Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У березні 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши який, просив стягнути з відповідачів на користь Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації суму понесених витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілого, у розмірі 1636,11 грн. Підтримуючи позовні вимоги, прокурор у судовому засіданні вказував, що 09.03.2013 року неповнолітній [PERSON], [INFO], наніс неповнолітньому потерплому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу з боковим зміщенням, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я, в зв'язку з чим [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в отоларингологічному відділенні Миколаївської обласної дитячої лікарні з 11.03.2013 року по 18.03.2013 року. На лікування потерпілого було витрачено 1636,11 грн. державних коштів. В зв'язку із тим, що [PERSON] є неповнолітнім, розмір стипендії [PERSON] не достатній для відшкодування завданої шкоди, належного йому майна не має, проживає разом із матір'ю прокурор у відповідності до вимог ст. 1179 ЦК України звернувся із даним позовом до [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] Представник позивача Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації в судове засіданні не з'явився, надав заяву, в якій просив суд слухати справу у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явилися, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою прокурора та представника позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин 1,2 статті 1179 неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Згідно частини 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Із ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.01.2014 року бачаться, що 09 березня 2013 року приблизно о 16 годині 00 хвилин [PERSON] неподалік магазину "Какаду", що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Артема, 28, випадково зустрів неповнолітнього [PERSON], діючи з раптових спанукань, що виникли на грунті особистих неприязних відносин, [PERSON] наніс [PERSON] один удар кулаком в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу з боковим зміщенням, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я. Із зазначеними тілесними ушкодженнями потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в отоларингологічному відділенні Миколаївської обласної дитячої лікарні з 11.03.2013 року по 18.03.2013 року. Згідно з довідкою Миколаївської обласної дитячої лікарні витрати на лікування потерпілого склали 1636,11 грн. Фактичні витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545. Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п.2 Порядку, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць, на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Як встановлено судом, потерпілий перебував на лікуванні саме з приводу нанесених йому [PERSON] тілесних ушкоджень, в зв'язку з чим останній був звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2ст. 125 КК України на підставі ст. 105 КК України у зв'язку із застосуванням до нього заходів виховного характеру. Тому, перебування [PERSON] на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій [PERSON], які нанесли державі матеріальних збитків. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved