Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 17.05.2001 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі РАГС міського управління юстиції Львівської області. В шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки фактично розпались, вони стали чужими людьми, миритися не бажають і обоє прийшли до висновку, що їм необхідно розлучитись. За спільним рішенням між нами вирішили, що донька [PERSON] залишається надалі проживати разом із батьком - [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишатись на прізвищі - [PERSON]. Позивачка в підготовче засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. Примирення між ними неможливе. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов визнає, на примирення не згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони 17.05.2001 року уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції, м.Трускавець, Львівської області, про що зроблений актовий запис за № 42, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], яке знаходиться в матеріалах справи. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], яка знаходиться в матеріалах справи. Подружнє життя у сторін не склалося, на примирення сторони не згідні. У відповідності з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання відповідачки про те, що після розірвання шлюбу вона бажає залишитись на прізвищі "[PERSON]" є законним та обгрунтованим. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1191208537.1 від 20.11.2018 року, тому з відповідача необхідно стягнути в користь позивачки 50 відсотків судового збору в розмірі 352,40 грн. та 50 відсотків судового збору в розмірі 352,40 грн. повернути з державного бюджету на користь позивачки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved