Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав-Інвест" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення позивача, відповідач видав розрахунковий лист, яким було нараховано заробітну плату та компенсацію відпустки, однак, розрахунок не був проведений. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за період з 01.09.2013 р. по 15.11.2013 р. в сумі 8839,34 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 16.11.2013 р. по 17.03.2014 р. - 12824,28 грн. та грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки (141 день) у розмірі 18394,75 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та надані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що позивач дійсно був звільнений з посади комерційного директора ТОВ «Слав - Інвест», за згодою сторін, 15.11.2013 року. Відповідно до розрахункових листків, відповідач, в день звільнення позивача, повинен був здійснити розрахунок і виплатити позивачу невиплачену заробітну плату в розмірі 8839,34 та компенсацію відпустки в розмірі 18394,75 грн., а всього - 27234,09 грн. (а.с.12). Згідно із наказом № 13-13ок від 15.11.2013 р., компенсація за невикористану відпустку за період з 01.03.2001 р. повинна бути виплачена за 141 день (а.с.11). При звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ч. 1 ст. 116 КЗпП України). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із розрахунку, станом на день розгляду справи, відповідач повинен сплати позивачу середній заробіток за весь час затримки кошти в сумі в сумі 12824,34 грн. (а.с.34). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що з відповідача на корись позивача підлягає стягненню: заборгованість по заробітній платі в розмірі 8839,34 грн., грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки (141 день) у розмірі 18394,75 грн. та середній заробіток за весь час затримки кошти в сумі в сумі 12824,34 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 400,58 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved