Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач Солдатенко Олексій Володимирович звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Радуга Сіті ЛТД» про визнання майнового (речового) права на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що Відповідач не виконав умов Попереднього договору від 17.09.2014 року. Відповідно до умов вказаного Договору ТОВ «Радуга - Сіті ЛТД» зобов'язалось укласти з Позивачем Договір купівлі-продажу (Основний договір) квартири у житловому будинку розташованого в житловому комплексі «Перлина-Троєщини» за адресою: [ADDRESS], а Позивач зобов'язався прийняти та належним чином оплатити її вартість. За вказаними договорами [PERSON] частково сплатив вартість квартири [ADDRESS], але до цього часу будівництво не завершено, Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує. На підставі викладеного, Позивач просить суд: визнати за ним, [PERSON] майнове (речове) право на фактично оплачені квадратні метри у розмірі 26.05 кв.м., що становить 70.29% від загальної площі однокімнатної квартири [ADDRESS] Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року відкрито провадження в справі. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.54). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.66). Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Позивач в судове засідання не з'явилась, представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи (а.с.79). Представник відповідача ТОВ «Радуга Сіті ЛТД» не з'явився в судове засідання. У відповідності до ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений належним чином. Поштова кореспонденція, надіслана відповідачу в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України Відповідачем подано не було. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст. 280 ч.1 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі с . с . 280 284 ЦПК України, з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або с пореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з письмових матеріалів справи,17.09.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Радуга Сіті ЛТД» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений Попередній договір договору купівлі-продажу квартири (а.с.7-10). Відповідно до умов Попереднього договору, ТОВ «Радуга Сіті ЛТД» зобов'язалось укласти протягом другого кварталу 2015 року основний Договір купівлі - продажу та передати квартиру, що знаходиться у секції - 4, поверх - 21, [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язався прийняти та належним чином оплатити її вартість. Відповідно до п. 1.2. Попереднього договору - сторони встановили, що виконання зобов'язання щодо укладання та виконання Основного договору повинно бути забезпечене шляхом укладання Сторонами договору про забезпечення виконання зобов'язань. Вид та порядок забезпечення виконання зобов'язання Сторони визначають в окремому Договорі про забезпечення виконання зобов'язань №4/588 від 17.09.2014 року (а.с.11-16). Відповідно до п. 2.2.1. Договору про забезпечення виконання зобов'язань № 4/588 [PERSON] зобов'язується у строк до 20.12.2018 р. сплатити ТОВ «Радуга Сіті ЛТД» 97% вартості об'єкту. Орієнтована вартість Об'єкту у національній валюті України на день укладання цього Договору становить 358 592,56 грн., у т.ч. податок на додану вартість 20% - 59 765,43 грн., як оплату 35,9482 кв.м. Об'єкту. Відповідно до пп. 2.2.3.1. Договору про забезпечення виконання зобов'язань № 4/588 перший платіж здійснюється не пізніше 19.09.2014 р. у розмірі 170 476,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість 20% - 28412,67 грн. за фіксованою вартістю 1кв.м., яка складає 9 200,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1533,33 грн. як оплату 18,53 кв.м. Об'єкту. Згідно з пп. 2.2.3.2. залишок 17,4182 кв.м. квартири, мають бути сплачені за фіксованою вартістю 1 кв.м., яка складає 10 800,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1800,00 грн. до 20 числа кожного наступного місяця протягом 51 місяців до 20.12.2018 року. Згідно Квитанції від 18.09.2014 року [PERSON] за договором про забезпечення виконання зобов'язання сплатив ТОВ «Радуга Сіті ЛТД» 149000,00 грн. (а.с.18). Згідно Квитанції до прибуткового касового ордеру №155 від 18.09.2014 року та квитанції від 19.09.2014 року [PERSON] за договором про забезпечення виконання зобов'язання сплатив ТОВ «Радуга Сіті ЛТД» 21 476,00 грн. (а.с.17). Таким чином, сплативши 18.09.2014 р., 19.09.2014 р. - 170 476,00 грн., [PERSON] проінвестував 18,53 кв.м. квартири. В подальшому, [PERSON] було сплачено 81 259,20 грн. з розрахунку 10 800,00 грн. за 1 кв.м., відповідно додатково проінвестовано 7,524 кв.м. (а.с.19-40). Отже, за договором, Позивачем було проінвестовано 26.05 кв.м. квартири [ADDRESS] а відповідно сплачено 251 735,20 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.17-40). Позивачем було частково виконано умови договору, сплачено грошові кошти у розмірі 251 735,20 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, що становить 70,29 % від площі об'єкту. Відповідач зобов'язався протягом 2-го кварталу 2015 року укласти з позивачем Основний договір, проте з боку Товариства жодних дій на виконання даних зобов'язань вчинено не було. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 190 ЦК України встановлено, що майном, як особливим об'єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Таким чином, майнові права визнаються речовими правами. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202, 204 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням того, що згідно із ст.. 626 ЦК України договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов'язків, укладення з позивачкою Попереднього договору та Договору про забезпечення виконання зобов'язань є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, у позивача у зв'язку з виконанням зобов'язання щодо сплати вартості квартири виникло право вимоги й оформлення права власності на квартиру шляхом укладання Основного договору, а у Товариства виникло право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов'язок укласти з позивачем Основний договір купівлі-продажу квартири та передати її останній за відповідним Актом приймання-передачі. Статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Оскільки квартира є частково оплаченим позивачем об'єктом, який після завершення будівництва стає окремим майном, то до завершення будівництва об'єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на квартиру, а майнові права на неї, зокрема, на фактично оплачені квадратні метри. Таким чином, позов підставний і підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути суму сплаченого при зверненні до суду судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved