Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (одна четверта) частини усіх видів доходів щомісяця, починаючи з 15.11.2019 і до досягнення дитиною повноліття та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. На обґрунтування позову посилалася на те, що з відповідачем проживали разом та перебували у цивільному шлюбі без державної реєстрації. У цей період у них народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час дитина проживає разом з позивачем на повному ії утриманні. Позивач зазначає, що дитина повинна отримувати повноцінний розвиток, харчування, одяг, лікування та відпочинок, що потребує значних витрат. Крім витрат на харчування, за жовтень позивач витратила: 608 грн. на оплату секції джіу-джітсу в Харківській спортивній школі №2, 1072 грн. - на додаткові заняття з французької мови, 300 грн. - на заняття в дитячої школі «Сохнут». Також позивач придбає одяг та взуття дитині. Крім того у жовтні позивач провела обстеження дитини в Міській дитячої лікарні №5 на що витратила особисті кошти в розмірі 800 грн. На теперішній час у дитини встановлений діагноз - внутрічерепна гіпертензія 1 ст, антено невротичний синдром, нервові тики, синдром нав`язливих рухів, та призначене відповідне лікування. У наслідок захворювання дитина часто збуджена та нервова. Щоб проводити с дитиною більш часу та контролювати його навчання дома, позивач вимушена була припинити підприємницьку діяльність та працевлаштуватися вчителем в школу, де навчалась дитина. З часом змушена була перевести сина на дистанційну форму навчання, змінити роботу. З квітня 2019 р. відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини, що за законом є його обов`язком. Відповідач в добровільному порядку надавати кошти для утримання дитини не бажає. Незважаючи на те, що відповідач має двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, він є людиною матеріально забезпеченою, має у власності нерухомість, яку здає в оренду. В зв*язку з чим, позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути аліменти на користь позивача. Крім того позивач вказує, що у зв`язку зі зверненням до суду, позивач понесла судові витрати у сумі 5000 грн. на юридичну допомогу, які також просила стягнути на її користь. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків 22 листопада 2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін по справі. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Синєпольська О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. В обґрунтування вимог позову позивач зазначила, що [PERSON] дійсно інколи допомагає їй, але у малому розмірі. Крім того зазначила, що дитина часто хворіє, на підтвердження чого надала виписки із медичних та потребує матеріальних коштів, якими вона сама не має можливості забезпечити дитину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги він визнає, а саме не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частина від доходів. Крім того вказав, що він надсилає позивачу кошти по мірі можливості. Також зазначив, що він заперечує проти стягнення з нього витрат на правову допомогу, які сплачені позивачем. Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] видане повторно 27.03.2019 року). Згідно зазначеного свідоцтва про народження, позивачка зазначена матір`ю дитини, відповідач батьком. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, що не заперечується відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. В ч. 2ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами\~ст.182 СК України\~та роз`ясненнями, які містяться в п.17\~Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п.1\~ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Визначаючи розмір аліментів, суд керується ст.ст. 181,\~183,\~184 СК України, тобто аналогічними нормами, які передбачають, що аліменти можуть\~\~присуджуватися в частці від доходу і ( або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на дитину у частині від доходу, суд враховує та приймає до уваги надані стороною позивача докази, які не оспорюються відповідачем, що неповнолітній [PERSON] був обстежений в КНП «Міська дитяча лікарня №5» ХМР відповідно до результатів обстеження, встановлено діагноз - внутрічерепна гіпертензія 1 ст., антено невротичний синдром, нервові тики, синдром нав`язливих рухів. Крім того, суд приймає до уваги пояснення відповідача, який не заперечував проти стягнення з нього аліментів в частині від заробітку, які зазначила позивачка в позовній заяві. Крім того суд приймає до уваги надану позивачем медичну документацію стосовно перебування неповнолітнього [PERSON] в лікарнях через хворобу, в якості доказів потреби матеріального забезпечення дитини. Таким чином, виходячи з принципу розумності та справедливості та враховуючи, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, суд задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.11.2019 і до досягнення дитиною повноліття. З врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягають задоволенню, а саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.11.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Положенням\~ст.\~191\~СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат в розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Плата праці адвоката є результатом відповідних домовленостей між адвокатом та його клієнтом і визначається договором про надання правової допомоги. Регульовані або фіксовані ціни на такі послуги встановлюються Кабінетом Міністрів України лише для тих адвокатів, які працюють на підставі Закону України «Про безоплатну правову допомогу» й отримають оплату за рахунок держбюджету. Усі інші самостійно визначають свій гонорар відповідно до\~ст. 30\~Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Якихось обмежень розміру оплати тут немає, вказано, зокрема, що «гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час». Позивачем надано договір № 370-с від 31.10.2019 року про надання юридичної допомоги, який передбачає обсяг наданих послуг та розмір витрат на правову допомогу. Також, відповідно до п. 3.1. Договору розмір витрат складає 5000 грн. На підтвердження розміру, найменування та сплати витрат позивачем надана квитанція № 001072 від 31.10.2019 року, згідно якої позивачу були надані наступні послуги адвокатом: консультації з питань стягнення аліментів, адвокатські запити, складання позовної заяви до суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідачем не надано клопотання про зменшення позовних вимог, а висловлена тільки незгода з сумою витрат на оплату правничої допомоги адвоката, мотивуючи тим, що розглядається не кримінальна справи та він не ховався від позивача та суду. Суд вважає, що зазначені заперечення не можуть бути підставою для відмови у стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо повного стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved