Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» (надалі - ПАТ «ЦГЗК») звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: стягнути з [PERSON] шкоду, що становить витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у розмірі 161 398 грн. 71 коп. В обґрунтування позову навів наступне. 10 січня 2016 року о 22 год. 20 хв. в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по вкритому снігом асфальтному покриттю проїжджої частини дороги вул. Марійської з боку вул. Волгоградської в напрямку вул. Світлогірської, рухався автомобіль «Huyndai H1» реєстраційний номер [NUMBER] (далі за текстом «автомобіль «Хюндай») під керуванням водія [PERSON] В цей час в зустрічному напрямку по проїжджій частині дороги вул. Світлогорської з боку вул. Калінінградської в напрямку вул. Марійської, рухався автомобіль «Деу Ланос», реєстраційний номер [NUMBER] (далі за текстом «автомобіль «ДЕУ») , яким в порушення вимог п.п. 2.1. «а», 2.9. «в» Правил дорожнього руху та здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в якій автомобілі отримали механічні пошкодження. На місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, інспекторами ДАІ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області була складена схема дорожньо-транспортної пригоди та відібрано пояснення від учасників самої пригоди, в результаті чого відносно водія [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України, який був направлений на розгляд Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 19.01.2016р. під час досудового слідства встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, однак зважаючи, що в результаті ДТП було травмовано лише останнього, в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, але вбачаються склади адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ст.124, ч.2 ст.126 КУпАП. Постановою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 2 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, неправомірними діями якого було спричинено шкоду транспортному засобу «Хюндай» внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України. На підставі цієї ж постанови, суд застосував до [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Власником автомобіля «Хюндай», є приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат», який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22 листопада 2016 року (21 липня 2011 року дата першої реєстрації) серія СХО № 825080, виданого Криворізьким РЕВ УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Власником транспортного засобу «ДЕУ», є [PERSON] , яка мешкає за адресою: 37-500 [ADDRESS] співвласник [PERSON], який мешкає за адресою: 61000 [ADDRESS] що має фактичну ознаку володільця. На підставі ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Вказує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений автомобіль позивача, що заподіяло йому матеріальну шкоду, і така шкода підлягає відшкодуванню відповідачами, з наступних підстав. Сума майнової шкоди, яка спричинена ПРАТ «ЦГЗК» в результаті ДТП за участю автомобіля «Хюндай» відповідно до висновку експертного автоварознавчого дослідження становить 279590,29 грн., а загальна вартість ремонту відповідно до ремонтної калькуляції № 08/16 (9 аркуш висновку цього дослідження) становить 354557,84 грн. 29 грудня 2015 року між ПРАТ «ЦГЗК» і ПРАТ «УАСК АСКА» укладено договір страхування транспортного. Згідно листа ПРАТ «УАСК АСКА» від 15.02.2016р. згідно п.4.6. вищезазначеного договору, страхове відшкодування за одним страховим випадком не може перевищувати страхової суми. Таким чином, сума страхового відшкодування за заявленим ПРАТ «ЦГЗК» випадком від 10.01.2016 р. складає 131521, 49 грн., що дорівнює страховій сумі за договором згідно Додатку №1. Дана сума була перерахована на вказані ПРАТ «ЦГЗК» реквізити згідно заяви від 24.02.2016р. №976/10. Закон України «Про дорожній рух» (далі Закон), визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, творення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища. Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, а законодавство надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Правильність вищезазначеної правової позиції підтверджується Постановою Верховного Суду України по справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016р. (номер рішення в ЄДРСР 55159571). Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в розділі «Суб'єктивний склад сторін у спорі» Узагальнення «Судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» від 20 червня 2012 року, було роз'яснено, що доказами, що підтверджують правову підставу володіння автомобілем, можуть бути свідоцтво про реєстрацію автомобіля або документ, що підтверджує право користування та (або) розпорядження вказаним автомобілем, і виданий на період дії такого документа тимчасовий реєстраційний талон. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд, за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі - Закон N 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону N 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону N 1961-IV (статті 9, 22 - 31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року (номер рішення в ЄДРСР55159571),наданій заявником для порівняння. Вказує, що 21.11.2016 р. позивач звернувся із заявою до МТСБУ щодо ДТП, яка мала місце 10.01.2016р., з метою відшкодування шкоди. 13.04.2017р. надійшла відповідь від МТСБУ вих.№3.1-05/9108 про прийняте рішення щодо відшкодування шкоди ПРАТ «ЦГЗК» у розмірі 3068,80 грн. Дана сума розрахована виходячи із змісту ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів», а саме: власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після ДТП. Згідно експертного висновку, заявленого страховою компанією АСКА, вартість автомобіля до ДТП складає 279590,29 грн. Вартість автомобіля після ДТП була взята страховою компанією АСКА, яка склала 145000,00 грн. Отже, МТСБУ відшкодувала шкоду в розмірі 3068,80 грн., розрахунок якої наступний: 279590,29грн. (вартість автомобіля до ДТП) - 145000,00 грн. (вартість автомобіля після ДТП) - 131521, 49 грн. (страхове відшкодування АСКА). 22 листопада 2016р. ПРАТ «ЦГЗК» уклав Додаткову угоду №4394 з ФОП [PERSON] до договору №757-52-10 від 07.07.2015р. щодо поточного відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай» на загальну суму 295989,00 грн. з ПДВ. 14.02.2017р. ПРАТ «ЦГЗК» та ФОП [PERSON] склали акт наданих послуг №7/2 на суму 295989,00 грн. Доказом вчинення винних та неправомірних дій [PERSON], спрямованих на заподіяння шкоди позивачу, вважає постанову судді Саксаганського районного суду від 3 березня 2016 року, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративні правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Обставини справи щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди та факту заподіяння шкоди позивачу саме з вини третьої особи, в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню під час розгляду справи предметом якої є цивільно-правові наслідки дій третьої особи. Таким чином, враховуючи те, що третя особа в момент дорожньо-транспортної пригоди керувала транспортним засобом «ДЕУ», цивільно-правову відповідальність за шкоду, яка була заподіяна позивачу з вини третьої особи, з підстав передбачених ст. ст. 1172, 1187 ЦК України, несе виключно власник зазначеного транспортного засобу, який є володільцем джерела підвищеної небезпеки та третя особа, яка під час керування транспортним засобом і завдала шкоди позивачу. Отже, виходячи з вищевикладеного, розмір шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON] складає 161 398, 71 грн., розрахунок якого наступний: 295989,00 грн. (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу) - 131 521,49 грн. (страхове відшкодування АСКА) - 3068, 80 грн.(страхове відшкодування МТСБУ). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю та підтвердила зміст позову. При цьому підтвердила зміст своїх письмових пояснень, відповідно до яких просить стягнути з відповідача 161398, 71 грн., яка розраховується наступним чином: 295989,00 грн. (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу) - 131521,49 грн. (страхове відшкодування АСКА) - 3068, 80 грн.(страхове відшкодування МТСБУ). 21.03.2016р. ПРАТ «УАСК АСКА» перерахувала 161398,71 грн. ФОП «[PERSON] Залишок вартості ремонту згідно додаткової угоди №5 (№4394) до договору №757-52-10 від 07.07.2015 р., акту наданих послуг №7/2 від 14.02.2017 р. у сумі 164 467,51 грн. Позивач перерахував ФОП «[PERSON].» 07.04.2017р. Вказує, що позивач повністю розрахувався з ФОП «[PERSON].» за виконаний поточний ремонт автомобіля «Хюндай». Згідно копії довідки інспектора патрульної поліції Криворізького відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській на момент скоєння Д ТП громадянин [PERSON] не отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтва (а.с.10-11, 12), постанова (а.с.13), висновок (а.с.14-32), постанова суду (а.с.33-36), договір страхування (а.с.37-51), платіжні доручення (а.с.52,53,54,55,56), лист (а.с.57), повідомлення (а.с.58-59), витяг (а.с.60-63), наказ (а.с.64), додаткова угода (а.с.65), дефектна відомість (а.с.66-67), додаток №2 (а.с.68-69), заява (а.с.70), акт (а.с.71-75), рахунок-фактура (а.с.76), повідомлення (а.с.77, 78-79, 80-81), схема ДТП (а.с.82), технічний паспорт (а.с.83-85). Суд,

Outcome: approved