Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ДВНЗ «Київський університет управління та підприємництва» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, мотивуючи тим, що з довгий час працював на різних науково-педагогічних посадах у відповідача. За період його роботи в академії в 2011-2012 роках, йому заборгували 38489,34 грн. заробітної плати, підтвердженням чого є довідка про заборгованість по заробітній платі від 28.11.2013 року № 101. Вказує на те, що Українська академія бізнесу та підприємництва, на виконання наказу МОНмолодьспорт України від 05.08.2011 року № 937 «Про утворення державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва», вже три роки перебувала на стадії ліквідації, не мала на своєму балансі жодного майна, а на банківських рахунках коштів, в зв'язку з чим не міг тривалий час отримати свої кошти. Тому з чим позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 38 489 грн. 34 коп. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] довгий час працював на різних науково-педагогічних посадах в Державному вищому навчальному закладі «Українська академія бізнесу та підприємництва». Разом з тим, як вбачається з довідки про заборгованість по заробітній платі від 28.11.2013 року № 101, заробітна плата Державним вищим навчальним закладом «Українська академія бізнесу та підприємництва» позивачу не була виплачена і заборгованість по ній в період з жовтня 2011 року по червень 2012 року становить 38 489 грн. 34 коп. Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 05.08.2011 № 937 припинено Державну академію житлово-комунального господарства та Українську академію бізнесу та підприємництва шляхом реорганізації (злиття) з утворенням на їх базі державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва», установлено, що ДВНЗ «Київський університет управління та підприємництва» є правонаступником усього майна, прав та обов'язків Державної академії житлово-комунального господарства та Української академії бізнесу та підприємництва (а.с. 4-7). Також матеріали справи містять передавальний акт (баланс) станом на 01 листопада 2011 року (а.с. 8-10). Представник відповідача у судовому засіданні 06.11.2014 визнала позов та підтвердила, що відповідач дійсно є правонаступником Української академії бізнесу та підприємництва та прийняв на себе зобов'язання щодо виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, разом з тим, дану заборгованість не погасив, розрахунки з позивачем не провів. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Заробітна плата працівнику повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що передбачено ст.24 Закону України "Про оплату праці" та ст.115 КЗпП України. Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу невиплачену заробітну плату в сумі 38489,34 грн., оскільки позовні вимоги повністю доведені в судовому засіданні, визнаються відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Оскільки при пред'явленні позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, то, відповідно до ст. 88 ЦПК України, його слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved