Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS]; визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 10 серпня 2015 року, на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що 30 жовтня 1970 року вона уклала шлюб з [PERSON]. 15 квітня 1971 року у них народився син відповідач по справі [PERSON]. Згідно ордеру №971, виданого 13.10.1975 року виконкомом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих [PERSON] отримав квартиру за вказаною адресою на родину, яка складалася із 3-х осіб: його, дружини [PERSON] та сина [PERSON] Посилалася на те, що вони - подружжя [PERSON] сплатили пайові внески за вказану квартиру в житлово-будівельному кооперативі №219 із спільних сумісних коштів, які складалися із заробітних плат як позивача, так і її чоловіка [PERSON], а тому, спадкова квартира за вказаною адресою є їх спільною сумісною власністю і належить кожному із них в рівних частках по 1/2 частині. 10 серпня 2015 року помер її чоловік - [PERSON]. 18.03.2016 року позивач звернулася до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON], але своєю постановою від 23.06.2016 року державний нотаріус відмовила їй у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на спірну квартиру. Посилалась на те, що на момент смерті спадкодавця і після його смерті, проживала у спадковій квартирі, а тому, вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на зазначену квартиру, у звязку з чим, вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні позивач, її представник, кожна окремо, підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні просив прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу №219 у судове засідання не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник третьої особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Встановлено, що 30 жовтня 1970 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯК №0092790, виданим 30.10.1970 року Будинком щастя Ленінського району м.Дніпропетровська (арк.с.68). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-КИ №651653 від 11.08.2015 року, 10 серпня 2015 року [PERSON] помер, актовий запис №1519 (арк.с.20). Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу №219 від 02.09.2015 року №31, [PERSON] був членом кооперативу і мешкав за адресою: [ADDRESS]. Вартість вказаної квартири сплачена у повному обсязі 5605 руб. 00 коп. Заборгованості не має (арк.с.18). Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу №219 [PERSON] дійсно являється членом кооперативу з серпня 2015 року на підставі протоколу №5 від 17.08.2015 року (арк.с.25). У відповідності до\~\~ст.41 Конституції України,\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону СРСР "Про власність в СРСР" (чинного на час існування спірних відносин), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Пунктами 5-1\~постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 18.09.87 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» роз'яснено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до п.6 «а» вищезазначеної постанови, пай внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Згідно\~ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, [PERSON] проживала разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу №219 (арк.с.26). У звязку із тим, що пайовий внесок\~за квартиру був повністю сплачено, [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS], а тому, позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Пунктом 8\~постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року\~роз'яснено, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст.1218 ЦК\~України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що\~\~позивач\~\~є спадкоємцем\~\~першої черги\~\~після померлого\~\~10 серпня 2015 року\~\~чоловіка [PERSON], який за життя не отримав\~свідоцтво\~\~про право\~\~власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та станом на дату розгляду справи судом право померлого\~\~на дане нерухоме майно ніким\~\~не оспорюється.\~\~ Згідно постанови\~\~державного\~\~нотаріуса Третьої\~\~Дніпропетровської державної\~нотаріальної контори\~про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на\~квартиру [ADDRESS], оскільки\~\~нотаріусу не було надано правовстановлюючого\~документу на дане\~нерухоме майно (арк.с.83).\~\~ Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, в матеріали справи надано достатньо доказів того, що [PERSON] набув право власності 1/2 частину квартири [ADDRESS], а отже, після його смерті відкрилася спадщина на це майно і позивач [PERSON] прийняла це майно, а тому, позовні вимоги про визнання за нею права власності на зазначену квартиру є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved