Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 31.05.2021 задоволено позов [PERSON] , визнано виконавчий напис вчинений 15.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 13900, про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 490998248 від 15.01.2019 в сумі 27768,34 грн, таким, що не підлягає до виконання. 14.06.2021 на адресу суду надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по справі щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5700 грн. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Представник позивача Першин С.М. звернувся на адресу суду з заявою про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача [PERSON] , на задоволенні заяви наполягав. Представником АТ «Альфа Банк» подано до суду заперечення, в яких представник відповідача, посилаючись на пропуск встановленого ст.246 ЦПК України строку, прохає залишити заяву позивача [PERSON] без розгляду. Згідно норм статті 264 ЦПК України, до кола питань, які суд вирішує під час ухвалення рішення, віднесено, зокрема, розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так додаткове рішення може бути ухвалено судом, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн (а.с.1) , судовий збір у сумі 420,40 грн за подання заяви про забезпечення позову (а.с.19), та приєднано звіт про виконання договору про надання правової допомоги, згідно якого [PERSON] сплачено за послуги адвоката в розмірі 5700 грн, які позивач згідно із змістом позовної заяви просив стягнути з АТ «Альфа Банк» на її користь. Між тим, ухвалюючи рішення у справі за цивільним позовом [PERSON] , судом було здійснено розподіл судових витрат між сторонами лише в частині судового збору, а питання щодо розподілу витрат, пов`язаних із розглядом справи судом не вирішено, що з огляду на положення ч.1 ст.270 ЦПК України, є підставою для ухвалення додаткового рішення. Згідно із ст.133 ЦПК України, судові витрати у справі складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до кола яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України). За змістом ч.ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як встановлено ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Представництво у суді адвокат Першин С.М. здійснював на підставі ордеру про надання правової та договору про надання правової допомоги № 0710/2 від 07.10.2020. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду надано звіт про виконання договору договору про надання правової допомоги №0710/2 від 07.10.2020, відповідно до якого вартість правової консультації становить 500 грн, складання та направлення адвокатського запиту 700 грн, складання заяви по суті справи 3000 грн, складання інших процесуальних документів 750 грн та представництво в суді 500 грн. Підписанням вказаного звіту адвокатом підтверджено повну оплату клієнтом послуг з надання правової допомоги в сумі 5700 грн. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. В постанові № 727/4597/19 від 16.04.2020, Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон N 5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон N 265/95-ВР, Положення N 13 та Положення N 148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Суд вказує, що стягненню підлягають не лише ті витрати на правничу допомогу, що стосуються участі в судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, підготовка запитів. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини №33210/07 і №41866/08 від 10.01.2020) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини №37246/04 від 18.02.2010 ). Заперечення представника відповідача АТ «Альфа-Банк» щодо порушення строків подання заяви про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, суд не приймає до уваги, оскільки, всі необхідні докази підтвердження розміру понесених судових витрат буди подані позивачем разом з позовною заявою, і в поданій позовній заяві позивач прохала здійснити розподіл судових витрат. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, потребу у вчинені запитів адвоката, участь представника позивача в судових засіданнях, той факт що судом задоволені позовні вимоги в повному обсязі та приходить до висновку що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 5700 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved