Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради Київської області (далі - Служба у справах дітей) звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог представник позивача вказував, що [PERSON] являється матір`ю малолітніх дітей, відносно яких вона має статус матері-одиначки, так як відомості про їхніх батьків у свідоцтва про народження внесені на підставі ст.135 СК України. Однак, відповідачка самоусунулась від виховання та утримання своїх дітей, протягом останніх півроку взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Крім того, [PERSON] відмовилася від своїх батьківських прав відносно дітей, про що написала письмову заяву, засвідчену у нотаріуса. Відтак, діти на даний час проживають разом зі своєю бабою [PERSON] та дідом [PERSON] у м. Василькові, які мають намір оформити над ними опіку. 07 лютого 2018 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, котре ухвалою суду від 19 березня 2018 року закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив вимоги Служби у справах дітей задовольнити із наведених вище підстав. Третя особа [PERSON] при розгляді справи позов підтримала, пояснила, що її дочка [PERSON] являється матір`ю трьох дітей: [PERSON], [INFO], котра проживає разом зі своїм батьком, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Синів відповідачка часто залишала у неї, а сама зникала у невідомому напрямку, але 03 червня 2017 року мати залишила дітей самих вдома та була відсутня більше доби, а ввечері 04 червня 2017 року для неї ([PERSON].) зателефонував онук [PERSON] та повідомив, що мати додому не повернулася, після чого вона зі своїм чоловіком одразу виїхала до дітей та за допомогою працівників поліції і служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві адміністрації забрала їх до себе у м. Васильків і з того часу вони проживають з нею. Неповнолітній [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив, що мати ним та його молодшим братом не цікавиться, він її давно вже не бачив та не хоче з нею жити, вказав, що бажає жити зі своєю бабою в м. Василькові. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час, місце розгляду справи, у відповідності з положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається повідомленою належним чином, оскільки вона не проживає за зареєстрованою адресою: [ADDRESS]. Від неї не надійшло повідомлення про причини неявки та не подано відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін та неповнолітнього [PERSON], дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] являється матір`ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відомості про батьків яких записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що стверджується даними витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Однак, відповідачка участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, що підтверджується даними: позову; повідомлення відділення поліції Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07.06.2017 року; характеристикою [PERSON], виданої в.о. директора ліцею № 227 імені М.М.Громова м. Києва; пояснювальною [PERSON]; повідомленням комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Голосіївського району м. Києва; довідками Васильківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 та Васильківського дошкільного навчального закладу № 3 «Джерельце», довідкою депутата Васильківської міської ради 7-го скликання В.Науменко. Діти проживають у своєї баби зі сторони матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] навчається у Васильківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 6. З висновку виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 04 січня 2018 року вбачається, що вказаний орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Крім того, в матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 14 вересня 2017 року, у якій вона вказала про відмову від своїх батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. За таких обставин, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо синів [PERSON] та [PERSON], не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. За положеннями ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (частина 2). При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (частина 3). Так, згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1). Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (частина 2). Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (частина 3). Відтак, з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, а саме, наявність на утриманні відповідачки неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], розмір аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON], на думку суду, має становити 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, а після того - стягувати на утримання [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved