Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Представник МТСБУ звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою у сумі 12 100, 00 грн., а також судовий збір 1762 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2013 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ-2121» н.з. [NUMBER] в смт. Ширяєве Одеської області, була скоєна дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок чого загинув пішоход [PERSON] , що підтверджується вироком Апеляційного суду Одеської області від 13.11.2014 року. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Тому, потерпіла особа, [PERSON] , з метою отримання відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника, звернулась до МТСБУ з відповідною заявою. 10 березня 2017 року та 15 травня 2017 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 3910 грн. та 8190 грн., що разом складає 12 100 грн. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. 10 грудня 2018 року Фрунзівським районним судом Одеської області було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача було задоволено. 06.02.2019 року відповідач на рішення суду подав заяву про перегляд заочного рішення суду в якій просить скасувати заочне рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 10.12.2018 року та призначити справу до розгляду у загальному порядку, також відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач, у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та повідомив суду, що він сплатив [PERSON] десять тисяч гривень в рахунок відшкодування спричиненої шкоди і надав копію відповідної розписки. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні вказала, що отримала від відповідача лише дві тисячі гривень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.11.2013 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ-2121» н.з. [NUMBER] в смт. Ширяєве Одеської області, була скоєна дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок чого загинув пішоход [PERSON] (відповідно до свідоцтва про смерть від 29 вересня 2016 року серії [NUMBER] ), що підтверджується вироком Апеляційного суду Одеської області від 13.11.2014 року. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Тому, потерпіла особа, [PERSON] , з метою отримання відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника, звернулась до МТСБУ з відповідною заявою. МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 3910 грн. та 8190 грн., що разом складає 12 100 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1907 рв від 10 березня 2017 року та платіжним дорученням № 3991 рв від 15 травня 2017 року. Фрунзівським районним судом Одеської області 10 грудня 2018 року було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача було задоволено та стягнуто з відповідача суму сплаченого відшкодування в розмірі 12 100 (дванадцять тисяч сто) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. 06 лютого 2019 року відповідачем до суду було подано заяву про перегляд заочного рішення, яка обгрунтована тим, що в судове засідання 26.11.2018 року відповідач не з`явився, оскільки не своєчасно отримав судову повістку, а 10.12.2018 року - у зв`язку з хворобою, що підтверджується довідкою Ширяївської ЦРЛ. Зазначає, що вироком Апеляційного суду Одеської області від 13.11.2014 року та вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 27.08.2014 року встановлено, що [PERSON] відшкодував матеріальну шкоду потерпілій по справі - [PERSON] , про що остання особисто повідомила в судовому засіданні, крім того - 02.07.2014 року власноруч написала відповідну заяву, також в обох вироках цивільний позов по справі не заявлявся. [PERSON] діючи умисно, з метою збагачення отримала від позивача грошове відшкодування вартості витрат на поховання [PERSON] та встановлення пам`ятника, у сумі 12 100 грн., тому вважає, що вказані обставини мають істотне значення по справі та є підставою для скасування рішення та відмови позивачу у позові. Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 18 лютого 2019 року заочне рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року по справі № 518/1054/18 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою було скасоване, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Згідно пояснення позивача, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому Законом порядку шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на викладене, за наявності законних підстав, МТСБУ виконало вимоги Закону та здійснило на користь потерпілої особи, у відповідності до її заяви, яка у наявності в матеріалах справи, виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку. Також зазначає, що у розписці від 02.07.2014 року вказується на надання матеріальної допомоги. У описовій частині вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 27.08.2014 року йде посилання на часткове погашення матеріальної шкоди. У вироку апеляційного суду Одеської області від 13.11. 2014 року питання матеріальної шкоди взагалі не розглядалося. За заявою представника позивача про залучення до участі у справі третьої особи, ухвалою суду від 12 березня 2019 року було залучено в якості третьої особи [PERSON] . Відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що під час розгляду кримінальної справи відносно нього Ананьївським районним судом Одеської області, відповідач відшкодував матеріальну шкоду потерпілій по справі - [PERSON] , про що остання особисто повідомила в судовому засіданні, крім того 02.07.2014 року власноруч написала відповідну заяву на ім`я судді Ананьївського районного суду Одеської області, який розглядав дану кримінальну справу, також претензій до відповідача потерпіла не мала, цивільний позов не заявляла. Вироком Апеляційного суду Одеської області від 17.11.2014 року, вирок Ананьївського районного суду Одеської області в частині додаткового покарання скасовано та в даній частині ухвалено новий вирок, яким [PERSON] позбавлено права керування транспортними засобами строком на 3 роки. [PERSON] діючи умисно, з метою збагачення отримала від позивача грошове відшкодування вартості витрат на поховання [PERSON] та встановлення пам`ятника, у сумі 12 100 грн., тому вважає, що вказані обставини мають істотне значення по справі та є підставою для відмови позивачу у позові. Представником позивача було подано відповідь на відзив в якому зазначає, що цивільний позов МТСБУ про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою подано до [PERSON] . Надана відповідачем копія розписки містить відомості про отримання матеріального відшкодування від [PERSON] . Дана розписка не містить посилання на дату ДТП, за яких обставин вона відбулася. Відповідачем не надано належних доказів, що виплачена ним компенсація є компенсацією за спричинену шкоду в результаті ДТП, яка мала місце 22.11.2013 року, яким чином визначено суму збитку. Тому, якщо відповідач вважає, що відшкодував шкоду, завдану внаслідок ДТП, при наявності відповідних доказів він може захистити свої права шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Відповідно до пп. а) п. 41.1.ст. 41 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору страхування, страхове відшкодування на користь потерпілого здійснено МТСБУ, що підтверджується вказаними вище доказами. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість розміру позовних вимог та про їх задоволення у повному обсязі, оскількинадана відповідачем копія розписки містить відомості про отримання матеріального відшкодування від [PERSON] . Дана розписка не містить посилання на дату ДТП, за яких обставин вона відбулася. Відповідачем не надано належних доказів, що виплачена ним компенсація є компенсацією за спричинену шкоду в результаті ДТП, яка мала місце 22.11.2013 року, яким чином визначено суму збитку, крім того в описовій частині вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 27.08.2014 року йде посилання на часткове погашення матеріальної шкоди. У вироку апеляційного суду Одеської області від 13.11. 2014 року питання матеріальної шкоди взагалі не розглядалося, тому суд вважає, що відповідач не надав до суду жодних належних доказів та не довів обгрунтованих заперечень щодо позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved