Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з останнім, який укладений 22 січня 1994 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.01.1994 між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. Тривалий час між [PERSON] та [PERSON] були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Тому [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка надала заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання надав заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Встановлено, що позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.2203169249.1 від 20.07.2021. У зв`язку з викладеним, позивачці слід повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 454 грн., тому з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивачки слід стягнути 454 грн.

Outcome: approved