Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У вересні місяці 2014 року [PERSON] звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що 19 січня 1986 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 січня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів та праці був збудований житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Центральній, 9/2, що в с. Пархомівці Хмельницького району. Право власності на будинковолодіння зареєстроване на ім»я відповідача та підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13 липня 2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15234138 від 13.07.2007 року, технічним паспортом на будинок. Вважає, що відповідно до вимог статті 60 Сімейного кодексу України означене майно набуте за час шлюбу належить подружжю на праві спільної сумісної власності, їх частки є рівними. Оскільки в добровільному порядку вирішити питання щодо розподілу майна не досягнуто, просить визнати означене будинковолодіння об»єктом спільної сумісної власності, поділити його та припинити право часткової власності. Ухвалою суду провадження в частині заявлених вимог про визнання будинковолодіння об»єктом спільної сумісної власності та припинення права часткової власності за заявою позивача залишені без розгляду. В судовому засіданні [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що по вулиці Центральній, 9/2 у с. Пархомівці Хмельницького району та здійснити поділ спільно нажитого у шлюбі майна подружжя вказаного будинковолодіння. Він згоден здійснити облаштування сходів до другого поверху та вхід до будинку власними силами та коштами. Позивач та його представник суду пояснили, що в період шлюбу за спільні кошти подружжя та спільною їх працею був побудований житловий будинок з надвірними будівлями у с. Пархомівці Хмельницького району. На виплату грошової компенсації в розмірі вартості половини будинковолодіння він не згоден. Відповідно до норм Сімейного кодексу України він має право на одну другу частину будинковолодіння, як і відповідач. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заявленого позову не визнали, однак не заперечують, що в період шлюбу за спільні кошти подружжя та спільною їх працею був побудований житловий будинок з надвірними будівлями у с. Пархомівці Хмельницького району. Таку позицію обґрунтовують тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача, як-то насилля в сім»ї та нанесення тілесних ушкоджень позивачем жити в одному будинку вони не зможуть тому, просять у задоволенні позовних вимог з цих підстав відмовити. Посилаються на те, що відповідачем можлива виплата грошової компенсації в розмірі за погодженням між ними. Заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення відповідача та її представника, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони 19 січня 1986 року, уклали шлюб, який був зареєстрований Пархомовецькою сільською радою Хмельницького району, актовий запис за № 2. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 січня 2014 року вказаний шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторонами в період шлюбу, спільними коштами та працею було побудоване будинковолодіння, розташоване по вулиці Центральній, 9/2 у с. Пархомівці Хмельницького району, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого відповідно до рішення Пархомовецької сільської ради за № 21 від 23.11.2006 року та свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ім»я відповідачки [PERSON] Означених обставин сторони не оспорюють. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно статті 70 цього кодексу у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Стаття 69 Сімейного кодексу України регламентує право подружжя на поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, в якій вказано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 183 ЦК України встановлено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Частиною 3 статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Аналіз змісту вищевказаних норм свідчить про те, що поділ житлового будинку, який перебуває у спільній сумісній власності осіб, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Отже, законодавство передбачає, що при вирішенні питання поділу майна подружжя суду необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання, його вартість та можливість поділу майна в натурі. Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за № 291/292/293/15-21 від 19.06.2015 року розподіл будинковолодіння, що розташоване по вулиці Центральній, 9/2 у с. Пархомівці Хмельницького району вказаного будинковолодіння можливий в частках наближених до 1/2 частин, позаяк відступ від половини будинковолодіння одного із співвласників є досить незначним. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 19.06.2015 року розподіл житлового будинку в натурі між співвласниками технічно можливий. Суд вважає, що згідно з висновком означеної судової будівельно-технічної експертизи слід виділити відповідачу приміщення першого поверху будинку «А-2», зокрема: коридор 8,8 кв.м., коридор 2,6 кв.м., санвузол площею 3,4 кв.м., житлову кімнату 26,5 кв.м., житлову кімнату 13,0 кв.м., житлову кімнату 12,5 кв., кухню 10,9 кв.м. вартістю 143 530,0 грн. та господарські будівлі літню кухню літер «Б» вартістю 44906,0 грн., погріб літер «б» вартістю 15 108,0 грн., хлів літер «Д» вартістю 6 715,0 грн. Відступ по площі та вартості від частки в житловому будинку складає на 1.15 м.кв менше, по вартості на 6 505,0 більше, відступ від розміру частки в господарських будівлях складає на 6 085,0 грн. менше. Другому співвласнику однієї другої частини в житловому будинку «А-2» слід виділити приміщення другого поверху: сходової площею 13,0 м.кв., житлову кімнату площею 26,3 м.кв., житлову кімнату 26,0 кв.м., зимовий сад площею 14,7 кв.м. вартістю 130 520,0 грн. По площі таке виділення складає на 1,15 м.кв. більше по вартості на 6 505, 0 грн. менше. Також цьому співвласнику пропонується виділити господарські будівлі хлів літер «В» вартістю 43 646,0 грн., гараж літер «Г» вартістю 35 253, 0 грн. Відступ від розміру часток в господарських будівлях складає на 6 085,0 більше. Для повного відокремлення частин житлового будинку слід провести будівельні роботи з його переобладнання та перепланування, а саме: виконати прибудову до житлового будинку з розміщенням у ній сходів для виходу на другий поверх; закрити існуючий отвір виконанням монолітної залізобетонної плити влаштувати прибудову до будинку другого поверху, влаштувати дверний проріз для входу в приміщення зимового саду та обом співвласникам виконати ремонтно-будівельні роботи по улаштуванню окремих інженерних систем інженерних мереж електропостачання, газопостачання та опалення. Відповідач [PERSON] згоди на надання дозволу на переобладнання та перепланування спірного будинку, передбаченого ст. 152 ЖК України, не надає, однак це не може позбавити іншого співвласника спільної сумісної власності на користування та розпорядження його часткою у спільному майні подружжя. Статтею 152 ЖК України у новій редакції визначено порядок проведення переобладнання і перепланування приміщень приватного житлового фонду - виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. При цьому суд вважає, що демонтаж сходів на другий поверх та влаштування прибудови до будинку для входу до другого поверху не впливає на ізольоване користування сторонами виділеними частинами будинку та даний вид робіт може бути проведений [PERSON] на його розсуд в разі необхідності. Судом установлено, що облаштування сходів до другого поверху будинку не передбачатиме втручання в несучі конструкції будинку. Означений розподіл будинковолодіння відповідає закону, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін. Позиція відповідача [PERSON] та її представника стосовно неможливості розподілу будинковолодіння за наслідками притягнення його до адміністративної та кримінальної відповідальності не відповідає вимогам закону, є хибною та судом до уваги не береться, оскільки позивач не втратив та не міг втратити права на майно, придбаного в шлюбі. На підставі наведеного та

Outcome: approved