Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , посилаючись на те, що вона працювала на посаді провідного бухгалтера,з 02.03.2013р. є членом Львівської обласної організації профспілки працівників інноваційних і малих підприємств України .23.07.15р.її поновлено на посаді на підставі постанови Залізничного ВДВС Львівського МУЮ,однак вже наступного дня 24.07.15р. її повідомлено про звільнення,у зв»язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. 12.10.2015р. Львівською обласною організацією профспілки працівників інноваційних і малих підприємств України було відмовлено у наданні згоди на її звільнення. Однак,наказом від 20.10.2015р. її звільнено з посади за ст.40п.1 КЗпП України.Вважає дане звільнення незаконним, оскільки, проведено без згоди профспілки.Просить визнати звільнення з роботи незаконним, поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу . 16.02.16р. позивачка подала уточнення до позову,в якому просить визнати незаконним звільнення, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 12577,42грн.та 2000грн.витрат на правову допомогу. Згідно заяви в порядку ст.31 ЦПК України від 27.04.16р. позивачка просить визнати незаконним звільнення, поновити її на роботі в ДП»Львівський державний завод «ЛОРТА» на посаді провідного бухгалтера, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 20314,42грн.та 2000грн.витрат на правову допомогу. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення, просять позов задоволити. Представник відповідача проти позову заперечила та пояснила, що згідно ст.64 ГК України відповідач самостійно визначає свою організаційну структуру та встановлює чисельність працівників і штатний розпис.Позивачка звільнена згідно п.1 ст.40 КЗпП України, у зв»язку із скороченням штату, про що попереджена за 2 місяці.На момент її звільнення вакантних посад бухгалтера не було,від переведення на робочі вакансії вона відмовилась,про що складено акт.Оскільки,позивачка є членом профспілки,на адресу Львівської обласної організації профспілки працівників інноваційних і малих підприємств України було надіслано подання про її звільнення.Однак,повідомлення про прийняте рішення надійшло з пропуском строку,встановленого ст. 43 КЗпП України,а тому було розцінене як згода на звільнення.Звільнення позивачки проведено з дотриманням норм трудового законодавства. Просить в позові відмовити. У судове засідання представник 3 особи не з»явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно увідомлений про час та місце слухання справи.З матеріалів вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності,згідно ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, згідно наказу №214 від 2.06.15р.директора ДП»ЛДЗ»ЛОРТА» наказано скоротити чисельність та штат працівників заводу. 23.06.15р.директором ДП»ЛДЗ»ЛОРТА» видано наказ №240 про вивільнення працівників згідно додатку №1 ,у зв»язку із скороченням чисельності та штату. Згідно штатного розпису керівників,фахівців відділу головного метролога (528)на 2016р.,затвердженого в.о.директора ДП»ЛДЗ»ЛОРТА» ,посада провідного бухгалтера відсутня. Наказом №275 від 24.07.15р.доповнено додаток №1 до наказу №240 від 23.06.15р.наступним працівником- [PERSON]-провідний бухгалтер,підрозділ 528. Згідно п.1 ст.40 КЗпП України та п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.1992р.(з наступними змінами) « Про практику розгляду судами трудових спорів» суди, розглядаючи трудові спори, зобов»язані з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, чи додержано власником норм законодавства,що регулюють вивільнення працівника, які є докази відмови працівника від переведення на іншу роботу , або що власник не мав можливості такого переведення, чи попереджувався працівник про наступне вивільнення за 2 місяці. Пунктом 1 ст.40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору за ініціативою власника чи уповноваженого ним органу при змінах в організації виробництва і праці, до яких відноситься, зокрема, і скорочення чисельності чи штату працівників. Одночасно, відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України, звільнення з підстав, передбачених п. 1 ст.40 КЗпП України, допускається , якщо неможливо перевести працівника , за його згодою, на іншу роботу. Згідно ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за 2 місяці.Одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі,чи організації. Судом встановлено, що позивачка наказом №392к від 23.07.15р.з 22.06.15р. поновлена на посаді провідного бухгалтера відділу головного метролога ДП ЛДЗ»ЛОРТА» на підставі рішення апеляційного суду Львівської області від 22.06.15р. Як вбачається з протоколу №1 установчих профспілкових зборів первинної профспілкової організації працюючих та звільнених працівників ДП ЛДЗ»ЛОРТА» від 16.12.2013р. профорганізатором первинної профспілкової організації працюючих та звільнених працівників ДП ЛДЗ»ЛОРТА» обрано [PERSON]строком на 3 роки. У відповідності до ст.49-2 КЗпП України, 24.07.2015р.[PERSON] повідомлено про наступне звільнення у двомісячний строк з дня отримання повідомлення, а також про те,що у зв»язку з відсутністю на підприємстві вакансій,запропонувати переведення на інше робоче місце немає можливості. 11.09.15р. ДП ЛДЗ»ЛОРТА» звернувся до Голови Львівської обласної організації профспілки працівників інноваційних і малих підприємств України щодо надання згоди на звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України [PERSON],яка є головою первинної профспілкової організації працюючих та звільнених працівників ДП ЛДЗ»ЛОРТА» Львівської обласної організації профспілки працівників інноваційних і малих підприємств України.Дане звернення отримане 14.09.15р.,що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення. 02.10.15р. ДП ЛДЗ»ЛОРТА» звернувся до Голови профкому первинної профспілкової організації працюючих та звільнених працівників ДП ЛДЗ»ЛОРТА»[PERSON] з поданням щодо дачі згоди на звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України [PERSON],яке отримане позивачкою 2.10.15р.,яке нею направлено для розгляду у Львівську обласну організацію профспілки працівників інноваційних і малих підприємств України. 12.10.2015р. Львівська обласна організація профспілки працівників інноваційних і малих підприємств України,на підставі отриманого від голови первинної профспілкової організації [PERSON]подання щодо надання згоди на її звільнення від 2.10.15р.,адресованого на її ім»я, відмовила у наданні згоди на звільнення [PERSON],обмотивувавши це тим,що подання не несе достатньо інформаційного наповнення для можливості його предметного розгляду,а із розпочатої процедури звільнення вбачаються порушення чинного законодавства. Дане повідомлення отримано відповідачем 15.10.15р.,що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення. 19.10.15р.[PERSON].запропоновано переведення на вакантні робочі місця- токар,токар-розточувальник,оператор верстатів,фрезерувальник,слюсар-ремонтник,коваль на молотах і пресах,гальваніка,маляр гальванічного цеху,терміст,ливарник легованих сталей,слюсар-інструментальник,плавильник металу та сплавів,так як вакансія за спеціальністю бухгалтер на підприємстві відсутня,що вбачається з пропозиції від 19.10.15р. Як вбачається з акту від 19.10.15р. [PERSON] з даною пропозицією ознайомилась,від підпису про згоду або відмову на переведення на запропоновані робочі місця відмовилась. Згідно наказу №566к від 19.10.2015р.[PERSON] звільнено з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, у зв»язку із скороченням штату працівників, з 20.10.2015р. на підставі наказу від 2.06.15р.№214,наказу від 23.06.15р.№240,наказу від 24.07.15р.№275. З вказаного наказу вбачається,що адміністрацією відповідача не взято до уваги відмову профспілкового органу у дачі згоди на звільнення позивачки,хоча на момент винесення наказу про звільнення повідомлення Львівської обласної організації профспілки працівників інноваційних і малих підприємств України відповідачем було отримане. Відповідно до ст.43 КЗпП України,розірвання трудового договору з підстав,передбачених п.1 ст.40 КЗпП України,крім випадку ліквідації підприємства,може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу,первинної профспілкової організації,членом якої працівник є. Виборний орган первинної профспілкової організації розглядає обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником у 15 денний строк. Згідно ч.5 даної статті, Виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі у 3денний строк після його прийняття.У разі пропуску цього строку вважається,що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору має бути обгрунтованим.У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації(ч7 ст.43 КЗпП України). Суд не бере уваги пояснення представника відповідача в судовому засіданні про те,що у зв»язку з пропуском строку,встановленого ст.43 КЗпП України, відповідачем вважалось,що відповідно до ч.5 с.43 КЗпП України, виборний орган профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору з позивачкою,оскільки,про це не зазначено в наказі про звільнення. Окрім того,з положень ст.43 КЗпП України випливає,що нею передбачено лише наслідки пропущення строку повідомлення власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у 3денний строк після його прийняття,наслідки порушення 15 денного строку розгляду подання нормами ст. 43 КЗпП України не визначені. Разом з тим судом встановлено,що рішення про відмову у згоді на звільнення [PERSON]прийнято Львівською обласною організацією профспілки працівників інноваційних і малих підприємств України 12.10.15р.,в цей же день відправлено відповідачу та отримано ним 15.10.15р. За наведених обставин,судом не встановлено порушення строку повідомлення власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення профспілкової організації. Як вбачається із ч.3,4 ст. 41ЗаконуУкраїни «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» ,ст.252 КЗпП України ,звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).Звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законодавством передбачена можливість звільнення з роботи чи зі служби. Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків або за власним бажанням, за винятком випадків, коли це обумовлено станом здоров'я. Виходячи зі змісту частини третьої статті 252 КЗпП України та частини третьої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення керівників виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів) допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). У зв'язку із цим отримання згоди на звільнення лише вищого виборного органу первинної профспілки підприємства та звільнення працівника є порушенням зазначених вимог закону. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків, передбачених статтями 43, 43-1 КЗпП України, допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, що є дотриманням гарантій, передбачених статтею 252 КЗпП України та статтею 41"Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". (постанова Верховного Суду України від 6 лютого 2012 р. № 6-79 цс 11). Таким чином, судом встановлено ,що позивачка звільнена з роботи з порушенням норм ст.43,252 КЗпП України,а тому заявлені позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підставні та підлягають до задоволення . Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган,який розглядає трудовий спір , одночасно приймає рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Виходячи з довідки про доходи №357 від 20.10.2015р. середньоденний заробіток позивачки становить 152,74грн.,середньомісячна зарплата-3131,17грн. На день розгляду справи позивачка перебувала у вимушеному прогулі 143 робочих днів, а тому в її користь слід стягнути 21841,82грн.(143х152,74) середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2000грн.сплачених витрат на правову допомогу. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 551,2грн.в дохід держави.

Outcome: approved