Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 07 серпня 2004 року по 29 травня 2007 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, а рішенням Солонянського районного суду від 22 січня 2007 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини. З моменту розірвання шлюбу відповідач спочатку хоча б інколи навідувався до дитини та цікавився його життям, а з 2010 року повністю припинив брати участь у вихованні їх спільного сина, не спілкується з ним та не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, не піклується про фізичний, духовний стан та розвиток дитини, навчання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєння нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Відповідач фактично не приймає участі і в утриманні дитини, оскільки навіть після стягнення аліментів за рішенням суду у розмірі 209 гривень щомісячно, він ухиляється від їх сплати, про що свідчить значний розмір заборгованості по виконавчому листу по сплаті аліментів на утримання дитини в розмірі 16670 гривень 89 копійок станом на 31 серпня 2015 року. Відповідач не бере жодним чином участі у вихованні дитини, у зв'язку з чим всі питання виховання та розвитку дитини вирішуються нею, хоча права та обов'язки батьків по вихованню та утриманню дитини є рівними. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини, змушена звернутися з даним позовом до суду та прохати позбавити відповідача батьківських прав. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що після розірвання шлюбу з 2007 року за їх спільною домовленістю з відповідачем дитина проживає з нею, а відповідач міг в любий час спілкуватися з дитиною, що він і робив періодично до 2010 року, а потім припинив спілкування з сином, брати участь у його вихованні не бажає і до даного часу. Вона жодним чином не перешкоджала відповідачеві виконувати свої батьківські обов'язки, в той час як він сам не бажає цього робити, хоча зобов'язаний за законом виховувати свою неповнолітню дитину. Будь-яких спорів з приводу участі відповідача у вихованні дитини між ними не має, але відповідач тривалий час ухиляється як від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, оскільки не цікавиться його навчанням, розвитком, станом здоров'я, не відвідує батьківські збори у школі, де навчається їх син, так і його утриманням, так як має значну заборгованість по виплаті згідно рішення суду аліментів на утримання сина. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, та прохала позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи особисто під розписку (а.с.53), в судове засідання не з'явився. Згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.57) позовні вимоги визнав, проти позбавлення його батьківських прав не заперечував. Представник третьої особи Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (орган опіки та піклування) в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та пояснив, що до органу опіки та піклування звернулася позивачка [PERSON] із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON], який є батьком її сина [PERSON], [INFO], але після розірвання шлюбу не спілкується з дитиною та не приймає участі в його вихованні та житті. Розглянувши надані документи, органом опіки та піклування було встановлено, що відповідач як батько дитини не займається вихованням сина, не цікавиться його життям, розвитком, станом здоров'я та фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини. Свідок [PERSON] показала суду, що з позивачка є її рідною сестрою, у зв'язку з чим їй відомо, що відповідач як батько дитини останні п'ять років у часті у вихованні дитини не приймає. Позивачка та відповідач припинили проживати однією сім'єю, коли дитині було 1,5 роки, і з цього часу відповідач фактично не цікавиться сином, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не відвідує батьківські збори, хоча позивачка ніколи не забороняла відповідачеві спілкуватися з сином, але останній сам такого бажання не має. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що [PERSON] є його батьком, який з ним не проживає з 2006 року. Спочатку він періодично спілкувався з батьком, який відвідував його один-два рази на рік, але останні два роки він його взагалі не відвідував, при цьому в січні 2016 року він приходив до нього у школу, щоб записати на диктофон його думку, чи згоден він на позбавлення його батьківських прав, на що він (неповнолітній [PERSON]) відповів, що згоден на позбавлення батька батьківських прав, так як він з ним не спілкується, його не любить, навіть коли хворів батько йому не допомагав, про що він чув з розмов дорослих. Йому відомо про те, що мама звернулась з позовом до суду про позбавлення його батька батьківських прав і підтримує даний позов. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, неповнолітнього [PERSON], дослідивши надані сторонами та третьою особою докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, а згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Судом встановлено, що з 07 серпня 2004 року позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі відповідно до актового запису № 7 по Новопокровській селищній раді Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.9), який було розірвано 29 травня 2007 року згідно актового запису №56 по відділу реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.11). В період шлюбу у сторін народилася спільна неповнолітня дитина: син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач (а.с.10), та який після розірвання шлюбу згідно довідок виконкому Новопокроської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області №1073 та №1071 від 18 вересня 2015 року, №1130 від 28 вересня 2015 року проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні по [ADDRESS] (а.с.12-13,16). Після розірвання шлюбу дружині [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). В судовому засіданні судом також встановлено, що відповідач [PERSON] згідно довідки виконкому Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області№1131 від 28 вересня 2015 року (а.с.17), копії паспорта відповідача(а.с.35), відомостей адресно-довідкового сектору підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області (а.с.26) проживає окремо від сина в тому ж населеному пункті, але за іншою адресою: [ADDRESS], де з 11 грудня 2007 року і зареєстровано місце його проживання. Як убачається із довідки Комунального закладу освіти «Новопокровська середня загальноосвітня школа I-III ступенів Солонянської районної ради Дніпропетровської області» №173, №174 від 28 вересня 2015 року за період відвідування [PERSON] шкільного закладу відповідач, як батько дитини, вихованням дитини не займається, батьківські збори не відвідує, не цікавиться життям дитини в навчальному закладі, в той час як вихованням дитини займається його мати - [PERSON], яка відвідує батьківські збори та цікавиться життям дитини у навчальному закладі (а.с.14,15). Згідно рішення Солонянсього районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2007 року у цивільній справі №2-97/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 209 гривень (а.с.18), на виконання якого видано виконавчий лист, за яким згідно довідки відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року №5552/03-41 у відповідача [PERSON] мається заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина за період з 02 серпня 2013 року по 31 серпня 2015 рік в розмірі 4372 гривні 57 копійки (а.с.19-20), що свідчить про неналежне виконання відповідачем батьківських обов'язків і по утриманню дитини, оскільки аліменти на утримання дитини навіть за рішенням суду відповідачем своєчасно не сплачуються, що призвело до виникнення значної заборгованості. За місцем мешкання та реєстрації згідно довідки виконкому Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області №1131 від 28 вересня 2015 року (а.с.17) відповідач [PERSON] характеризується позитивно (а.с.17). В той же час, з 2006 року після припинення між сторонами сімейно-шлюбних відносин він фактично усунувся від участі у вихованні свого сина [PERSON], при цьому до 2010 року періодично спілкувався з сином, а з 2010 року жодним чином не приймає участі в його житті, не спілкується з ним, що підтвердив в судовому засіданні як свідок [PERSON], так і неповнолітній [PERSON], при цьому вказані обставини не оспорював і відповідач, який надав до суду письмову заяву, згідно якої не заперечував проти позбавлення його батьківських прав (а.с.57), а можливе вирішення в судовому порядку питання щодо можливості позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини не змінило його ставлення до нього, він ніяким чином не приймає участь у вихованні дитини та взагалі не цікавиться життям сина, при цьому жодних доказів перешкод зі сторони позивачки щодо його участі у виховання дитини суду відповідач не надав. У зв'язку з тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не бере жодної участі у вихованні свого сина, не спілкується з ним та не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, не піклується та не дбає про фізичний, духовний стан та розвиток дитини, навчання, не створює умов для отримання ним освіти, навчання, не цікавиться його життям та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, суд приходить до висновку, що його необхідно позбавити відповідно до вимог ст.164 СК України батьківських прав, оскільки невиконання або ухилення від виконання обов'язку по вихованню дітей може бути відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України підставою до застосування наслідків, передбачених Сімейним кодексом України, в тому числі і позбавлення батьківських прав, що вбачаться із висновків органів опіки та піклування - Солонянської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування Дніпропетровської області щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.46-47). Також, в зв'язку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved