Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб, що був укладений з відповідачем 14 липня 2012року в відділі державної РАЦС по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №412; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 06.08.2012р.н., у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивувала тим, що між нею та відповідачем по справі, 14 липня 2012року в відділі державної РАЦС по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області було зареєстровано шлюб, актовий запис №412. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], 06.08.2012р.н. Спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною цьому послужили різні погляди на створення побуту, вирішення побутових проблем, виховання дітей. У наслідок цього у сім'ї постійно виникали сварки і скандали, що призвело до виникнення неповаги між подружжям. З 2014 року шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження родини вважає не можливим. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не виділяє грошові кошти на утримання сина в добровільному порядку, що призвело до звернення з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обємі. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони перебувають у шлюбі з 14 липня 2012 року, який був зареєстрований відділом державної РАЦС по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №412, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, (а.с.7). Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину, сина [PERSON], 06.08.2012р.н, про що свідчить копія свідоцтва про народження, актовий запис № 1127,(а.с.8). Згідно довідки старшої по будинку, яка завірена директором КП «Житломасив», від 17.03.2017 року, малолітня дитина, [PERSON], 06.08.2012р.н., проживає разом з матірю [PERSON], за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул..І.Олексєєва, 24/11 та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Шлюбні відносини між сторонами припинені з причини різних характерів, втрати почуття любові та поваги. Сторони однією сімєю не проживають та спільне господарство не ведуть. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження родини є неможливим, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка «Костюк». Тому суд вважає необхідним прізвище [PERSON] після оформлення розірвання шлюбу в органах РАЦС залишити без змін. Позивачка та відповідач, як батьки свого малолітнього сина [PERSON], 06.08.2012р.н., усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, дійшли взаємної згоди, що їх син повинен проживати разом з позивачкою [PERSON]. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. З ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання сина. Матеріальний стан позивачки не дозволяє їй в повній мірі та належним чином забезпечувати дитину. Інших неповнолітніх дітей у відповідача [PERSON] немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітньої дитини, сина [PERSON], 06.08.2012р.н., і у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачки до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивачкою при подачі позову про розірвання шлюбу був сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.00 коп., тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути частину понесених нею судових витрат, у розмірі 640 грн. 00 коп. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, на виконання вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved