Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Сумська районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На час народження дитини відповідач не проживав з родиною вже декілька років, доньку жодного разу не бачив, не цікавився її життям, вихованням, не надавав допомогу на утримання. За час перебування доньки в будинку дитини у 2018 та 2019 роках батько жодного разу її не відвідав, не телефонував, станом здоров`я не цікавився. До служби у справах дітей відповідач також не звертався. Рішенням Сумського районного суду від 22.05.2019 року матір дитини [PERSON] позбавлено батьківських прав і на даний час малолітня [PERSON] перебуває у державному закладі тимчасового утримання та не може бути влаштована до сімейних форм виховання через відсутність статусу позбавленої батьківського піклування, а тому представник Сумської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , 2015 року народження та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання представник позивача не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи - орган опіки і піклування Низівської селищної ради Сумського району також до суду не з`явився, від селищного голови надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, з позовними вимогами погоджуються. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 45). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22.05.2019 року матір дитини [PERSON] - [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки та стягнено аліменти на її утримання (а.с. 6-7) Відповідач [PERSON] участі у вихованні та утриманні доньки [PERSON] , [INFO] , не приймає з донькою не проживав та не проживає, до селищної ради з питань, що стосуються його батьківських обов`язків, не звертався, що підтверджується довідкою Низівської селищної ради Сумського району №1247/02-22 від 07.11.2019 року (а.с. 9). Відповідно до листа директора Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» № 344/01 від 11.11.2019 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває у будинку дитини з 02.01.2019 року і на даний час на повному державному утриманні. Мати дитини та батько не провідували дівчинку жодного разу, не телефонують, станом здоров`я не цікавляться (а.с. 8). Відповідно до висновку служби у справах дітей Сумської РДА від 11.01.2020 р. №38/01-14, вважають за доцільне позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, так як, ставлення батька до дитини грубо порушує її право на виховання в сім`ї. Судом встановлено, що [PERSON] жодного разу не бачив доньку, не цікавився її життям, вихованням, не надавав допомогу на утримання. У зв`язку з тим, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, не надає їй матеріальної допомоги, не цікавиться станом її здоров`я, не спілкується з малолітньою донькою, суд вважає, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і таким відношенням до неї відповідач порушує права та інтереси малолітньої [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки, а тому його необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень на користь держави.

Outcome: approved