Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась 04.08.2014 року до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно по 1/3 частки з усіх видів заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей, котрі проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги, являється працездатною особою, тому вона просить позовні вимоги задовольнити. У судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої просила суд позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином сповіщений, про причини неявки суд не повідомив, клопотання щодо відкладення розгляду справи від відповідача до суду не поступало. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення) Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 13.10.2001 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №952, шлюбі, який було розірвано Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 24.04.2014 року, що набрало чинності 06.05.2014 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти сторін проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач являється працездатною особою, однак від добровільного надання матеріальної допомоги ухиляється. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 3 зазначеної статті передбачає, що, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача 1/3 частки від усіх видів заробітку, проте не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, з моменту звернення позивачки до суду до досягнення старшою дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved