Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] зі всіма надвірними господарськими прибудовами та спорудами, який належав померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, що був посвідчений нотаріально, однак не пройшов державну реєстрацію. Спадкодавець заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги за законом є позивачка, як дружина, та донька померлого - [PERSON] Вказала, що проживала разом із спадкодавцем, від спадщини не відмовилась, а тому вважається такою, що її прийняла. Також зазначила, що через те, що спадковий будинок був збудований до прийняття Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у [PERSON] виникло право власності незалежно від наявності державної реєстрації цього права. З метою оформлення права власності на спадщину вона звернулась до нотаріальної контори, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний вище житловий будинок з усіма надвірними прибудовами, через що позивачка була змушена звернутися до суду. Просила визнати право власності на домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], померлого [INFO] Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 24 червня 1962 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження від 24.06.1962 р., виданим Полтавським Міським бюро РАЦС, після чого дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження від 12.12.1968р., виданого Іллічівським районним бюро РАЦС м. Жданова Донецької області, [PERSON] є донькою [PERSON]. У відповідності до свідоцтва про смерть, виданого [INFO] Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO]. Із договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності від 05 травня 1969 року, що зареєстрований в Першій Жданівській Державній нотаріальній конторі за № 3416, вбачається, що [PERSON] на праві безстрокового користування виділена земельна ділянка по [ADDRESS]. 12.05.1969р. [PERSON] було надано дозвіл №312 на виробництво будівельних робіт та дозволено зведення індивідуального житлового будинку з надвірними забудовами на земельній ділянці [ADDRESS]. За даними технічної інвентаризації, проведеної 06.02.2014 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації, встановлено, що на земельній ділянці знаходяться житловий будинок літ. А-1, житловою площею 48,00 кв.м., погріб під частиною будівлі літ. а/п площею 4 кв.м., сіни літ а-1 площею 16,10 кв.м., нежитлова прибудова літ. А1-1 площею 24,00 кв.м., сарай літ. Б-1 площею 8,10 кв.м., убиральня літ. В-1 площею 1,10 кв.м., гараж літ Г-1 площею 21,60 кв.м., сарай літ Д-1 плошею 6,20 кв.м., навіс літ. Е-1 площею 14,30 кв.м., ганок літ.а1, вимощення літ. І, огорожа №1, огорожа №2, ворота №3, огорожа №4. Всі забудови були зведені до 1995 року. Відповідно до інформації, наданої Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась [PERSON] Крім неї спадкоємцями до майна [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Постановою державного нотаріусу Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори № 929/02-31 від 05.05.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з усіма надвірними прибудовами, що розташований у [ADDRESS], після померлого [INFO] [PERSON]. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 вказаного вище Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене у передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, а виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. З наведеного слідує, що оскільки договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності від 05 травня 1969 року був укладений до 01.07.2004р., а спірне домоволодіння збудоване до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, виникнення права власності у [PERSON] за цим договором на житловий будинок з усіма надвірними прибудовами, що розташований у [ADDRESS], не залежало від його реєстрації. Отже, [PERSON] за життя набув право власності на зазначене майно, і воно увійшло до складу спадщини, що відкрилась після його смерті. Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, передбачено право спадкоємця за заповітом чи за законом прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживала його дружина - позивачка [PERSON], що підтверджується її паспортом із відміткою про реєстрацію та домовою книгою для прописки громадян. У відповідності до ч. 1 ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відомостей про відмову [PERSON] від прийняття спадщини у суду не має. За таких обставин позивачка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем та не відмовилась від спадщини. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивачки законними та можливим їх задовольнити, визнавши за нею право власності після чоловіка в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved