Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, та, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просить суд надати дозвіл на оформлення документів на тимчасовий виїзд та дозвіл на тимчасовий виїзд сина [PERSON], [INFO], за кордон до країни Індія без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], у період з 20 грудня 2017 року по 20 січня 2018 року, в супроводі матері [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 21 березня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. На даний час дитина проживає разом з нею в місті Київ. Відповідач також проживає в м.Київ та бачиться з сином. Дитина часто хворіє, у зв'язку з чим нею неодноразово здійснювалися спроби вивезти сина за кордон з метою відпочинку та оздоровлення на нетривалий період часу, проте батько дитини щоразу необгрунтовано та безпідставно затримував оформлення документів, обіцяв та не надавав нотаріально завіреної заяви про згоду на тимчасову поїздку за кордон, не зазначаючи при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову в оформленні документів. Вважає, що така позиція відповідача, як батька дитини, шкодить інтересам сина та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. На даний час вона має намір з'їздити з сином на відпочинок до Індії. Поїздка здійснюється для оздоровлення та відпочинку дитини на короткий термін, без мети постійного проживання за межами України. Таким чином, жодні права батька, встановлені чинним законодавством України, в тому числі на побачення з дитиною, порушуватися не будуть. Оскільки відповідач не надає їй дозволу на вивіз дитини за кордон, вона змушена звертатись до суду із вказаним позовом. Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю, згоден на тимчасовий виїзд сина [PERSON] до країни Індія у період з 20 грудня 2017 року по 20 січня 2018 року, в супроводі матері. Третя особа служба у справах Кролевецької районної державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила, надавши заяву про розгляд справи без участі представника служби (а.с.74). Кролевецька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування в судове засідання свого представника не направила, надавши суду обґрунтований висновок про надання згоди на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, який в судовому засіданні 25.10.2017 року підтримала представник органу опіки та піклування Чабан В.М. Кролевецька РДА вважає за доцільне надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітнього [PERSON], [INFO], за межі України з обов'язковим зазначенням конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування дитини у цій державі (а.с.26). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 21 березня 2013 року (а.с. 9), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8), який на даний час проживає разом з матір'ю в місті Києві. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані, серед іншого, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З медичних довідок КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Оболонського району м.Києва від 31.08.2017 р., Інституту травматології та ортопедії від 21.08.2017 р., наданих позивачкою, вбачається, що дитини [PERSON] має ряд захворювань (а.с.14, 63), а тому позивачка, турбуючись про здоров'я сина, має бажання та можливість виїзду з дитиною за кордон до країни Республіка Індія, де може забезпечити дитині відпочинок та оздоровлення. Однак, отримати від відповідача нотаріально завірену заяву про згоду на тимчасову поїздку дитини за кордон їй не вдалось. Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене ст.313 Цивільного кодексу України, зокрема ч.3 такої визначає, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Згідно п.п. 1, 2 п. 4 вказаних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків) у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, серед іншого, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи, що сторони під час розгляду справи не виявили бажання оформити нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон, у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог про надання [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за кордон до країни Республіка Індія без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] у період з 20 грудня 2017 року по 20 січня 2018 року, у супроводі матері [PERSON] Крім того, суд також вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про надання дозволу на оформлення документів на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за кордон до країни Республіка Індія без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] у період з 20 грудня 2017 року по 20 січня 2018 року. На підставі ст.ст. 141, 150, 155 СК України, ст. 313 ЦК України,

Outcome: approved