Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем пос праві вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2006 року. У них є двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які в даний час є неповнолітніми, проживають з позивачкою та перебувають на її вихованні та утриманні. З червня 2018 року відповідач всупереч вимог закону не приймає жодної участі в їхньому матеріальному забезпеченні. оскільки кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, у них почастішали сварки, що в кінцевому результаті призвело до суттєвого погіршення сімейних відносин. Рішенням Городенківського районного суду від 31.07.2014 їх шлюб розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з позивачкою та позивачці відновлено дошлюбне прізвище " [PERSON] ". після реєстрації повторного шлюбу позивачка взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Після розірвання шлюбу добровільно утримувати їх дітей відповідач не бажав, а тому рішенням Городенківського районного суду від 30.10.2014 йому визначено сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 650 грн. щомісячно. У зв`язку із стрімким здорожанням продуктів харчування, одягу та взуття, цих коштів явно недостатньо для утримання дітей та забезпечення їх нормального рівня життя. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців немає. Він постійно їздить на заробітки за кордон, де працює на будівництві та отримує регулярний дохід, розмір якого приховує з метою уникнення сплати аліментів на дітей у більшому розмірі. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу їхнім донькам у більшій сумі, однак добровільно цього не робить. Саме це змусило позивачку звернутися до суду з даною позовною заявою. Встановлення аліментів у частці від усіх видів доходів відповідача відповідатиме інтересам їхніх дітей, так як дозволить у випадку відсутності у відповідача достатнього заробітку стягувати аліменти в розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму (який постійно змінюється), та автоматично збільшить розмір стягуваних аліментів у випадку підвищення рівня його заробітку. Ухвалою суду від 11.11.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 15.01.2020 до канцелярії суду від відповідача поступив відзив на позовну заяву. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення підготовчого засідання та судовий розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.02.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області доводиться, що [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 33 від 24.10.2005, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.05.2009 Ясеневопільнівською с/радою Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 16 від 12.05.2009, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2014 року по справі № 342/344/14-ц (провадження 2/342/284/2014) шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був реєстрований 22.12.2006 року виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 28 - розірвано. Дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати біля матері. Відновлено позивачці дошлюбне прізвище - [PERSON] . З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.12.2016 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області вбачається, що 27 грудня 2016 року позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] було змінено з [PERSON] на [PERSON]. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30.10.2014 по справі № 342/897/14-ц (провадження 2/342/514/2014) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з відповідача в користь позивачки стягуються аліменти в розмірі по 650 грн. щомісячно на кожну дитину на утримання: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, що відповідає вимогам частини 3 статті 181 СК України. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.182 СК України, позицію відповідача, який позов визнає та не заперечує щодо його задоволення, суд вважає, що позов про зміну способу стягнення аліментів слід задовольнити. Виконавчий лист, виданий за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30.10.2014 року по справі № 342/897/14-ц про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей після набрання законної сили даним судовим рішенням слід визнати таким, що не підлягає виконанню, якщо відсутня заборгованість зі сплати аліментів за цим виконавчим листом. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved