Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачам на підставі договору купівлі-продажу від 25 квітня 2001 року. У спірному житловому будинку на прохання доньки позивачки ([PERSON]) з 25 червня 1998 року був зареєстрований [PERSON], як член родини. Посилаючись на те, що відповідач з 2000 року не проживає у вищевказаному будинку, будь-які його речі у будинку не зберігаються, не оплачує комунальні послуги та не бере участь в утриманні будинку, просять визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - буд. [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка та її представники позов підтримали з тих же підстав, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки та її представників, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачам на праві часткової приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 25 квітня 2001 року (а.с. 8). У спірному будинку зареєстровано п'ять осіб, що підтверджується будинковою книгою (а. с. 11-15). Представники позивачки у судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON] спірним житловим будинком не цікавиться, витрат по ньому не несе, перешкод в користуванні будинком йому ніхто не створював. Замки в будинку не змінювалися. Ці обставини також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], яка є колишньою дружиною відповідача та [PERSON] - сусідка сторін. Свідки пояснили, що відповідач у спірному будинку не проживає з 2007 року, не приходить за даною адресою та не цікавиться житловим будинком. Крім того, позивачка зазначила, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації, останній не заперечував, однак з відповідною заявою до органів міграційної служби так і не звернувся. Факт не проживання відповідача у будинку [ADDRESS] підтверджується актами від 11.01.2013 року, 11.03.2013 року, 13.05.2013 року, 19.07.2013 року, 20.09.2013 року, затверджені начальником ЖЕД по обслуговуванню приватного сектора Подільського району (а.с. 44-48). Згідно відповіді з Подільського РУГУ МВС України в м. Києві вбачається, що [PERSON] до них не звертався з заявами та скаргами в період з 2011 по 2014 рік (а.с. 51). Відповідно до листа КНП "Консультативно-діагностичний центр" Подільського району м. Києва від 11.04.2014 року № 223 зазначено, що [PERSON] на медичному обліку не перебуває та з 2011 по 2014 рік за медичною допомогою не звертався (а.с. 53). Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивачів вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житлом - буд. [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved