Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , в якій просив позбавити батьківських прав відповідачів стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] опікуном [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з відповідачів на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів платників аліментів, з моменту подання позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.04.2018 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 08.06.2018 року. [PERSON] надав заяву від 18.07.2019 року, завірену приватним нотаріусом Чугуївського нотаріального округу Харківської області Сіухіним І.І., про те, що він відмовляється від батьківських прав на малолітніх дітей. [PERSON] являється матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується вищевказаними свідоцтвами про народження. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30.05.2019 року, справа №636/3196/18 (№2/636/595/2019), [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей. [PERSON] виявила бажання бути опікуном над своїми малолітніми онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрована та проживає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради від 22.10.2019 року №01-02-25/1578. [PERSON] не працює, але має присадибну земельну ділянку площею 0,15 га та займається підсобним господарством: вирощує свиней, качок, курей, що підтверджується довідкою від 22.10.2019 року №01-02-25/157, виданою Виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради. Враховуючи вищевикладене, оскільки батько дітей самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, ухиляється від виховання та утримання дітей, і таким чином порушує вимоги сімейного законодавства України, позивач вважає за необхідне позбавити його батьківських прав, визначити опіку над малолітніми дітьми та стягнути з відповідачів аліменти на їх утримання. 09.04.2020 року від представника позивача до суду надано заяву, в якій представник повністю підтримала вимоги, викладені в позові та просила розглянути справу за її відсутності у зв`язку з впровадженням на території України карантину. Відповідач [PERSON] проти вимог, викладених в позові не заперечував, про що надав суду заяву, в якій також із-за введеного на території України карантину, просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа [PERSON] просила суд повністю задовольнити вимоги позивача та розглянути справу без неї із-за введеного на Україні карантину. Від третьої особи - Чугуївського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді теж надано суду заяву, в якій представник третьої особи позов підтримала та просила його вирішити без неї. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Чугуївської РДА, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.04.2018 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 08.06.2018 року (а.с.5-6). Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30.05.2019 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Відповідно до заяви [PERSON] від 18.07.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сіухіним І.І., він відмовляється від батьківських прав на малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та не проти позбавлення його батьківських прав відносно них (а.с.7). Службою у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації та Чугуївською районною державною адміністрацією надані висновки за №01-40/4670 від 11.12.2019 року та за №01-27/1127 від 16.12.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей та доцільність призначення [PERSON] опікуном останніх (а.с.28-30). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 22.10.2019 року та від 03.12.2019 року, будинок, в якому проживає [PERSON] та діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у задовільному стані, дітьми опікуються бабуся, для виховання, розвитку та проживання дітей створені умови (а.с.12,20). Стан здоров`я дітей задовільний, про що надані висновки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Чкаловської селищної ради від 31.10.2019 року (а.с.13-14). [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, здорова, до кримінальної відповідальності не притягувалась (а.с.17-19,24,27). Відповідно до довідки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Чкаловської селищної ради від 26.07.2019 року, питаннями виховання, лікування та оздоровлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , займається [PERSON] (а.с.21). Згідно з довідкою Чкаловської селищної ради від 03.12.2019 року, характеристика сім`ї [PERSON] позитивна (а.с.15). Як слідує з довідки Чкаловської селищної ради, [PERSON] має присадибну земельну ділянку та вирощує на ній овочеві культури, займається підсобним господарством: відкормлює свиней, качок, курей (а.с.26). Чоловік [PERSON] - [PERSON] надав письмову заяву про те, що він не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.23). У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Зі змісту цієї статті слідує, що батьки вважатимуться такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. У зв`язку з цим підставою для відповідальності батьків є лише їх ухилення від виконання батьківських обов`язків, що включає наявність вини. Відповідно до діючого сімейного законодавства до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав. Мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (ч. 1 п. 2 зазначеної статті). Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Згідно з п. 16 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30.03.2007 року - особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьками обов`язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особи мають реальну можливість виконати обов`язки, але не вчиняють відповідних дій. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом було встановлено, що [PERSON] не займається станом здоров`я своїх малолітніх дітей, не виконує своїх обов`язків, передбачених законом, по їх вихованню та утриманню, відмовився від батьківських прав за нотаріальною заявою, тому, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову в цій частині, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі [PERSON] та [PERSON] , і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дітей. Розглядаючи позовні вимоги в частині призначення [PERSON] опікуном над дітьми, суд виходить з наступного: Статтею 243 СК України визначено, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. У статті 58 ЦК України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частиною 4 ст. 167 СК України передбачено, якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Згідно зі ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 249 СК України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Судом встановлено, що вихованням, піклуванням, утриманням дітей займається їх бабуся [PERSON] , яка забезпечує їх харчуванням, лікуванням, піклується про їх фізичний та духовний розвиток, саме вона створила умови для розвитку та росту дітей. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має задовільний стан здоров`я, забезпечена житлом, не працює, однак займається підсобним господарством, до кримінальної відповідальності не притягувалася. Виходячи з того, що суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мати дітей [PERSON] вже позбавлена батьківських прав відносно останніх, вимоги позивача про встановлення опіки та призначення дітям опікуна ґрунтуються на вимогах діючого законодавства і також підлягають задоволенню. У відповідності до абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 180 СК України наголошує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зі статті 181 СК України слідує, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розмiру алiментiв, який стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» - вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - 70%. Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: малолітні онуки повністю перебувають на утриманні бабусі [PERSON] . Доказів того, що [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами чи інвалідами, знаходяться у непрацездатному стані, мають на утриманні інших осіб суду не надано. Таким чином з відповідачів, як батьків дітей, на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне роз`яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем заявлено вимоги: про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та про стягнення аліментів. У разі коли в позовній заяві об`єднано кілька позовних вимог, згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується за кожну вимогу. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3, п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 2305,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved