Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Представник Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Після народження [PERSON] батьки дитину не забрали, мати [PERSON] написала заяву про поміщення її сина [PERSON] до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини терміном на три місяці. Батько дитини [PERSON] відразу після народження дитини з території сільської ради виїхав, з дитиною не бачився жодного разу. На теперішній час відповідачі не турбуються про дитину, не виявляють бажання забрати її з державного закладу. А тому представник позивача просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , стягнути аліменти на утримання дитини, залишивши її на вихованні в державному закладі на повному державному утриманні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] для розгляду справи до суду не з`явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, в тому числі й в електронному вигляді, від неї не надходило. Відповідач [PERSON] також для розгляду справи до суду не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, в тому числі й в електронному вигляді, від нього не надходило. Представник служби у справах дітей Сумської РДА в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6). Після народження дитини, [INFO] до Миколаївської сільської ради Сумського району звернулася адміністрація КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» з прохання посприяти у вирішенні питання виписки новонародженого [PERSON] в безпечне для нього місце (а.с. 8). 13 грудня 2019 року відповідач [PERSON] написала заяву до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області, в якій просить помістити ї сина [PERSON] , [INFO] . до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини, терміном на 3 місяці (а.с. 9). Згідно рішення Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області № 166 від 16 грудня 2019 року було вирішено тимчасово влаштувати малолітнього [PERSON] , [INFO] , до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини терміном на 3 місяці (а.с. 10) В подальшому, відповідно до рішення Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області № 19 від 28 лютого 2020 року було вирішено продовжувати перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини терміном на 6 місяців (а.с. 12) Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області № 30 від 29 квітня 2020 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15-16). Згідно довідок КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» за час перебування в закладі мати дитину не відвідувала, не телефонувала, станом здоров`я дитини не цікавилася (а.с. 11, 13). Відповідно до довідки -характеристики Миколаївської сільської ради № 1558/02-35 від 25.05.2020 року [PERSON] за час проживання на території сільської ради ніде не працювала. Проживають за рахунок тих коштів чи продуктів, які іноді заробляє її співмешканець у односельчан. За останні роки народила чотирьох дітей, дитина 2019 року народження, знаходиться в сумському обласному будинку дитини та мати продовжує з співмешканцем бродячий спосіб життя (а.с. 14). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов № 120/19 від 11.10.2019 року за місцем проживання [PERSON] , встановлено, що власником будинку співмешканець [PERSON] , Будинок цегляний, має три кімнати. Проживає сім`я у двох кімнатах. Наявне пічне опалення, запас дров відсутній. Електроенергія відключена. Приготування їжі здійснюють на грубі. Кімнати мебльовані недостатньо, меблі тарі, занедбані, на подвір`ї погреб в аварійному стані. Посуд старий. Наявні продукти харчування: яйця, картопля, капуста (а.с. 7). Батько малолітнього [PERSON] - відповідач [PERSON] після народження дитини жодного разу його не відвідував, змінив місце проживання та виїхав з території сільської ради. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не цікавляться станом здоров`я та розвитку дитини, не надає їй ніякої матеріальної допомоги. В зв`язку з тим, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, не надає їй матеріальної допомоги, не цікавиться станом її здоров`я, повністю втратив контакт з сином, суд вважає, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і таким відношенням до неї, відповідач порушує права та інтереси малолітнього [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків стосовно виховання малолітньої дитини, не проявляють батьківської турботи, не цікавляться здоров`ям, не турбуються про фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надають. Наведене свідчить про самоусунення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього [PERSON] , а тому їх слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судовий збір в розмірі по 840,80 гривень, з кожного, на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved