Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, належного померлому [INFO] батьку [PERSON] , спадкоємцем якого була дружина , а його мати , [PERSON] , та позивач , які фактично прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем. [PERSON] за життя юридично не оформила своїх спадкових прав, так як померла [INFO] . Він, як спадкоємець за законом першої черги, своєчасно прийняв спадщину, так як на день смерті матері [PERSON] проживав разом з нею та подав до держнотконтори відповідну заяву, але не може оформити свої права в позасудовому порядку в зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно. У судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач - представник Парафіївської селищної ради у судове засідання також не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без представника селищної ради , погоджується з рішенням суду, відзиву на позов не надав. Враховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 5), після смерті якого відкрилася спадщина житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с.6), спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті вони проживали разом та перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.22), але не оформила на себе своїх спадкових прав, так як померла [INFO] (а.с.8), спадщину після якої прийняв її син [PERSON] (а.с.11), так як на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем та звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 25,31 ). Згідно копій спадкових справ, надісланих суду встановлено, що 26 грудня 2001 року державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] та 05.02.2003 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на земельні частки (паї). Відповідно до довідок Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області № 1-427 від 22 липня 2020 року [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (а.с. 7), а [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за тією ж адресою разом зі своїм сином [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до листа Ічнянської районної державної нотаріальної контори № 857/01-16 від 11 вересня 2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю в останнього правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 13). Про втрату свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 10.06.1969 р. , виданого на ім`я [PERSON] свідчить оголошення у газеті «Трудова слава» (а.с. 14). Як зазначено в п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право власності на спадщину, є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування до суду. Відповідно до вимог ст.ст. 548,549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Аналізуючі зібрані по справі докази, суд вважає встановленим, що [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину після померлого [INFO] його батька [PERSON] , так як на день смерті проживав разом зі спадкодавцем та подав до держнотконтори відповідну заяву, але не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, що є підставою для визнання за ним права власності в порядку спадкування на зазначене спадкове майно.

Outcome: approved