Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення грошового боргу обґрунтовуючи їх тим, що 28 серпня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою, за яким відповідач отримав у борг гроші в сумі 2000 Євро (дві тисячі), які зобов'язувався повернути до 31 грудня 2014 року, оскільки в добровільному порядку відповідач борг не повертає, тому з останнього позивачка просить стягнути заборгованість, станом на 23.03.2015 року, в загальній сумі 54422,16 грн. (п»ятдесят чотири тисячі чотириста двадцять дві гривні шістнадцять копійок) з яких основна сума боргу - 49521,24 грн. (сорок дев»ять тисяч п»ятсот двадцять одна гривня двадцять чотири копійки), 3% річних від простроченої суми - 346,65 грн., відсотки за користування позикою - 4015,43 грн. та судовий збір в сумі 538,84 грн. Від позивачки до суду надійшла заява в якій заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та уточненій позовній заяві, крім того надала свою згоду на заочне провадження у справі, яку просить розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду не надійшло повідомлення про причини неявки в судове засідання, тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою позивачки ухвалює у справі заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також інших актів законодавства. Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платнжу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частини 2 статті 625 ЦК України, вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладений з моменту передачі грошей. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 статті 1048 ЦК України, вказує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем 28 серпня 2014 року було укладено договір позики, згідно якого відповідач [PERSON] отримав від позивачки [PERSON] в позику гроші в сумі 2000 Євро з терміном повернення до 31.12.2014 року, що підтверджується письмовою розпискою, яку позичальник [PERSON], склав та підписав особисто, що було встановлено в судовому засіданні, та яка міститься в матеріалах справи (а.с.5). Крім того в судовому засіданні встановлено, що термін прострочення заборгованості почався 01.01.2015 року, тобто відповідач у відповідності до ст. 625 ЦК України, додатково до суми боргу має сплатити 3% річних від простроченої суми, що становить 346,65 грн. з розрахунку: 3% річних: 365 днів року = 0,008% за 1 день; загальний прострочений термін - 82 дні х 0,008% за 1 день = 0,7 % усього за час прострочення від суми боргу; 2000 Євро: 100% х 0,7% = 14 Євро х 24,760618 грн. за євро = 346,65 грн., а також заборгованість по процентах за користування позикою починаючи з 28.08.2014 року по час звернення позивачем до суду, визначений на рівні облікової ставки Національного банку України,у сумі 162,17 Євро, що згідно офіційного курсу гривні встановленого Національним банком України щодо Євро, становить 4015,43 грн. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до змісту ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на Території України. Згідно змісту ст.524 ЦК України зобов"язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Наявність у позивачки розписки про отримання відповідачем позики та відсутність доказів, які б могли свідчити про повне чи часткове виконання останім як позичальником своїх зобов'язань за вказаним договором, є підставою для задоволення судом позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики в повному обсязі. З довідки керуючого ТВБВ № 10010/093 ПАТ «Ощадний банк України» від 23.03.2015 року встановлено, що офіційний курс гривні щодо Євро станом на 23.03.2015 року складає 2476 грн. за 100 Євро ( а.с.6). Відповідно до змісту ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повина довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 статті 11 вказаного Кодексу визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладені обставини та те, що факти викладені в позовній заяві щодо невиконання зобов"язання відповідачем за договором позики знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає можливим задовольнити позов, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивачки заборгованість в загальній сумі 54422,16 грн. (п»ятдесят чотири тисячі чотириста двадцять дві гривні шістнадцять копійок) з яких основна сума боргу - 49521,24 грн. (сорок дев»ять тисяч п»ятсот двадцять одна гривня двадцять чотири копійки), 3% річних від простроченої суми - 346,65 грн., відсотки за користування позикою - 4015,43 грн., станом на 23.03.2015 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 538 грн. 84 коп.

Outcome: approved