Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.07.1996 року у виконавчому комітеті Тюдівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, за актовим записом № 8. Позивачка в підготовче засідання не зявилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, примирення не бажає. Із позовних вимог вбачається, що шлюб було зареєстровано 05.07.1996 року. Від спільного проживання народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем по справі вони перебували у шлюбі протягом тривалого часу, однак останніх чотири роки вони не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства. Причиною розірвання їхніх сімейних стосунків стало те, що відповідач зловживає алкоголем і в стані алкогольного спяніння неодноразово вчиняє сварки та скандали. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, внаслідок чого між ними склалися неприязні стосунки, їхній шлюб давно розпався і на сьогоднішній день носить лише формальний характер, а тому подальше перебування у шлюбі вона вважає обтяжливим для себе та бажає його розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 05.07.1996 року у виконавчому комітеті Тюдівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 187804 виданим повторно 29.12.2017 року (а.с.10). Згідно копій свідоцтв про народження (а.с.7-9), в сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сімї немає ніякої, шлюб між ними носить формальний характер. Підстав для примирення чи збереження сімї суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища "Довганюк". З урахуванням того, що позов подано одним із подружжя, а саме [PERSON], продовжувати подальше спільне подружнє життя позивачка з відповідачем не бажає, а тому суд вважає, що в інтересах сторін, позов слід задоволити. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Окрім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 56, 104, 110, 112, 113, 160 СК України та

Outcome: approved