Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], вказуючи, що у встановлений ст. 1270 ЦК України строк не зміг звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки є інвалідом ІІ групи та знаходився на обстеженні та лікуванні в лікарні, а також через свою правову необізнаність з порядком прийняттям спадщини та оформленням права на спадкове майно вважав, що оскільки він є сином померлої та на його користь складений заповіт, то він є спадкоємцем який прийняв спадщину, а тому жодних дій від нього не вимагається. В судове засідання сторони не зявились. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004\~ поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Суд вважає, що визначення позивачу (єдиному спадкоємцю за заповітом) додаткового строку для прийняття спадщини, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а тому визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved