Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною позовною заявою. Вказував, з 05.10.1999 року на підставі договору обміну квартир йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані його колишня дружина та син, які з 2012 року не проживають у цій квартирі та не несуть витрат на її утримання. Посилаючись на ту обставину, що відповідачі не проживають більше одного року за місцем своєї реєстрації, позивач просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судовому засідання позивач підтримав заявлений ним позов та просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та провести по справі заочний розгляд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору обміну квартир від 05.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 5). У вказаній квартирі з 29.10.1999 року зареєстровані відповідачі по справі, що підтверджується довідкою ЖЕК № 7 від 16.04.2015 року № 779 (а.с. 10). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є колишньою дружиною позивача, а [PERSON] є його сином. 17 квітня 2015 року працівниками ЖЕК № 7 у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] складено акт № 102 про те, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації зі слів сусідів з 01.01.2012 року. Крім того, 08.06.2015 року працівниками ЖЕК № 7 було складено акт № 128 про неможливість вручення судових повісток, оскільки зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [INFO] з 01.01.2012 року. Допитаний в судовому засідання в якості свідка [PERSON] підтвердив, що відповідачі по даній справі з 2012 року не проживають в [INFO]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що ніколи не бачив відповідачів по даній справі. В матеріалах справи міститься копія письмової заяви з перекладом від [PERSON] від 18.03.2015 року в якій остання зазначає про те, що дає згоду на продаж її колишнім чоловіком [PERSON] квартири [ADDRESS] по ціні та на умовах за його власним розсудом. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідачів за місцем своєї реєстрації понад один рік, тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування вказаним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні не наполягав на стягненні з відповідачів понесених ним судових витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved