Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача до досягнення малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, посилаючись на те, що з 23 червня 2018 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають неповнолітнього сина, а відповідач всупереч вимогам ст.84 Сімейного кодексу України в добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги, якої вона потребує у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дитиною до дотягнення нею віку 3 років. Ухвалою суду від 04 вересня 2019 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 01 жовтня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що у нього не має можливості утримувати [PERSON] , оскільки не зважаючи на те, що він працевлаштований, його заробітна плата становить мінімальний розмір - 4 173 грн, а, враховуючи податки, фактично він отримує 3 300 грн. На підставі судового наказу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2019 року з нього стягнуто аліменти на корить [PERSON] на їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після сплати ним аліментів на сина у розмірі 850 грн із його заробітної плати залишається близько 2 450 грн. Нерухомого майна у нього немає, проживає він у квартирі, яка належить його матері, та сплачує за комунальні послуги. В зимовий період тільки за опалення рахунки становлять більше 1 000 грн, а сукупна місячна вартість комунальних послуг становить 2 000 грн. З урахуванням витрат на комунальні послуги до початку опалювального сезону з заробітної плати йому на проживання залишається близько 1 500 грн, а в опалювальний сезон він взагалі залишиться без грошей. Максимальна сума, яку б він міг сплачувати на утримання позивачки, - 300 грн щомісяця, але тільки до початку опалювального сезону. Крім того, зазначає, що позивачкою не надано жодних доказів його спроможності сплачувати аліменти на її утримання, тому в позові просить відмовити в повному обсязі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона проживає у батьків у с.Стодоли Ніжинського району Чернігівської області. 23 червня 2018 року вони з відповідачем уклали шлюб, а в грудні 2018 року він залишив сім`ю. З червня 2019 року [PERSON] сплачує аліменти на малолітнього сина в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), що становить 840 грн. Вона працювала медичною сестрою в міськлікарні, а зараз не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В січні 2019 року мати відповідача придбала квартиру в м .Ніжині , в якій відповідач не проживає, а проживає в с.Кукшин у власному будинку своїх діда та баби, має трактор, автомобіль, коня та обробляє земельні ділянки, отримуючи при цьому дохід у дводененні зміни між роботою. Він є єдиною дитоною у батьків, які є працездатні і мають постійну роботу. Інших дітей у відповідача немає, як і будь-яких утриманців. Представник позивачки- адвокат Прокопець С.М. в судовому засіданні підтримав позов за викладених у ньому обставин та пояснив, що квартира [ADDRESS] належить матері відповідача і відсутні допустимі докази його проживання у цій квартирі, оскільки він зареєстрований по [ADDRESS] , а також відсутні будь-які зобов*язання з його боку по утриманню вказаної квартири. Представник відповідача - адвокат Гринь Л.В. в судовому засіданні не визнала позов повністюз підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначивши що відповідач має невелику заробітну плату, що становить 4 173 грн, сплачує аліменти на малолітню дитину в розмірі 1/4 частки його заробітку та витрачає значні кошти на сплату комунальних послуг в квартирі, яка належить його матері. Власного житла він не має, сплачувати будь-яку суму аліментів на дружину він не спроможний. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 23 червня 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач [PERSON] (а.с.6). Згідно ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до частин другої, четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 25.01.2019 квартира [ADDRESS] зареєстрована за матір'ю відповідача [PERSON] . Посилання відповідача на ту обставину, що він проживає в квартирі матері та несе витрати по її утриманню, не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки договір оренди не укладався, а акт про засвідчення місця фактичного проживання від 27.09.2019 є недопустимим доказом в розумінні ст.78 ЦПК України, тому відсутні докази існування будь-яких зобов`язань відповідача по сплаті житлово-комунальних послуг за вказану квартиру. Таким чином, посилання відповідача на те, що у нього не має можливості утримувати [PERSON] , не заслуговує на увагу, так як він є працездатним за віком та станом здоров`я, має стабільний дохід, оскільки є працевлаштованим, а позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердила той факт, що батьки відповідача є працездатними та працевлаштованими особами, а відповідач інших дітей або будь-яких утриманців не має, а також не спростувала пояснення позивачки відносно того, що відповідач має трактор, коня, яких використовує для обробки земельних ділянок у селі і отримання додаткового доходу. Стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини заробітку не позбавляє права позивачки на стягнення з відповідача аліментів на себе на період досягнення дитиною 3 років. Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. В судовому засіданні встановлено, що загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача при сплаті аліментів на неповнолітню дитину та на дружину до досягнення малолітнім сином трьох років становить 50 відсотків (1/4 + 1/4 = 1/2, 1/2*100=50). Вказаний розмір відрахувань не перевищує встановлений розмір відповідно до ст.70 вищезазначеного Закону. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З уврахуванням того, що відповідач є молодою працездатною особою, працевлаштований, інших неповнолітніх дітей у нього немає, непрацездатних батьків на утриманні також немає, його неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, на яку на підставі судового наказу він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на дружину в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. З відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved