Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] до 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно, покликаючись на те, що визначені раніше аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, є занадто великим, оскільки на даний час його матеріальне становище погіршилося, він має на утриманні ще двох малолітніх дітей, немає особистого доходу є безробітним. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву згідно якої просила розгляд справи проводити у її відсутності, в задоволенні первинного позову відмовити а зустрічний задоволити. Відповідач надала відзив на позовну заяву, згідно якого повністю заперечила проти позову, вважає, що зменшення аліментів на утримання сина негативно вплине на рівень життя дитини. Крім цього подала зустрічну позовну заяву про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилається на те, що з 17.07.2009 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу в них народився син [PERSON]. Рішенням Роменського Міськрайонного суду Сумської області від 11 серпня 2015 року визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] із - [PERSON]. Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/3 в частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення відповідачем не оскаржувалося та частково виконувалося, що виражалося у нерегулярних платежах. З моменту прийняття рішення про стягнення аліментів відповідач злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Весь тягар по утриманню сина вона несе самостійно. Утримання неповнолітнього сина потребує значних коштів. Відповідно до консультативного висновку з ДУ «інститут ПАГ НАМИ України» Дитяча поліклініка від 06.04.2018 р. син є часто хворіючою дитиною. В наслідок цього він потребує лікування та щорічного оздоровлення. Крім цього син відвідує гуртки оплату за які вона здійснює самостійно. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Внаслідок злісного ухилення відповідача від утримання сина, у відповідача станом на 14.03.2018 року утворилася велика заборгованість по аліментах у сумі 13 455,41 грн. Неустойка за весь період виникнення даної заборгованості значно перевищує суму заборгованості відтак підлягає стягненню сума пені в розмірі 13 455,41 грн., що не перевищує 100 відсотків від суми заборгованості у відповідності до вимог ст. 196 СК України. Згідно відзиву на зустрічний позов, встановлено, що відповідач за зустрічним позовом, [PERSON], повністю заперечив проти задоволення зустрічного позову, вважає, що позовна вимога про збільшення мінімального розміру аліментів - «не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то вважає, що даний мінімум визначений чинним законодавством, та підлягає виконанню державними виконавцями без додаткового рішення суду, відповідно дана позовна вимога є безпідставною. Не погоджується з тим, що [PERSON] утримує сина самостійно, оскільки до розлучення та деякий час після розлучення, син [PERSON] проживав з ним, він був на його повному утриманні і забезпеченні. Вважає висновок ДУ «інститут ПАГ НАМИ України» неналежним доказом, додаткових витрат, понесених [PERSON] на лікування (утримання) дитини. Окрім того, квитки, надані [PERSON] до м. Бердянська теж не є відповідним доказом. [PERSON] не було надано доказів перебування дитини на санаторно-курортному лікуванні, які б підтверджували її витрати. Крім того, [PERSON], в обґрунтування своїх позовних вимог, зазначає, що дитина відвідує курси англійської мови, вартість індивідуальних уроків з якої становить 1200 грн. на місяць. В той же час, [PERSON] не надає жодного належного доказу, який би підтверджував оплату нею даних курсів (хоча б за один місяць). Відповідач у зустрічному позові зазначає, що станом на 14.03.2018 року утворилась велика заборгованість по аліментах у сумі 13 455,41 грн., але позов було подано аж 20 квітня 2018 року, в той момент, коли сума заборгованості була значно меншою. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у первинному позові слід відмовити, а зустрічний позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтв про народження, встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є неповнолітній син [PERSON] - [INFO]. Свідоцтвом про шлюб стверджено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] Свідоцтвами про народження дітей, встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27.11.2014 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 серпня 2015 року визначено місце проживання нашого малолітнього сина [PERSON] із матір'ю - [PERSON] Згідно рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 21.04.2016 року, стягнено з [PERSON] на користь матері [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 в частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення суду не оскаржувалося і вступило в законну силу. Довідкою про доходи стверджено, що [PERSON] працює менеджером в ФОП "[PERSON]" і її заробітня плата за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року становить 21 090 грн. Довідкою №83 від 05.04.2018 року, стверджено що [PERSON] у період часу з 02.04.2018 року по теперішній час відвідує курси англійської мови, вартість індивідуальних уроків складає 1200 грн. на місяць. Відповідно до консультативного висновку з ДУ «інститут ПАГ НАМИ України» Дитяча поліклініка від 06.04.2018 р. [PERSON] потребує лікування та щорічного оздоровлення. Згідно розрахунку заборгованості, виданої Роменським міським ВДВС ГТУЮ у Сумській області, встановлено, що заборгованість [PERSON] по аліментах складає 13 455,41 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися на перед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. У пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Позивач за зустрічним позовом особисто понесла додаткові витрати у зв'язку з відвідуванням сина [PERSON] індивідуальних курсів англійської мови, оскільки відповідач не брав участі у додаткових витратах на сина, крім цього його син [PERSON] потребує лікування та щорічного оздоровлення, тому суд вважає за необхідне стягувати з батька 600 грн. додаткових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно розрахунку нарахування неустойки (пені), розмір заборгованості (пені) на заборгованість по аліментам за період з лютого 2016 року по квітень 2018 року становить 41 372,70 грн. Проте як вбачається станом на 13.04.2018 року заборгованість [PERSON] по аліментах складає 6 839,45 грн., тобто дана сума і підлягає стягненню неустойки з [PERSON], оскільки сума неустойки не може перевищувати 100 відсотків заборгованості., Судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved