Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 17 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір за № 11078772000, відповідно до умов якого Банк надає позичальникові кредит у розмірі в іноземній валюті в сумі 54 714,00 доларів США, строком з 17 листопада 2006 року до 17 листопада 2027 року з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а останній в свою чергу - зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача за Кредитним договором між банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки від17 листопада 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №102. Предметом зазначеного договору іпотеки є двохкімнатна квартира загальною площею - 43, 4 кв.м., житловою площею -27, 9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак як зазначає представник Банку, не зважаючи на взяті на себе зобов'язання, [PERSON] в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повертає та проценти не сплачує, у зв'язку з чим Банк звернувся з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.11.2006 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON], а саме: двохкімнатну квартиру загальною площею - 43, 4 кв.м., житловою площею -27, 9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", що вникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту №11078772000 в розмірі 35 876,49 доларів США ( тридцять п'ять тисяч вісімсот сімдесят шість доларів США 49 центів) , що за курсом НБУ станом на 05.06.2013 року становить 286 760,79 грн. (двісті вісімдесят шість тисяч сімсот шістдесят грн. 79 копійок); Встановлення способу реалізації нерухомого майна, що належить [PERSON] на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеною відповідно до законодавства. Представник позивача у судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою повідомленого відповідача по даній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши відповідний позов, письмові докази й документи, які були надані суду, надавши виниклим між сторонами по справі правовідносинам належну правову оцінку, проаналізувавши відповідні арифметичні розрахунки, суд приходить до висновку про існування законних підстав для задоволення позову Банку - виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 17 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір за № 11078772000, відповідно до умов якого Банк надає позичальникові кредит у розмірі в іноземній валюті в сумі 54 714,00 доларів США, строком з 17 листопада 2006 року до 17 листопада 2027 року з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а останній в свою чергу - зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача за Кредитним договором між банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки від17 листопада 2006 року , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №102. Предметом зазначеного договору іпотеки є двохкімнатна квартира загальною площею - 43, 4 кв.м., житловою площею -27, 9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Проте як зазначив представник Банку, в порушення вимог Кредитного договору, відповідач [PERSON] умови договору не виконує, кредит не повертає, проценти не сплачує. Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, судом досліджено зміст ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, за якою зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ст. 1054 ч.ч.1,2 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ч.ч.1,2 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 1054 ч.2 ЦК України, судом звернуто увагу на наступне. Згідно ст. 1046 ч.1 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів по справі суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, що підтверджується змістом самого Кредитного договору. Однак відповідач не виконує відповідного грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Дійсно, згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Виходячи з положень Кредитного договору, боржник [PERSON] отримав визначену суму кредитних коштів в користування до 17 листопада 2027 року. В силу ст. 536 ч.ч.1,2 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як наводить ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позичальник [PERSON] прострочив виконання зобов'язання з повернення суми кредиту та процентів за правочином. Згідно ст. 625 ч.ч.1,2 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, п: несених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право на звернения стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Також ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки, окрім іншого, здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору за порушення відповідачем термінів погашення будь - яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Кредитними договорами, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит, позивач має право - зараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Враховуючи, що станом на сьогоднішній день відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом не виконує, Позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки. Станом на 05.06.2013 року заборгованість відповідача по Кредитному договору, сплаті процентів за користування кредитом та пені, становить 35 876,49 доларів США ( тридцять п'ять тисяч вісімсот сімдесят шість доларів США 49 центів), що за курсом НБУ станом на 05.06.2013 року становить 286 760,79 грн. (двісті вісімдесят шість тисяч сімсот шістдесят грн. 79 копійок), з яких: з • 32 313, 02 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.06.2013 року становить 258 277,97 грн. - кредитна заборгованість; • 3 374.48 доларів США, що за курсом НБУ станом 05.06.2013 року становить 26 972,22 грн. - заборгованість по процентам; • 188,99 доларів США, що за курсом НБУ станом 05.06.2013 року становить 1 510.60 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. З приведеного вище аналізу досліджених судом відомостей сукупно випливає, що існує законне підґрунтя для задоволення вимог Банку. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» суму оплаченого судового збору у розмірі 2868 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved