Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом в якому просила надати їй дозвіл на періодичні виїзди [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] до повноліття дитини. Дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька [PERSON], оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO] за межі України до країн ближнього та далекого зарубіжжя до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011 року по 18.06.2013 року. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Дочка проживає разом із нею. Вона матеріально її утримує та належним чином піклується про її здоров'я, її фізичний . духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги та утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди їй у здійсненні нею заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої. Дочка часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову він не наводить. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, при цьому пояснив, що у нього не було часу для того, щоб оформити дозвіл на виїзд дитини за кордон. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони з 04.06.2011 по 18.06.2013 року проживали в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно довідки квартального комітету Козятинської міської ради Вінницької області № 15 від 06.022014 року позивачка [PERSON] зареєстрована в по [ADDRESS] і до складу її сім'ї входить донька [PERSON], [INFO] (а.с.5) Із довідки від 25.02.2014 року виданої сімейним лікарем вбачається, що [PERSON], [INFO] року часто хворіє застудними захворюваннями і перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря (а.с. ). Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасові виїзди за межі України неповнолітньої доньки [PERSON] за таких обставин, що батько [PERSON] не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон на тимчасові поїздки. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому приоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги також принцип 6 Декларації прав дитини проголошені Генеральною Асамблеєю Організацій об'єднаних націй 20 листопада 1959 року, в якому зазначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, у відповідності до ч.2 ст. 313 ЦК України, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини може провадитися за відсутності згоди одного з батьків на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без згоди другого з батьків якщо є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що слід надати дозвіл [PERSON] на періодичні виїзди [PERSON] [INFO] року народження за кордон без дозволу батька дитини [PERSON] та дозволити [PERSON] або її офіційному представникові без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON] [INFO] року за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: approved