; будівля складу літ. С-2 загальною площею 102,8 м2, сходи літ. с; холодильна камера літ. Т-1 загальною площею 116,8 м2, тамбур літ. т-1, тамбур літ. т1-1; навіси літ. Ц, Ч; холодильна камера літ. Ш, ганок літ. ш; навіси літ. Щ, Ю, Я; майстерня літ. У-2 загальною площею 343,7 м2, сходи літ. у; огорожа № 1; підйомники № 2, № 3; автозупинка № 4; замощення І, ІІ, без введення в експлуатацію; припинити іпотеку за номером 1367181 від 10.10.2004 р. в Державному реєстрі іпотек на підставі договору іпотеки № 307/Д-Д3; 3216 від 13.08.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» (Іпотекодержатель - 14360570) та ТОВ фірма «Мушкетер» (Боржник - 20211130), ТОВ «Бонкор ЛТД» (Іпотекодавець 20266912) на: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6; скасувати та вилучити з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту № 2044323 від 08.08.2013 р., накладеного на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2013 року по справі № 2/201/2140/2013 на все нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонкор, ЛТД»; скасувати та вилучити з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту № 2258500 від 27.08.2013 р., накладеного на підставі постанови Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39523289 від 23.08.2013 р. на самовільно побудовані будівлі та споруди Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонкор, ЛТД» за адресою: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15.09.2015 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому у реєстрі за № 1887 про звернення стягнення на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Бонкор, ЛТД», ЄДРПОУ 20266912; скасувати та вилучити з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту № 11695771 від 21.10.2015 р., накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 48833087 від 15.10.2015 р. головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [PERSON] на будівлі та споруди Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонкор, ЛТД» за адресою: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, на його задоволенні наполягала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2013 року між [PERSON] (Покупець) та ТОВ «Бонкор, ЛТД» в особі директора [PERSON] (Продавець) був укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу майна з відстроченням платежу. Предметом зазначеного договору купівлі-продажу є нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого за станом на 03 березня 2016 року, обєкт нерухомого майна складається: цех з виробництва заморожених молочних продуктів літ. А-1 загальною площею 1311,9 м2, у тому числі цокольний поверх літ. п/д А-1, прибудови літ. а-1, а1-2, а4-1, а5-1, а6-1, а9-1, а18-1, цокольний поверх літ. п/д а-1, надбудови літ. а2-1, а12-1, а13-1, а14-1, вхід до цокольного поверху літ. а3-1, навіс літ. а7, сходи літ. а8, а10, а19, а21, вхід до цокольного поверху літ. а15, вхід до цокольного поверху літ. а16, вхід до цокольного поверху літ. а17, вхід до цокольного поверху літ. а20; цех з виробництва морозива та сирків літ. Б-1 загальною площею 1152,0 м2, у тому числі цокольний поверх літ. п/д Б-1, антресольний поверх, прибудови літ. Б1-1, Б2-1, Б3-1, Б4-1, Б5-1, Б6-1, Б7-1, Б8-2, Б9-1, Б10-1, Б11-1, б2-1, б3-1, цокольний поверх літ. п/д Б3-1, сходи літ. б1, б3, б5, б9, б10, резервуар літ. б4, майданчики літ. б2, б6, б7, ґанки літ. б11, б13, естакада літ. б12, сходи літ. б15; адміністративно-виробнича будівля літ. В-2 загальною площею 4097,6 м2, у тому числі цокольний поверх літ. під В-2, прибудови літ. В1-2, В2-1, тамбур літ. в-1, цокольний поверх літ. п/д В2-1, сходи літ. в, в1 , прибудови літ. В3-3, В4-3, цокольний поверх літ. п/д В4-3, підвал літ. п/д, прибудова (І поверх) літ. В5-4, прибудова (ІІ поверх) літ. В5-4, прибудова (ІІІ поверх) ) літ. В5-4, прибудова (ІV поверх) ) літ. В5-4, цокольний поверх літ. п/д В5-4, прибудови літ. в6-1, в7-1, в8-1, навіс з пандусом літ. в9, вхід до цокольного поверху літ. в10, в11, ганок літ. в12, сходи літ. в13 ; прохідна літ. Д-1 загальною площею 23,4 м2, ґанок літ. Д-1; будівля лабораторії літ. Ж-2 загальною площею 298,5 м2, в тому числі тамбур літ. ж1-1, веранда літ. ж2-1, вхід у цокольний поверх літ. ж3-1, сходи літ. ж; майстерня літ. И-1 загальною площею 226,5 м2; цех з виробництва глазурованих сирків літ. К-3 загальною площею 921,5 м2, в тому числі прибудови літ. К1-3, К2-3, К4-2, К5-1, К6-3, К7-1, сходи літ. к, ґанок літ. к1, майданчик літ. к2; електрощитова літ. Л; електроцех літ. М-2 загальною площею 146,8 м2, сходи літ. м; навіси літ. О, О1, Н; холодильна камера літ. П-1 загальною площею 287,4 м2, тамбур літ. п-1, п1-1; холодильна камера літ. Р-1 загальною площею 127,4 м2, естакада літ. р, сходи літ. р1; будівля складу літ. С-2 загальною площею 102,8 м2, сходи літ. с; холодильна камера літ. Т-1 загальною площею 116,8 м2, тамбур літ. т-1, тамбур літ. т1-1; навіси літ. Ц, Ч; холодильна камера літ. Ш, ганок літ. ш; навіси літ. Щ, Ю, Я; майстерня літ. У-2 загальною площею 343,7 м2, сходи літ. у; огорожа № 1; підйомники № 2, № 3; автозупинка № 4; замощення І, ІІ. На виконання вищевказаного договору купівлі-продажу позивач сплатила на рахунок ТОВ «Бонкор, ЛТД» грошову суму в розмірі 397 000,00 гривень (квитанція від 03.03.2016 р.). Між позивачем та Продавцем підписано акт прийому-передачі від 04.03.2016 р. Таким чином, позивач зобовязання за договором виконала у повному обсязі. Однак, Продавець ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Указана частина друга статті 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладення не відповідала встановленим законом вимогам. Позивачу стало відомо, що 25 березня 2013 року між ТОВ «Бонкор, ЛТД» та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено іпотечний договір № 01-1285/Т/5 та приватним нотаріусом [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бонкор, ЛТД», зареєстровану в реєстрі № 1302. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року по справі № 175/3042/15 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Актабанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору недійсним визнано недійсним іпотечний договір № 01-1285/Т/5 від 25.03.2013 р., укладений між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Бонкор, ЛТД». Припинено чинність іпотеки будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6, які належать ТОВ «Бонкор, ЛТД», зареєстрованої приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] 25.03.2013 р. за № 1301. Припинено чинність заборони відчуження будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6, які належать ТОВ «Бонкор, ЛТД», зареєстрованої приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] 25.03.2013 р. за № 1302. Складання такого договору відповідає ст. 627 ЦК України, якою встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору і визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦК України «Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина)». Тобто, укладаючи договір купівлі-продажу нерухомого майна, сторони мали право обговорити в ньому суттєві умови, зокрема, ціну та строк оплати (з відстроченням платежу). - Згідно з п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В свою чергу, відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно ст. 655 ЦК України «За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму». Всі ці умови зазначені в п.п. 1, 2 Договору купівлі-продажу від 15.02.2013 р.: ТОВ «Бонкор, ЛТД» в особі директора [PERSON] зобовязалось передати позивачу у власність вище вказане нерухоме майно, а позивач прийняти його і сплатити суму, зазначену в Договорі. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України «Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В укладеному між сторонами договорі визначені такі істотні умови: - договір укладено в письмовій формі і відповідає вимогам ст. 638 ЦК України; - згідно зі ст. 656 ЦК України ми визначили предмет договору купівлі-продажу будівлі та споруди, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6; - в договорі указана ціна 483 000,00 грн., що відповідає ст. 632 ЦК України; - визначили строк передачі мені у власність нерухомого майна 15.03.2016 р., що відповідає положенням ст. 664 ЦК України. Таким чином, в договорі обумовлені всі істотні умови, встановлені законодавством. Ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 ЦК визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зобов'язання має виконуватися, згідно ст. 526 ЦК України, належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З метою надання позивачу допомоги в оформленні всіх правовстановлюючих документів на нерухоме майно остання звернулась до фахівця [PERSON] і уклала з ним Договір про надання юридичних послуг від 05.02.2015 р. При цьому відповідно до п. 1.3. Договору про надання юридичних послуг, юридичні послуги - вчинені Виконавцем дії або їх сукупність, що спрямовані на захист прав та законних інтересів Замовника, підготовку аналітичних та експертних висновків з питань застосування законодавства, підготовку проектів договорів та супроводжуючих ці договори документів, підготовку процесуальних документів, а також вжиття інших заходів з метою забезпечення законності і правопорядку. Також, Договором про надання юридичних послуг передбачено (п. 2.5.), якщо інші вимоги щодо обсягу юридичних послуг не обумовлені Сторонами і не зафіксовані в додатку до Договору, комплекс юридичних послуг включає: підготовку аналітичних висновків з питань застосування законодавства України, висновків стосовно законності вчинення правочинів, розробку проектів договорів, локальних документів суб'єкта господарювання, участь у розгляді і вирішенні господарських, цивільних, адміністративних, трудових питань та спорів, повязаних з веденням господарської діяльності Замовника, надання усних та письмових консультацій, інформаційних довідок. Отже, надаючи юридичні послуги, відповідач [PERSON] порушив свої зобовязання за Договором про надання юридичних послуг. Через неналежне виконання ним своїх зобовязань, передбачених вказаним договором, що виразилось у наданні некваліфікованої юридичної консультації щодо порядку оформлення права власності на відчужуване майно, у порушення п. 4.2.2. Договору про надання юридичних послуг, Відповідач ТОВ «БОНКОР, ЛТД» не виконав свого обовязку щодо формулювання раціональних форм і способів вирішення завдань, поставлених Замовником. Так, Замовником було поставлено задачу Виконавцеві надати юридичні послуги, що супроводжують придбання оскаржуваного майна, у відповідності до чого Виконавцем було складено проект договору купівлі-продажу, але у порушення п.п. 4.2.3., 4.2.9. Договору про надання юридичних послуг Виконавець не оформив усі необхідні юридичні дії, вчинення яких визначається наданими послугами, а також не залучив та не погодив із Замовником, якщо це було необхідно та доцільно, інших фізичних та/або юридичних осіб спеціалістів (фахівців) в області права, що мають необхідний і достатній досвід для вирішення завдань, поставлених Замовником. На теперішній час означені записи про припинення чинності іпотеки будівель та споруд і про припинення чинності заборони відчуження будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6, які належать ТОВ «Бонкор, ЛТД», не вилучені з реєстру, що у звязку з моїм виконанням грошових зобовязань перед ТОВ «Бонкор, ЛТД» за договором купівлі-продажу від 15.02.2013 р. може призвести до несприятливих наслідків для позивача. Відповідно до п. 6.4. Договору про надання юридичних послуг, у випадку невиконання, неналежного виконання обовязків по цьому договору Виконавцем, або настання негативних наслідків для Замовника, Виконавець сплачує Замовнику штраф в розмірі 10% від суми невиконаного зобовязання, або від суми збитків, шкоди, заподіяних Замовнику, але в розмірі не більшому ніж 25 000,00 гривень. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися, згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON], який не виконав зобовязання за Договором про надання юридичних послуг від 05.02.2015 р., має сплатити штраф у розмірі 25 000,00 гривень. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У звязку з визнанням недійсним іпотечного договору № 01-1285/Т/5 від 25.03.2013 р. за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2015 р. прошу задовольнити мої позовні вимоги про виключення записів про обтяження майна іпотекою та накладення заборони відчуження на нерухоме майно, про виключення запису із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 15.09.2015 р. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 1887 про звернення стягнення на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, Лоцманський узвіз, буд. 6, які належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Бонкор, ЛТД», ЄДРПОУ 20266912. У виконавчому написі вказано, що «за рахунок коштів, отриманих від реалізації вище вказаного нерухомого майна, пропоную задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» у розмірі 3\~900 000,00 грн. строкова заборгованість за кредитом за період з 25.03.2013 р. по 02.04.2015 р.; 1\~553\~000,00 грн. прострочена заборгованість за період з 03.06.2014 р. по 02.04.2015 р.; 449\~608,99 доларів США строкова заборгованість, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 10\~570 078,95 грн., за період з 13.09.2013 р. по 02.04.2015 р.; 75\~000,00 доларів США прострочена заборгованість, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 1\~763\~211,90 грн., за період з 03.06.2014 р. по 02.04.2015 р.; 735\~965,31 грн. прострочена заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом за період з 11.09.2014 р. по 02.04.2015 р.; 49\~148,66 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 1\~155\~460,12 грн., за період з 12.08.2014 р. по 02.04.2015 р.; 143\~530,84 грн. пеня за прострочення строків повернення кредиту за період з 02.03.2013 р. по 15.01.2015 р.; 8\~844,89 доларів США пеня за прострочення строків повернення кредиту, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 207\~938,87 грн. за період з 03.12.2013 р. по 15.01.2015 р.; 41\~064,59 грн. пеня за прострочення строків повернення відсотків за період з 11.09.2013 р. по 15.01.2015 р.; 3\~163,89 доларів США пеня за прострочення строків повернення відсотків, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 74\~381,45 грн. за період з 11.12.2013 р. по 15.01.2015 р.; 501,68 грн. пеня за прострочення строків повернення комісій за договором за період з 22.04.2014 р. по 07.05.2014 р., 15\~000,00 грн. витрати на вчиненню виконавчого напису нотаріуса на іпотечному договорі; що становить 20\~160\~133,71 грн.» Однак, Позивач вважає, що нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив право позивача на добровільне виконання вимог в строки та в порядку, передбаченому кредитним договором та Законом, що полягає в наступному. Однак, Позивач вважає, що нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив право позивача на добровільне виконання вимог в строки та в порядку передбаченому кредитним договором та Законом, що полягає в наступному. Згідно Закону України від 5 червня 2003 року N 898-IV «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пункт 4.1. Іпотечного договору передбачає, що Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадках, передбачених цим Договором та законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником умов зобовязання. При настанні зазначених у п. 4.1 випадків Іпотекодежатель надсилає Іпотекодавцю та Позичальнику письмову вимогу про усунення порушення зобовязання та/або зобовязань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України. В звязку з цим, ст. ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого. в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 р. за №282/20595 (далі по тексту Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пункт 3.2. Глави 16 Порядку передбачає, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29.07.1999 р., за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Слід зазначити, що пункт 2.3 глави 16 Порядку містить норму, яка дозволяє нотаріусу вчиняти виконавчий напис на іпотечному договорі лише після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Тобто, нотаріус перед тим, як вчиняти виконавчий напис зобовязаний обовязково перевірити, чи була надіслана банком вимога до позичальника про сплату боргу за кредитом, чи не вбачається з поданих банком документів спірності заборгованості, а у разі якщо така спірність наявна відмовити у вчиненні виконавчого напису. Аналогічне положення міститься в ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», яким передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. За таких умов, позивач протягом всього терміну дії кредитного договору та договору наступної іпотеки по день звернення до суду, не отримував жодної вимоги від третьої особи про усунення порушень, зокрема про погашення заборгованості за основним зобовязанням передбаченим кредитним договором, відсотками чи штрафними санкціями, ні поштовим направленням ні під розписку ні в жоден інший спосіб передбачений Законом, в тому числі за 30 днів до вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. Із вказаних вище норм права вбачається, що заборгованість при зверненні стягнення за виконавчим написом має бути безспірною і не потребуватиме додаткового доказування. Більш того, не може бути безспірною сума, яка не доказана Відповідачем, а саме не доведене її існування та виникнення. Тобто, із виконавчого напису не вбачається, з яких міркування виходив Відповідач при визначені безспірної суми заборгованості при вчиненні виконавчого напису, та більш того в порушення вимог ст. 192 ЦК України де передбачено, що законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Також, Вищий господарський суд України, у своїх постановах по справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким що не підлягає виконанню, неодноразово вказував на те, що належними доказами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, оскільки тільки первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. При цьому необхідно зазначити, що такий документ, як розрахунок заборгованості не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості, а є тільки відображенням односторонніх арифметичних розрахунків. Таким чином, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не тільки не перевірив безспірність вимог, а й, більш того, вчинив його при існуванні спірності та недоказованості. При таких обставинах, приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, попередньо не переконавшись та не отримавши від банку документів, які б підтвердили отримання позивачем вимоги про усунення порушень та зі спливом тридцятиденного строку з моменту отримання б позивачем такої вимоги, що свідчить про грубе порушення з боку приватного нотаріуса вимог передбачених ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого. в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 р. за №282/20595. Таким чином, приватний нотаріус, з підстав передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», зобовязаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії як вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте вчинив таку нотаріальну дію в звязку з чим і порушив вимоги Закону. При таких обставинах, у відповідності до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved