Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У вересні 2013 року заявник звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, у якому просив встановити факт проживання однією сім'єю з його вітчимом [PERSON], який помер [INFO] не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Позов обґрунтував тим, що [PERSON], який помер [INFO], був його вітчимом, з яким він проживав разом з 1983 року. Позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом, який прийняв спадщину шляхом фактичного проживання з померлим, але оформити свої спадкові права не може у зв'язку з необхідністю встановити факт постійного проживання з померлим. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали повністю, просили задовольнити. Представник відповідача Полтавської міської ради в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 та 1/12 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження позивача, виданого 02.09.1974 р., актовий запис № 42, в графі мати записана [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 06.07.1983 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб. Після шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. З моменту укладення шлюбу позивач, його мати і [PERSON] почали проживати разом як сім'я. [INFO] у віці 62 років [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини вказаної квартири. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 квітня 2013 року позивач успадкував спадщину після смерті його матері, що складається з 1/4 частини квартири №2, що належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла КП ПОР «Полтававодоканал» 08.10.2008 р. [PERSON] до нотаріуса із заявою не звертався, але фактично вступив у спадщину, оскільки проживав із померлою на момент її смерті, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав. Після смерті матері позивач продовжував опікуватись вітчимом та спільним майном, оскільки померлий на той час був пенсіонером і не мав змоги утримувати себе та майно належним чином. Позивач проживав із померлим у зазначеній квартирі, мав з ним спільний побут, утримував його за власний кошт. Після його смерті опікувався похованням, що підтверджується квитанцією про сплату за ритуальні послуги та ритуальний інвентар. В ході судового засідання були допитані свідки - [PERSON], рідний брат позивача, та [PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS], яка фактично проживає за цією адресою з 1986р. і є сусідкою позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом позивача [PERSON] [PERSON] з моменту укладення шлюбу з їх матір'ю почав проживати з ними однією родиною. Позивач є найменшим сином матері, тому він постійно проживав з батьками і опікувався ними і їх майном. Після смерті матері у 2008 році [PERSON] продовжував проживати з вітчимом [PERSON], завжди відносився до нього як до батька. Свідок [PERSON] по суті справи пояснила, що фактично мешкає в [ADDRESS] з 1986 року, а зареєстрована за цією адресою офіційно з 2001 року. Протягом всього часу свого проживання вона знає та спілкується з родиною [PERSON] та [PERSON], у них виникли добрі сусідські відносини, вона особисто знала і спілкувалась з [PERSON], її синами та чоловіком - [PERSON]. Підтвердила, що скільки вона пам'ятає позивач постійно проживав з вітчимом, між ними завжди були приязні сімейні стосунки, позивач опікувався самим [PERSON] та його майном, особисто займався похованням після його смерті. Факт спільного проживання також підтверджується відміткою про місце реєстрації у паспорті позивача, довідкою паспортиста форми №4 від 30.11.2012 р. Після смерті [PERSON] позивач має намір оформити свої спадкові права, як спадкоємець четвертої черги, але оскільки [PERSON] не є прямим родичем померлого відповідно до закону йому необхідно встановити факт проживання однією сім'єю із померлим. Термін для подачі заяв до нотаріальної контори після смерті спадкодавця сплив, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, інших спадкоємців окрім позивача в померлого немає. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Причиною звернення позивача до суду у порядку позовного провадження є спір про право, який існує між ним, як спадкоємцем четвертої черги, і територіальною громадою міста Полтава в особі Полтавської міської ради. [PERSON] попередньо вже звертався до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю в порядку окремого провадження. Рішенням Ленінського районного суду від 26.03.2013р. вимоги були задоволені, проте ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12.06.2013р. заява була залишена без розгляду і роз'яснено право звернутися із зазначеною вимогою у порядку позовного провадження. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.08.2013р. рішення Апеляційного суду Полтавської області було залишено без змін. Відповідно до п.212 Інструкції про вчинення нотаріальних дій доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану; копії актових записів; записи в паспортах про другого з подружжя; копії рішень суду, що набрали законні сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Підстави та порядок спадкування за законом регулюються положеннями Книги Шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Також п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved