Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] та в якій зареєстрований відповідач [PERSON] Нам Туан. Посилаючись на те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з травня 2009 року, позивач просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений нею позов та просила його задовольнити, а також пояснила, що її племінник [PERSON] Нам Туан навчався в м.Києві та повернувся жити до Вєтнаму більше як два роки тому назад. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення у пресі, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів та провести по справі заочний розгляд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 15.03.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] Відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою з 23.09.2008 року, що вбачається з довідки КП ЖЕК № 1 від 07.10.2015 року № 2444. В судовому засідання свідок [PERSON] підтвердила, що відповідач [PERSON] Нам Туан не проживає за місцем своєї реєстрації більше ніж два роки, оскільки повернувся жити до Вєтнаму. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік, тому вимоги позовної заяви про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved