Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просила розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім'я розпалась. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду клопотання в якому підтримав позицію викладену в позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі та здійснити розгляд справи за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи письмове клопотання відповідача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 18 листопада 2000 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. /а.с.7-8/ Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім'ї. Суперечності, що виникали між ними з різних причин, привели до її розпаду. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства з серпня 2014 року проживають окремо. На примирення не згодні. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, дошлюбне прізвище позивача було [PERSON]. На підставі зазначених обставин, суд не знаходить підстав для зміни прізвища позивача на [PERSON], а тому приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та в їх відмові. Відповідно до Наказу Мін'юсту від 12 січня 2011 року 396/5 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" зазначено в п.п. 2.16.22 при зміні прізвища батьків дитини або одного з них у зв'язку з державною реєстрацією шлюбу, розірванням шлюбу або визнанням шлюбу недійсним в актовому записі про народження малолітньої дитини змінюється прізвище батьків або одного з них при їх зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану та за умови одночасного зміни прізвища дитини. Прізвище дитини, яка досягла семи років має змінюватись тільки при наявності згоди дитини. Це положення є проявом права дитини на те, щоб бути вислуханою батьками , іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Згода дитини на зміну її прізвища також відповідає закріпленому у статті 8 Конвенції про права дитини її праву на збереження індивідуальності, яка включає громадянство, ім'я та сімейні обов'язки. Крім того, думка дитини при зміні прізвища є вирішальною. Батьки не мають права в разі виникнення суперечки між ними та дитиною звернутися для вирішення конфлікту до органу опіки та піклування чи до суду. При відсутності на це згоди дитини батьки не мають права змінити її прізвище, оскільки у іншому випадку буде порушено право дитини на її індивідуальність. Тільки суду надано право постановити рішення всупереч думці дитини, і тільки у тому разі, якщо цього вимагають інтереси дитини Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та ім'я. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та ім'я за згодою батьків або піклувальника. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього та в зв'язку з задоволенням вимог позивачки про розірвання шлюбу нею сплачено судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., а тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його частковому задоволенню.

Outcome: approved