Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, яке за рішенням суду було розірвано. За час спільного проживання у сторін по справі народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу спільну дитину позивач виховує сама, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Останній не має постійної роботи або має мінливі не часті заробітки, дохід від яких він витрачає на власні потреби, покладатися на нього згідно усної домовленості не можливо. Стягнення аліментів з відповідача не проводиться, у шлюб він не вступав, інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей не має, працездатний, у зв'язку з чим має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. На підставі викладеного, позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину віком від 6-18 років 930,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 19, 274 ЦПК України вищевказана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач 11.04.2018 року отримав матеріали позову про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак, станом на 02.05.2018 року відзиву на позовну заяву у встановлений в ухвалі суду строк на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про отримання відповідачем матеріалів позову та відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається із матеріалів справи учасники мають доньку [PERSON], [INFO] яка проживає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання спільної дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Також варто зауважити, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492,00 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 1860,00 гривень, мінімальна заробітна плата 3723,00 гривень, мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину віком від 6 до 18 років 1860,00 х 0,5 = 930,00 гривень. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що спільна дитина позивача та відповідача проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 930,00 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved