Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №446/5192СLB від 9 серпня 2012 року на суму 7161,84 грн. 19 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20130619-К, у відповідності до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а позивач набув право вимоги даних коштів у відповідача. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, кредит не повернув, в зв'язку з чим має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 9855,74 грн., з яких: 6864,10 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1805,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1186,04 грн. - сума пені за порушення графіку погашення заборгованості. В судове засідання позивач не з'явився, його представником надано до суду заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надавав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України "Про банки та банківську діяльність"); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Судом встановлено, що 9 серпня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №446/5192КСLB, відповідно до умов якого ПАТ «Платинум Банк» останньому було видано кредит на суму 7161,84 грн., зі строком кредитування - 36 платіжних періодів, зі сплатою процентів за користування ним у розмірі 20% річних та з кінцевим строком повернення кредиту 08 серпня 2015 року (п. 1.2 кредитного договору №446/5192КСLB) . Відповідно до п.2.5 договору перерахування коштів для погашення заборгованості здійснюється позичальником в період з 31 по 05 число кожного місяця включно. Перший платіж повинен бути сплачений не пізніше 05 вересня 2012 року. Погашення здійснюється позичальником щомісячно рівними платежами у сумі 453 грн. (п. 2.8 договору). Кредитні кошти відповідачем були отримані через касу банку, що підтверджується заявою на видачу готівки №122828035, утім на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов'язання за договором щодо повернення їх банку щомісячними платежами зі сплатою процентів за користування ними, належним чином не виконав, в зв'язку з чим має непогашену заборгованість, яка складає 9855,74 грн., з якої: 6864,10 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1805,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1186,04 грн. - сума пені за порушення графіку погашення заборгованості, нарахованої відповідно до п. 4.2 договору, згідно якого у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом чи/або частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожен день прострочення. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Судом встановлено, що 19 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20130619-К, у відповідності до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а позивач набув право вимоги даних коштів у відповідача. Як передбачено п. 6.2 кредитного договору банк має право відступати, передавати, сек»юритизувати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково). За таких обставин, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved