Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2020 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гринчишин І.Я. звернулася до суду з позовом до Юнашківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, про визнання за нею як спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по адресі: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] померла матір [PERSON] . Вона є єдиним спадкоємцем, яка має право на спадкування за законом у першу чергу, як дочка спадкодавця. Спадщину прийняла, оскільки вступила в управління та володіння майном. Коли вона звернулася з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив їй, у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування . Відповідач заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 11 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом і ухвалою судді від 22 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Гринчишин І.Я. подав заяву про розгляд справи за її відсутності. Юнашківська сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в якій вказала, що визнає позов повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що спірне домоволодіння, яке розташоване по адресі: [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи "колгоспні двори", в якому були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , [PERSON] , позивач по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» дав судам роз`яснення, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, спірний житловий будинок та приналежні будівлі станом на 15 квітня 1991 року належали кожному із них на праві власності в рівних частках по 1/6 , як майно колишнього колгоспного двору . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 03 січня 2001 року Юнашківською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Юнашківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 14 лютого 2020 року №103, дочка [PERSON] як один із членів колишнього колгоспного двору вступила у володінння спадковим майном. Згідно постанови приватного нотаріуса Данилюк Х.Я. від 13 травня 2020 року №94/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на домоволодіння, які розташовані по адресі: [ADDRESS] , через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на домоволодіння. Відповідно до зазначеної постанови єдиним спадкоємцем померлої є дочка [PERSON] . Із копії технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, виданого на ім`я [PERSON] та копії довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 22 липня 2019 року №120 вбачається, що до складу спірного домоволодіння входить: житловий будинок загальною площею 82,5 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м., літня кухня площею 36,8 кв.м., стайня площею 27,3 кв.м., гараж площею 32,0 кв.м, криниця площею 8 м/п, ворота площею 6,8 кв.м., огорожа площею 26,9 кв.м. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість домоволодіння, яке розташоване по адресі: [ADDRESS] становить 80 900 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року , а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, оскільки з наявних у суду матеріалів справи інших спадкоємців, які мають право на спадкування немає, а також враховуючи те, що позивач набула право власності на спірний житловий будинок та приналежні будівлі, як спадкоємець за законом у першу чергу, після смерті матері [PERSON] (1/6 частки) , однак не може отримати документа, який засвідчує її право власності на це майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved