Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком розміщеним в [ADDRESS] , власником якого вона є, що підтверджено витягом з державного реєстру речових прав №35206936, мотивуючи позов тим, що 31 жовтня 2002 року за її згодою у вказаному будинку було зареєстровано її племінника [PERSON] , чому в цей час він там зареєструвався точно не пам`ятає. З часу реєстрації у її будинку відповідач не проживав, а проживав зі своєю сім`єю у м.Вінниця. У зв`язку з реєстрацією останнього у її будинку її право стосовно власності обмежене. Зверталася до [PERSON] з пропозицією знятися з реєстрації, однак крім обіцянок він ніяких дій не приймає. 01 червня 2021 року звернулася з заявою до Чечельницької селищної ради про зняття з реєстрації відповідача, проте їй було рекомендовано звернутися до суду, так як зняття з реєстрації селищною радою можливе тільки за заявою зареєстрованої особи. Враховуючи викладене змушена звернутись до суду, просить позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Ухвалою суду від 10 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що у 2002 році, за її згодою та згодою її матері, яка була ще жива, у їх будинку було зареєстровано її племінника [PERSON] , який фактично у будинку не проживав та по цей день не проживає. У 2011 році її мати померла та вона оформила будинок на себе. Цього року подала документи для оформлення субсидії і їй відмовили, оскільки у будинку прописаний її племінник. На даний час [PERSON] проживає у місті Вінниця зі своєю сім`єю, до неї у гості приїжджав дуже рідко, а тепер взагалі не приїжджає. Спілкуються лише по телефону, вона його неодноразово просила виписатися із даного будинку, але у відповідь чула лише обіцянки. На даний час навіть перестав брати слухавку, тому враховуючи, що він не вчиняє ніяких дій для зняття з реєстрації, що не дає їй можливості оформити субсидію, просить позов задовольнити, а саме визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним будинком та зняти його з реєстрації. Судові витрати просить залишити за нею. Проти винесення заочного рішення не заперечує. У судові засідання призначені на 08.07.2021, 10.08.2021 та 27.08.2021 року відповідач не з`явився, конверти з рекомендованими повідомленнями повернулися без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Згідно відповіді на запит про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - голова Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області Палісіка С.А. в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та у прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є братовою [PERSON] , знає зі слів позивачки, що у її будинку дуже давно, близько десяти років, можливо і більше, прописаний її племінник [PERSON] .. За ввесь період вона його там ніколи не бачила, та не бачила щоб він там жив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає недалеко від [PERSON] , кожного дня проходить біля її будинку, але ніколи не бачила, щоб там проживав [PERSON] . Знає зі слів позивачки, що він прописаний у неї у будинку дуже давно, але фактично його там немає. На підставі ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, свідків, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВРТ 767828 від 27 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Чечельницького нотаріального округу Вінницької області Мільком А.М. спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , в тому числі житлового будинку розташованого в [ADDRESS] є її дочка [PERSON] . (а.с.10). Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства ''Тульчинського міжрайонного бюро технічної інвентаризації'' номер 35206939 від 17.08.2012 року, власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] є [PERSON] . (а.с.11). Згідно копії паспорта позивачки [PERSON] серії [NUMBER] виданого Чечельницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 13 грудня 2010 року її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с.3). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 982 виданої 02.06.2021 року Чечельницькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області до складу сім`ї [PERSON] (зареєстровані) в [ADDRESS] входять: [PERSON] , [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук та племінник [PERSON] , [INFO] . (а.с.13). Як вбачається із листа начальника відділу поліції №1 сектору поліцейської діяльності №1 підполковника поліції Р.Басалиги, в ході перевірки проживання громадянина [PERSON] за адресою [ADDRESS] встановлено, що даний громадянин за вищевказаною адресою не проживає, що також підтверджується рапортом старшого ДОП СПД №1 ВП №1 Гайсинського РУП капітана поліції В.Зваращука. (а.с.44, 45). Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статтей 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правової позиції, висновленої Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Отже, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] не проживає і не проживав взагалі, не є і не був членом сім`ї позивачки, спільне господарство з позивачкою не веде, участь в утриманні будинку не приймає, а тому в силу його формальної реєстрації у вказаному будинку, що належить позивачці на праві приватної власності, створює перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком та порушує право позивачки на вільне володіння, користування та розпорядження належним їй нерухомим майном, у зв`язку з чим позивачка не може скористатися своїм правом на оформлення субсидії. За встановлених судом фактичних обставин справи, а саме те, що відповідач не є членом сім`ї позивача, при вирішенні даного спору застосуванню підлягають норми статтей 383 та 391 ЦК України, а досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову . Судові витрати за клопотанням позивачки залишити за нею.

Outcome: approved