Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви й до досягнення ним повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня подання даної заяви й до досягнення дитиною трьох років. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 19.04.2018 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільного малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Матеріальної допомоги на утримання сина батько не надає, хоча повинен утримувати його матеріально. Син росте, розвивається, отже потребує їжі, одягу, предметів розвитку, ліків, коли хворіє, та найнеобхідніших предметів існування. На даний час позивач потребує матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] , відповідач добровільно не виконує обов`язку щодо утримання сина. Окрім того, на даний час позивач не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, на її утримання відповідач [PERSON] матеріальної допомоги також не надає, зазначене свідчить про те, що вона також потребує матеріальної підтримки відповідача. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29.10.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 24.11.2020 о 10.00 годині. 24.11.2020 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 10.00 год. 24.12.2020. 24.12.2020 в зв`язку з перебуванням судді Подмаркової Ю.М. на лікарняному, судовий розгляд відкладено до 10.00 год. 28.01.2021. 28.01.2021 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом на адресу зареєстрованого місця проживання (а. с. 23, 29, 32), не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Чорненської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області 19.04.2018, підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.04.2018 (а. с. 3). Даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Чорненської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області 03.06.2018, підтверджується, що сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] (а. с. 4). З довідок виконавчого комітету Чорненської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області № 19/10-17 від 04.08.2020 та № 179 від 30.09.2020 вбачається, що позивач зареєстрована проживаючою в [ADDRESS] , разом з нею за даною адресою проживає та знаходиться на її утриманні: син - [PERSON] (а. с. 5, 7). З копії трудової книжки серія [NUMBER] [PERSON] вбачається, що вона не працює.(а. с. 9). Норми права, що підлягають застосуванню та висновки суду за результатами розгляду справи. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантовано право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Вимоги щодо розміру аліментів на дитину заявлені з дотриманням положень статей 182, 183 Сімейного кодексу України. В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача. Судом встановлено, що син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільного малолітнього сина, тому зобов`язаний його утримувати до досягнення повноліття, однак між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. Відповідач будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, не спростував повідомлені позивачем обставини щодо наявності підстав для стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), тому позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої сина є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня подання даної заяви й до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до частини 1 статті 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 2 та частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині та існують інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Враховуючи, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, виходячи з вимог статті 84 Сімейного Кодексу України, вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення сином трьох років, а тому суд задовольняє вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подання даної заяви й до досягнення сином, [PERSON] , [INFO] , трьох років. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В частині стягування аліментів належить звернути рішення до виконання негайно в межах платежу за один місяць. Відповідно до частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки позивач, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, судовий збір суд стягує з відповідача в дохід держави у зв`язку із задоволенням двох окремих позовних вимог у розмірі 1 816 грн 00 к.

Outcome: approved