Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

ТОВ "СМІЛАЕНЕРГОПРОМТРАНС" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу з оплати послуги з централізованого опалення житла. В обґрунтування позову зазначило, що позивач є постачальником теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідача. Послуги з опалення житла надавались вчасно та добросовісно. Товариство нараховувало відповідачу вартість послуг за тарифами, затвердженими відповідно до чинного законодавства, однак відповідач не здійснював їх оплату. Посилаючись на те, що відповідач з листопада 2008 року по жовтень 2018 року має борг по оплаті наданих послуг в розмірі 27425 грн. 83 коп., добровільно його не сплачує, товариство просило стягнути його в примусовому порядку. Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги і остаточно просив стягнути з відповідача 33543 грн. 56 коп. боргу за надані послуги з теплопостачання за період з листопада 2008 року по квітень 2019 року включно. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Одночасно наполягав на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач на розгляд справи не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСББ «Батьківщина» 2015» від 20 квітня 2017 року та довідкою відділу державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради від 28 січня 2019 року №115 та є споживачем теплової енергії. Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 461 від 18 жовтня 2017 року, № 1101 від 9 червня 2016 року та № 1171 від 9 червня 2016 року встановлено тарифи для ТОВ «Смілаенергопромтранс» за опалення для населення у розмірі. Відповідач отримував послуги по забезпеченню житла теплом, що вбачається з актів від 08 жовтня 2010 року, 15 жовтня 2011 року, 30 жовтня 2012 року, 31 жовтня 2013 року, 05 листопада 2014 року, 15 жовтня 2015 року, 26 жовтня 2016 року, 26 жовтня 2017 року та 29 жовтня 2018 року, складених за участю представника балансоутримувача будинку [ADDRESS] , згідно з якими у зв`язку з початком опалювальних сезонів у м. Смілі до будинку, в якому мешкає відповідач, ТОВ «Смілаенергопромтранс» було подано теплову енергію, відповідно 08 жовтня 2010 року, 15 жовтня 2011 року, 30 жовтня 2012 року, 08 жовтня 2013 року, 28 жовтня 2014 року, 13 жовтня 2015 року, 22 жовтня 2016 року, 24 жовтня 2017 року та 25 жовтня 2018 року. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі в рішенні суду - чинним на момент виникнення спірних правовідносин). Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Частинами першою, другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , статті 67 ЖК України передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло в якому він зареєстрований та проживає, надавалися житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснювалися ТОВ «Смілаенергопромтранс» відповідно до тарифів, встановлених та затверджених рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради, які відповідачем не оспорювались. У відповідності з наданим позивачем розрахунком відповідачу нараховано 33543 грн. 56 коп. боргу за спожиту теплову енергію з листопада 2008 року по квітень 2019 року. Розмір заборгованості відповідач не оспорював та не спростував. При цьому, суд враховує, що відповідач не клопотав про застосування позовної давності до заявлених вимог, а тому заявлений позивачем борг належить стягнути в повному обсязі. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення надаються споживачеві згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Правилами встановлено право споживача на зменшення розміру плати за відповідні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Як роз`яснено у листі Державної житлово-комунальної інспекції Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02 листопада 2010 року № 23/4883, оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі (в разі відсутності технічної можливості відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання). Суд зазначає, що відповідач не скористався правом, за наявності наміру припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від відповідних мереж, не подав до товариства відповідну заяву про його відсутність у квартирі за вказаною адресою, у зв`язку з чим підстав для несплати вартості наданих послуг відповідно до положень пункту 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не виникло. Враховуючи наведене, суд вважає, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 1921 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved