Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на обґрунтування якого вказав, що відповідач [PERSON], [INFO] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], уродженця м.Сорокине (раніше - місто Краснодон) Луганської області, Україна. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.І ст.135 Сімейного кодексу України. Мати, [PERSON], написала Заяву про тимчасове влаштування [PERSON] в Луганський обласний будинок дитини №2 у зв'язку з тяжким матеріальним становищем на строк до 6 місяців, а саме - до 27.06.2014 року. На підставі рішення виконкому Краснодонської міської ради від року за № 676, було вирішено звернутися до Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації з клопотанням про тимчасове влаштування до будинку дитини на повне державне забезпечення малолітнього [PERSON] терміном на 6 місяців. 27.12.2013року дитина була влаштована до Луганського обласного будинку дитини №2. У зв'язку з бойовими діями у м.Луганську, у 2014 року будинок дитини було евакуйовано до м.Харькова, де вихованці знаходились в дитячих закладах. [PERSON] було влаштовано до КЗОЗ «Харківський обласний спеціалізований будинок дитини №1». Згідно наданої довідки, [PERSON], з 09 квітня 2015 року по 08.06.2016 року, був влаштований у КЗОЗ Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай» м.Харкова. У зв'язку з відкриттям Луганського обласного будинку дитини №2 на підконтрольній Українській владі території, в м.Сєвєродонецьку, 08 червня 2016 року, дитина була повернута до нашого закладу. Згідно довідки, наданою адміністрацією КЗОЗ Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай» м.Харкова, з моменту влаштування - 09.04.2015 року по 08.06.2016 року, дитину ніхто з близьких родичів, мати, не відвідували, не цікавились. Також з моменту перебування у Луганському обласному будинку дитини №2 м.Сєвєродонецька з 08.06.2016 року по теперішній час [PERSON] ніхто не провідував, долею не цікавився. Рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради за № 380 від 19.07.2016 року, [PERSON], надано статусу дитини, позбавленого батьківського піклування. Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради надав Висновок від 17.10.2017 року № 5169 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої дитини [PERSON], року народження. Представник позивача - Луганського обласного будинку дитини №2, [PERSON] до суду не з'явилась надала заяву про розгляд у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.36) Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Воротинцева М.Д. до суду не з'явилась надала заяву про розгляд у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.34). В судове засідання відповідач яка проживають у м. Краснодон та з якою відсутній поштовий зв'язок, та інші засоби зв'язку, в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про дату судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області, на підставі п.11 ч.7 ст.128 ЦПК України (а.с.41). Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею 150 СК України встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: 1) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) батьки зобов'язані поважати дитину; 5) передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; 6) забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; 7) забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Частиною 1 статті 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав, зокрема: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В частинах 2-4 цієї статті вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Судом встановлено, що відповідач до [PERSON], є матір'ю малолітнього малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 5). Згідно копії заяви [PERSON], малолітнього [PERSON], тимчасове влаштовано в Луганський обласний будинок дитини №2 у зв'язку з тяжким матеріальним становищем на строк до 6 місяців, а саме - до 27.06.2014 року (а.с.7)., Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, батько малолітнього [PERSON] вказаний на підставі стю135 СК України (а.с.8). Згідно копії рішення №676 від 17.12.13 р. малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано в Луганський обласний будинок дитини №2 (а.с.9). Згідно копії рішення №380 від 19 липня 2016 р. малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.15). Згідно копії висновоку від 17.10.2017 року № 5169 про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.16). Згідно копії довідки №746 від 30.10.2017 р. у зв'язку з бойовими діями дитина у 2014 р. була евакуйована до дитячих закладів м. Харкова (а.с.19). Згідно копії рішення №513/12-14-15-03/25991799 від 01.02.2016 р. Луганський обласний будинок дитини №2 зареєстровано в м. Сєвєродонецьк (а.с.20). Згідно Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, а також що дитині мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вона могла повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства, визнано, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей та їх матері, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Також, згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч. 1-2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки у суду відсутні відомості про дохід відповідача [PERSON], суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з неї на користь її сина [PERSON] аліментів саме у ? частки. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України, ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» суд виходить із заявлених позовних вимог, тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. (сімсот чотири) грн. 80 коп. за позовні вимоги майнового характеру та судовий збір в розмірі 704 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 80 коп. за позовні вимоги немайнового характеру. На підставі ст. 150-151, 164-165, 169, 181-184 СК України, ст. 60 ЦК України, п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved