Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити його батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі з 03.09.2010 до 03.05.2013 перебували у шлюбі, в якому у 2011 році народилася донька [PERSON], яка майже з народження проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, за рішенням суду сплачує аліменти на утримання доньки, але останні три роки її життям не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні, не піклується про фізичний та духовний розвиток. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення батька [PERSON] від виховання дитини з його винної поведінки, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що є підставою для позбавлення останнього батьківських прав. У попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач на судове засідання не прибув, згідно поданої заяви просив провести засідання за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову про позбавлення його батьківських прав /ас.31/. Прокурор прокуратури Краснопільського району Сумської області Явтушенко Ю.О., який брав участь у розгляді справи, висловив думу на підтримку позовних вимог. Представник третьої особи Годуненко С.С. вважала позов обґрунтованим, та підлягаючим до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області народилася [PERSON], і батьками дитини записані громадяни України [PERSON] та [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON]) копія Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15 квітня 2011 р. ас. 5/. Рішенням суду від 03 травня 2013 року розірвано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 03 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис за № 44, та стягнуто аліменти на доньку [PERSON], [INFO]; виконавчий лист знаходиться на виконанні державної виконавчої служби Краснопільського районного управління юстиції і станом на 01.09.2015 заборгованість становить 1830 грн. /копія рішення ас. 6-7; ас. 16/. Згідно зі Свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції від 16.07.2015, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] /копія ас. 8/. Дитина сторін [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS], де створені належні умови її проживання / ас. 17/. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини Краснопільської районної державної адміністрації / ас. 20/. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму ВСУ № 20 від 19 грудня 2008 року «Про внесення змін до постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови). Відповідно до висновку № 1725/02-21 від 28 серпня 2015 року Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області як органу опіки та піклування, відповідача доцільно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що відповідає інтересам дитини /ас.21/. За інформації навчального закладу №1 «Малятко» Краснопільського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) Краснопільської селищної ради Сумської області від 09.09.2015, за період перебування дівчинки [PERSON] у дошкільному навчальному закладі, батько дитини не спілкувався з вихователями, участі у батьківських зборах не приймав, вихованням доньки не цікавився /ас.15/. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що правовідносини що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин врегульовані нормами статей 148, 150, 164, 165, 166 СК України. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.п.15, 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При постановлені законного та справедливого рішення суд враховує положення Європейської Конвенції "Про права дитини", в ч. 2 ст.6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в ч.1 ст. 19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачами позову суд не вбачає. Отже, суд знаходить зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності як ухилення відповідача як батька від виховання дитини з його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. При цьому суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтованим і відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України надіслати копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей. У порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved