Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати відповідача - [PERSON] таким що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що йому - [PERSON] належить на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.1995 року, посвідченого П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, житловий будинок [ADDRESS]. В належному йому житловому будинку зареєстровані він - [PERSON], його дружина [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON], відповідач по справі, який з 2014 року не проживає у вказаному будинку без поважних причин. З вказаного часу, відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані, майно та особисті речі відповідача в будинку відсутні, перешкод для проживання у спірному будинку для відповідача позивач не створює, він за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.1995 року, посвідченого П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою. (а.с.6-7). Згідно довідки про склад сім'ї, виданої КП ДЄЗ "Океан" № 1833 від 20.06.2018 року (а.с.8), в спірному будинку з 09.07.1996 року зареєстрований відповідач по справі, проте з 2014 року за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується повідомленням Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області за № К-30 від 03.07.2018 року (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved