Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою і просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі половини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до їх повноліття, мотивуючи тим, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Сторони в судове засідання не з»явилися, але надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі та мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-АМ, копією свідоцтва про народження серії І-ТП №169057, серії І-ТП №198026, серії І-ТП №248391 (а.с.5,7-9). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України в разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частина 3 зазначеної статті передбачає, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, має стабільний дохід, добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, не надає. Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 р. № 2037-VIII вступає в силу через місяць з дня його опублікування, тобто 8 липня 2017 року, а тому вимога позивача щодо стягнення аліментів на дітей в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задоволенню не підлягає. На підставі викладених обставин суд вважає, що стягнення аліментів для утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця з відповідача буде відповідати вимогам справедливості та розумності. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved