Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в будинку. В обгрунтування позовних вимог вона зазначила, що є власником будинку [ADDRESS]. 07.05.2003 р. вона уклала шлюб з [PERSON] , який на час укладення шлюбу мав повнолітнього сина [PERSON] [INFO] Після укладення шлюбу вони всі разом проживали у будинку позивачки. 08.10.2002 року [PERSON] був зареєстрований Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області у квартирі позивачки. 21.11.2013 року рішенням Ленінського районного суду м.Харкова шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано. Також позивачка зазначила, що відповідачі з грудня 2012 року не проживають з нею у її квартирі, комунальні послуги не сплачують, у підтримці будинку в належному стані участі не приймають, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності , позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями та оголошенням про виклик відповідачів у газеті "Слобідський край", які наявні в матеріалами справи ( а.с. 33, 36 , 49, 50). Заяв до суду не надходило. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до ч.1, 2 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 16.09.1992 року, що зареєстрований за № 55596 в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 08.10.1992 року. ( а.с. 7) 21.11.2013 року рішенням Ленінського районного суду м.Харкова шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано.(а.с.15) Згідно акту від 08.12.2014 року , який складений на підставі свідчень сусідів позивачки : [PERSON], [PERSON] , та затвердженому головою квартального комітету Яковенко О.А., відповідачі у зазначеній квартирі не мешкають.( а.с.13) Також [PERSON] позивачці було надане гарантійне зобов'язання від 11.02.2008 року , яким він зобов'язувався виписати з вищезазначеної квартири його сина [PERSON] у 30-денний строк після отримання паспорту громадянина України.(а.с.14) Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачає що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі позивачки, але не проживають в ній без поважних причин з грудня 2012 року, що підтверджується матеріалами справи, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved