Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON]. на житловий будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS]; поділити в натурі вказаний житловий будинок, шляхом виділення та визнання права особистої приватної власності за нею цей будинок; виділити в користування та розпорядження [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0690 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свій позов обґрунтувала тим, щорішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2-1640/05 від 03 червня 2005 року, встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] її матері [PERSON]. та після смерті [INFO] в м. Василькові Київської області брата [PERSON]., і складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS].Вказаним рішенням також встановлено факт користування батьками заявниці [PERSON] та [PERSON]. приналежною до будинку земельною ділянкою, що розташована в [ADDRESS].04 листопада 2014 року [PERSON] подарувала їй 3/4 частини зазначеного житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, та інша ? частка будинку належить відповідачці [PERSON] 08.02.1984 року житловий будинок [ADDRESS] було розділено на дві квартири, з яких позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 3/4 частини житлового будинку, загальною площею-40.9 кв.м., житловою площею -26.7 кв.м., до складу якої входять приміщення позначені в технічному паспорті як квартира № 2, а Відповідачу на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частина житлового будинку, загальною площею - 35.1 кв.м., житловою площею - 2,04кв.м., до складу якої входять приміщенняпозначені в технічному паспорті як квартира № 1. В користуванні співвласників будинку перебуває земельна ділянка загальною площею 0,0920 га, та згідно часток у спільній сумісній власності, їй як власниці ? часток у житловому будинку на праві користування має належати 0,0690 га, а відповідачу як власнику ? частини будинку - 0,230 га земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з'явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Просила його задовольнити. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений, не з'явивсь в судове засідання та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, на підставі частини 4 статті 169 та статті 224 ЦПК України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалив заочне рішення, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.348 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двохабо більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч. 1 ст. 86 ЗКУкраїни, є спільною частковою власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власниковіналежать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є успільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Відповідні роз'яснення щодо порядку проведення поділу містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок". Зокрема, в п. 7 зауважено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком чого є припинення права спільної часткової власності Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Положенням ч. 2 та ч. 4 ст. 120 ЗК України закріплено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, визначено, що справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель,споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. За п. 22 Постанови, якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. У резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та на вулицю. Відповідно до Технічного паспорта на громадський будинок по [ADDRESS], ? будинку належить [PERSON] та ? частини - [PERSON] (а.с. 16-21). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2-1640/05 від 03 червня 2005 року, встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] її матері [PERSON] та після смерті [INFO] в м. Василькові Київської області брата [PERSON], і складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно власником ? частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] являється [PERSON], та ? частини вказаного будинку - [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 04 листопада 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Нещасною Т.М., [PERSON] подарувала [PERSON]. 3/4 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Даний договір внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №7565404 (а.с. 13). Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки конструктивні елементи спірного будинку збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом, оскільки має місце технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, що фактично зроблено сторонами, сторонамспільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Крім того, кожен із співвласників має вихід до [ADDRESS] та відповідно окремий двір, а тому виділення в користування сторонам земельної ділянки за запропонованим у збірному кадастровому плані варіанті жодним чином не порушує прав та інтересів сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved