Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Перший Український [PERSON] банк» 11 жовтня 2017 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю та скасування арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший\~Український [PERSON]\~банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5886520 від 28 листопада 2007 року, відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 77 000,00 доларів США, а остання, в свою чергу, зобов'язалася використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 10,99% та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 28.11.2027. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 5886520 від 28 листопада 2007 року, між позивачем та позичальником було укладено Договір Іпотеки № 5888466 від 28 листопада 2007 року, зареєстровано в реєстрі № 540, де предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: об'єкт житлової нерухомості, квартира, загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 42.7 кв.м., адреса місця знаходження предмета іпотеки: [ADDRESS]. На підставі заяви Іпотекодержателя та вищевказаного Договору іпотеки № 5888466 від 28 листопада 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 540, 20.06.2017 року державним реєстратором [PERSON] Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної з реєстрації» Дніпропетровської області, було прийнято рішення про передачу вищевказаного нерухомого майна переданого в іпотеку, в приватну власність Позивачу, про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором було прийнято відповідне рішення № 35867571 та внесено відповідні записи про право власності за № 21107507. З інформаційної довідки № 92053659 від 14.07.2017 року вбачається, що на предмет іпотеки було накладено арешт [PERSON] відділом державної виконавчої служби м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області, про що свідчить: -запис про обтяження № 21108199 відомостей з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава: постанова про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2010, видавник: [PERSON] ВДВС Дніпропетровського МУЮ; -запис про обтяження № 21108083 відомостей з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава: постанова про накладення арешту та заборони майна боржника, серія та номер: б/н, виданий 22.02.2010, видавник: державний виконавець Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ [PERSON] На підставі вищевикладеного просять скасувати арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, накладеного [PERSON] відділом державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на майно, що належить позивачу (код ЄДРПОУ14282829) квартиру, загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 42.7 кв.м., адреса місцезнаходження предмета іпотеки: [ADDRESS]: -запис про обтяження № 21108199 відомостей з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава: постанова про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2010, видавник: [PERSON] ВДВС Дніпропетровського МУЮ; -запис про обтяження № 21108083 відомостей з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава: постанова про накладення арешту та заборони майна боржника, серія та номер: б/н, виданий 22.02.2010, видавник: державний виконавець Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ [PERSON] Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі. 12 лютого 2018 року від відповідача на адресу суду надійшли пояснення до позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, участі в судових дебатах не приймав, письмово просив розглянути справу у його відсутність. В судовому засідання представник відповідача [PERSON] відділу\~державної виконавчої\~служби м.\~Дніпро Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Дніпропетровській області - [PERSON] просила розглянути справу відповідно вимог діючого законодавства, участі в судових дебатах не приймала, письмово просила розглянути справу у відсутність представника. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший\~Український [PERSON]\~банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5886520 від 28 листопада 2007 року, відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 77 000,00 доларів США, а остання, в свою чергу, зобов'язалася використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 10,99% та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 28.11.2027 (а.с. 9-13). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 5886520 від 28 листопада 2007 року, між позивачем та позичальником було укладено Договір Іпотеки № 5888466 від 28 листопада 2007 року, зареєстровано в реєстрі № 540, де предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: об'єкт житлової нерухомості, квартира, загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 42.7 кв.м., адреса місця знаходження предмета іпотеки: [ADDRESS] (а.с. 5-8). На підставі заяви Іпотекодержателя та вищевказаного Договору іпотеки № 5888466 від 28 листопада 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 540, 20.06.2017 державним реєстратором [PERSON] Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної з реєстрації» Дніпропетровської області, було прийнято рішення про передачу вищевказаного нерухомого майна переданого в іпотеку, в приватну власність Позивачу, про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором було прийнято відповідне рішення № 35867571 та внесено відповідні записи про право власності за № 21107507(а.с. 15). З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна на майно [PERSON] [PERSON] відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції накладено заборони № 21108199 та № 21108083 (а.с. 14-15). Згідно інформаційної довідки ВП-спецрозділу виконавче провадження № 22032563 щодо примусового виконання виконавчого напису № 2262, виданого 05.10.2010 приватним нотаріусом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український [PERSON]» боргу на загальну суму 89 210,26 доларів США та 109 745,51 грн. перебувало на виконанні у відділі з 20.10.2010 по 18.12.2015 (а.с. 35-41). В рамках вищевказаного виконавчого провадження 20.10.2010 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, номер запису про обтяження № 21108199. Державним виконавцем 18.12.2015 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з встановленням законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника. Після чого виконавче провадження було передано на зберігання до архіву. Відповідно до інформаційної довідки ВП-спецрозділу виконавче провадження № 17634344 щодо примусового виконання ухвали № 2-3155/10, виданої 19.01.2010 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про накладення арешту на квартиру [ADDRESS]/277, боржник [PERSON], стягувач [PERSON], перебувало на виконанні у відділі з 22.02.2010 по 09.03.2010. В рамках вищевказаного виконавчого провадження 22.02.2010 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, номер запису про обтяження № 21108083. Державним виконавцем 09.03.2010 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з фактичним повним виконанням рішення суду. Після чого виконавче провадження було передано на зберігання до архіву та знищено. Судом встановлено, що на теперішній час виконавчі провадження відносно [PERSON] на примусовому виконанні у [PERSON] відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції не перебувають. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК УКраїни\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст.\~572,\~575 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно зі\~ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до вимог\~ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються всі вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до вимог\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно п. 16\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~26\~грудня 2003\~року №\~14\~"Про\~практику розгляду\~судами скарг\~на рішення,\~дії або\~бездіяльність органів\~і посадових\~осіб державної\~виконавчої служби\~та звернень\~учасників виконавчого\~провадження" роз'яснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Зі змісту\~ст. 81 ЦПК України\~випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з\~вищевикладеного,\~на час\~звернення з\~заявою до\~суду за\~наявності арешту\~ накладених\~на майно,\~порушується право\~позивача,\~внаслідок чого\~він позбавлений\~можливості скористатися\~своїми іпотечними\~правами,\~підстав для\~продовження обтяження\~на майно\~суд не\~вбачає,\~а тому\~право позивача\~підлягає судовому\~захисту в\~заявлений ним\~спосіб шляхом\~зняття арешту\~з майна. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved