Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 14 жовтня 2010 року у віці 84 років помер її рідний батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вулиця Говаленко 36, село Павлівка, Білокуракинський район, Луганська область, право власності на який на підставі Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, видане 20 листопада 1991 року виконкомом Білокуракинської районної Ради народних депутатів, реєстровий номер 179, належало померлому [PERSON] На випадок своєї смерті він зробив розпорядження у вигляді заповіту, згідно з яким усе своє майно померлий заповідав позивачці. Після його смерті, у встановлений законом шестимісячний строк, позивачка звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом із заявою нею були передані для оформлення документи, у тому числі, правовстановлюючі документи на спадкове майно, що належало померлому чоловікові. 16.03.2011р. приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], було заведено спадкову справу № 24, проте здійснити переоформлення документів на своє імя позивачка не встигла, бо вказаний нотаріус помер, а документи нотаріального діловодства були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який на той час знаходився за адресою: вулиця Оборонна буд.112а, місто Луганськ, Луганська область. З огляду на загальновідомі факти про те, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та на території Донецької та Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції, а вищевказана будівля обласного нотаріального архіву станом на теперішній час знаходиться на території, яка не контролюється органами влади України (непідконтрольна територія), є всі підстави вважати документи стосовно спадкової справи втраченими. Звернувшись до Головного територіального управління юстиції у Луганській області з питань переоформлення спадщини, яка відкрилась після смерті її батька, а нотаріусом було заведено спадкову справу позивачці було повідомлено про припинення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом [PERSON] у звязку з його смертю та відсутністю документів нотаріального діловодства та архіву, які були передані до Луганського обласного державного нотаріального округу та розяснено право вирішення питання виключно у судовому порядку. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало її, як єдиної та належної спадкоємиці за заповітом та законом звернутися до суду з позовом, в якому\~\~позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Білокуракинського району не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав та просить суд його задовольнити. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. 14 жовтня 2010 року у віці 84 років помер [PERSON], про що [PERSON] сільською радою Білокуракинського району Луганської області було зроблено актовий запис за № 15 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 254738 (а.с.). Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Білокуракинського району № 1240 від 04.09.2017р. на момент смерті [PERSON] із ним проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с.12) Відповідно до свідоцтва про народження померла є матірю позивачки. (а.с.23) Відповідно до рішення Попаснянського районного суду Луганської області № 423/266/14-ц від 27.02.2014р. позивачка є рідною донькою померлого [PERSON] (а.с.20). Із досліджених в судовому засіданні свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, виданого 20 листопада 1991 року виконкомом Білокуракинської районної Ради народних депутатів, реєстровий номер 179 (а.с. 14), технічного паспорту на домоволодіння (а.с.15-18) та Довідки-характеристики № 154 від 19.09.2017р., складеної КП «Білокуракинське районне бюро технічної інвентаризації (а.с.19) вбачається, що померлому [PERSON] на праві власності належав житловий будинок із господарчими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вулиця Говаленко 36, село Павлівка, Білокуракинський район, Луганська область. Відповідно до заповіту від 27.09.2006р. реєстровий номер №40, посвідченого секретарем Павлівської сільської ради Білокуракинського району вбачається, що все належне [PERSON] своє майно та права заповідав позивачці (а.с.13). Із витягу із Спадкового реєстру, дослідженому в судовому засіданні, вбачається, що 16.03.2011р. приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], було заведено спадкову справу №24 (номер у Спадковому реєстрі 50873747) після померлого [PERSON] (а.с.9). Відповіддю за № Б-1296/4/09-44 від 25.09.2017р. (а.с.6-7) позивачці повідомлено про те, що приватна нотаріальна діяльність [PERSON] по Білокуракинському районному нотаріальному округу за даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів була припинена 12.04.2013р. у звязку з його смертю, а усі документи нотаріального діловодства та архіву були передані до Луганського обласного державного нотаріального округу, який переміщено до м. Старобільськ, Луганської області (Юридична адреса 92700, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Миру, буд.3). Однак фактично архів та документи Луганського обласного державного нотаріального архіву залишись у м. Луганську, а їх перевезення до м. Старобільськ із непідконтрольного уряду м. Луганська на сьогодні є неможливим у звязку із відсутністю гарантій забезпечення схоронності документів та забезпечення безпеки, життя і здоровя працівників Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що за таких підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved