Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що відповідно до договору дарування ВВТ №021775 від 28.12.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №4795 мені належить на праві приватної власності однокімнатна квартира загальною площею 34,8 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Миколаївське шосе, 13/125. У цій квартирі зареєстровані вона та відповідачі. Відповідач [PERSON] є донькою позивача, а [PERSON] та [PERSON] її онуки. В грудні 2004 року [PERSON] попрохала позивача зареєструвати її разом зі своїми дітьми за вищевказаною адресою, хоча фактично мешкала за іншою адресою. З часом відносини позивача з відповідачами погіршилися та вони перестали спілкуватися. На сьогоднішній день позивачу невідомо де мешкають відповідачі, їх особисті речі в квартирі відсутні, позивач фактично сама проживає та сплачує комунальні платежі за вказану квартиру. Комунальні служби, які надають послуги з утримання квартири, у своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців 3 особи та нараховують за своїми тарифами розміри грошових коштів, які вона має сплачувати. Однак позивач не бажає сплачувати комунальні платежі, нараховані на відповідачів, оскільки вони в квартирі не мешкають. Вона знаходиться в скрутному матеріальному стані, тому звернулася до суду з даним позовом з метою зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 125 у будинку № 13 на вул. Миколаївське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомили. У звязку з цим, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування ВВТ №021775 від 28.12.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №4795 мені належить на праві приватної власності однокімнатна квартира загальною площею 34,8 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Миколаївське шосе, 13/125. У цій квартирі зареєстровані вона та відповідачі. Відповідач [PERSON] є донькою позивача, а [PERSON] та [PERSON] її онуки. В грудні 2004 року [PERSON] попрохала позивача зареєструвати її разом зі своїми дітьми за вищевказаною адресою, хоча фактично мешкала за іншою адресою. З часом відносини позивача з відповідачами погіршилися та вони перестали спілкуватися. На сьогоднішній день позивачу невідомо де мешкають відповідачі, їх особисті речі в квартирі відсутні, позивач фактично сама проживає та сплачує комунальні платежі за вказану квартиру. Відповідно до акта від 11.04.2016 року, підписаного трьома сусідами позивача та затвердженого головою правління ЖБК "Центральний - 3", відповідачі не мешкають в спірній квартирі з 2004 року до цього часу. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачі не мешкають в жилому приміщенні, а саме в квартирі № 125 у будинку № 13 на вул. Миколаївське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, понад 12 років. Позивачу невідомо за якою адресою мешкають відповідачі, по телефону та Інтернету вони не спілкуються, листи один одному не пишуть. З моменту виїзду з квартири відповідачі не сплачують комунальні платежі, нараховані на них, їх особисті речі в квартирі відсутні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є достатньо обґрунтованим, тому його слід задовольнити. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved