Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач КС «СуперКредит» в особі голови правління Білак О.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії №СК12/036/19/95/10, яка станом на 24 липня 2020 року складає 5533 грн. 82 коп. та складається із: 1677 грн. 52 коп. - заборгованості по тілу кредиту, 1465 грн. 09 коп. заборгованості по сплаті процентів за період з 30.03.2019 року по 24.07.2020 року, 2391 грн. 21 коп. - сума заборгованості по пені за період з 10.05.2019 року по 29.02.2020 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог КС «СуперКредит» посилається на те, що [PERSON] 06 лютого 2019 року отримала позику на умовах фінансового кредиту в розмірі 1970 грн. під 66% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк до 06.02.2020 року, шляхом перерахування коштів на добровільний пайовий внесок в кредитну спілку. Свої зобов`язання, щодо своєчасного повернення коштів та сплати відсотків за їх користування належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 24 липня 2020 року утворилась заборгованість, розмір якої становить 5533 грн. 82 коп., які позивач просить стягнути на свою користь та вирішити питання судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки; відзиву на позов не подала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 06 лютого 2019 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СК12/036/19/95/10. Відповідно до п.3.1 кредитного договору сторони погодили, що кредит надається позичальнику у національній валюті України після підписання даного договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника або шляхом спрямування суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок позичальника в кредитну спілку за його заявою. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 66 % річних (п.п. 3.2, 3.3Договору). Згідно з п.3.7 договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів та пені по кредиту. Відповідно до п.3.4 договору у випадку прострочення понад три дні терміну платежу, зазначеного у графіку платежів, кредитор має право стягувати з боржника пеню, за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. На підставі заяви [PERSON] КС «СуперКредит» виконала умови договору та надала відповідачці кредит у сумі 1970 грн., згідно її заяви на перерахування коштів у сумі 1970 грн. на добровільний пайовий внесок, що підтверджується довідкою про перерахування. Того ж дня на підставі заяви [PERSON] про повернення добровільного додаткового пайового внеску у сумі 1970 грн., позивачем повернуто останній грошові кошти в сумі 1970 грн.., що підтверджується видатковим касовим ордером №45/12 від 06.02.2019 року. Відповідно до п. 3.3 Договору відповідач мав щомісячно вносити кошти для погашення кредиту та відсотків за його користування згідно графіку узгодженого сторонами. Разом з тим, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого, станом на 24 липня 2020 року утворилась заборгованість, з якої 1677 грн. 52 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 1465 грн. 09 коп. заборгованість по процентах за період з 30.03.2019 року по 29.02.2020 року та пеня за період з 10.05.2019 року по 29.02.2020 року в розмірі 2391.21 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно вимог ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Як вбачається із п.3.7 кредитного договору сторони досягли домовленості, що прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів та пені за порушення строків платежів. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що в силу пункту 3.7 кредитного договору [PERSON] повинна виконати перед позивачем зобов`язання по сплаті відсотків в розмірі 14465 грн. 09 коп. за період з 30.03.2019 року по 29.02.2020 року. У свою чергу умовами договору ( п.3.4) сторони також узгодили відповідальність за прострочення чергового платежу згідно графіку платежів понад три дні, шляхом нарахування пені, у розмірі 1% від простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Оскільки заборгованість відповідача по тілу кредиту, відсотках та пені підтверджується наданим позивачем розрахунком, який суд визнає належним та допустимим доказом, тому вимоги позивача про стягнення 1677 грн. 52 коп. - заборгованості по тілу кредиту, 1465 грн. 09 коп. заборгованості по процентах за період з 30.03.2019 року по 29.02.2020 року та заборгованості по пені за період з 10.05.2019 року по 29.02.2020 року в розмірі 2391.21 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід також стягнути 20102 грн. судових витрат.

Outcome: approved