Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Прокурор Пирятинського району Полтавської області в інтересах держави в особі Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області у січні 2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання сертифікату на право на земельну частку (пай) недійсним. В обґрунтування позовних вимог указує, що проведеною прокуратурою Пирятинського району перевіркою встановлено, що паювання земель колишнього КСП ім. Чкалова на території Дейманівської сільської ради Пирятинського району проводилось в 1995 році. Державний акт на право колективної власності на землю по колишньому КСП ім. Чкалова зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 8 від 07.10.1995. Відповідно на цю дату складений список членів та пенсіонерів з їх числа по даному господарству. В даний список було включено [PERSON], якому Пирятинською РДА виготовлено сертифікат на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0120239 та згідно якого останньому передано у власність земельну частку (пай) площею 3,25 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Дейманівської сільської ради Пирятинського району. Перевіркою встановлено, що [PERSON] прийнято в члени підприємства згідно протоколу № 1 загальних зборів КСП ім. Чкалова 23.01.1996, що свідчить про те, що на дату видачі (реєстрації ) державного акту на право колективної власності на землю членам КСП ім. Чкалова, а саме 07.10.1995, останній не був членом підприємства та був включений до списку членів КСП незаконно. Крім того, встановлено, що [PERSON] працював у даному підприємстві, але не був громадянином України, так як згідно інформації Державної міграційної служби України № 6.4/6680-14 від 09.09.2014, останній з питань набуття громадянства України не звертався. Прокурор посилається на норми Земельного кодексу України, відповідно до ч. 4 ст. 22 якого, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Крім того, згідно ст. 6 Земельного кодексу України (в ред.1990 року), чинного на момент видачі сертифікату, іноземним громадянам та особам без громадянства земельні ділянки у власність не передаються. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснив, що дана заява є заходом прокурорського реагування на захист інтересів держави в особі Дейманівської сільської ради. Просить визнати сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0120239, виданий [PERSON] Пирятинською районною державною адміністрацією, площею 3,25 умовних кадастрових гектарів, недійсним; передати у власність територіальної громади Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області земельну частку (пай), площею 3,25 умовних кадастрових гектарів, вартістю 96\~711 грн. 64 коп., згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ПЛ № 0120239. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності ч.9 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не направив. За таких обставин суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено: За змістом ст. ст. 22, 23 Земельного кодексу України(у редакції 1990 р.) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", особа набуває право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списку, доданого до державного акта про право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цього списку, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. З матеріалів справи вбачається, що паювання земель колишнього КСП ім. Чкалова на території Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області проводилося у 1995 році. Державний акт на право колективної власності на землю по колишньому КСП ім. Чкалова зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 8 від 07.10.1995 (а.с.5-6). Згідно списку членів та пенсіонерів з їх числа по КСП ім. Чкалова Пирятинського району Полтавської області, доданого до державного акту, у нього було включено [PERSON] (а.с. 8-12). Загальними зборами КСП ім. Чкалова від 09.03.1996 було затверджено комісію\~\~по паюванню земель колективної власності даного КСП (а.с.7). Відповідач [PERSON] прийнятий у члени підприємства КСП ім. Чкалова згідно протоколу загальних зборів підприємства № 1 від 23.01.1996 (а.с. 16-21). На підставі рішення Пирятинської районної державної адміністрації від 04.12.1996 № 351 відповідачу було виготовлено та видано сертифікат на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0120239, згідно якого останній набув права земельну частку (пай) площею 3,25 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с.13), нормативно - грошова оцінка якої, згідно довідки Держземагенства у Пирятинському районі Полтавської області № 10-1621-0.2-22/2-15 від 15.01.2015 становить 69 711 грн. 64 коп. (а.с.14-15). Вищевказане свідчить про те, що на дату видачі державного акта на право колективної власності на землю членам КСП ім. Чкалова, а саме 07.10.1995, відповідач не був членом підприємства та був включений до списку членів КСП незаконно (а.с. 16-21). Крім того, відповідач [PERSON] працював на даному підприємстві, але не був громадянином України. Згідно довідки Державної міграційної служби України № 6,4/6680-14 від 09.09.2014 [PERSON] з питань набуття громадянства, оформлення дозволу на імміграцію, посвідки на постійне або тимчасове проживання, отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, в установленому порядку не звертався (а.с. 22). Відповідно до ч. 4\~ст. 22 Земельного кодексу України\~(далі\~ЗК України), землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземних громадян, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Статтею 6 ЗК України\~(в ред. 1990 року, чинного на момент видачі сертифікату) закріплено, що іноземним громадянам та особам без громадянства земельні ділянки у власність не передаються. Таким чином, відповідач [PERSON] реалізував своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки площею 3,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у порушення вимог закону. Право власності на землю гарантується Конституцією України, та набувається і здійснюється відповідно до ряду законів що регулюють земельні відносини. Власниками землі (земельних ділянок) можуть бути громадяни України фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Стаття 152 ЗК України передбачає, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю (ч.1). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способі(ч. 3). Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позов прокурора в інтересах Дейманівської сільської ради є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Тому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0120239, виданий 25 грудня 1996 року [PERSON], підлягає визнанню недійсним.

Outcome: approved