Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1129/82/0069768 від 29.03.2013 року в загальній сумі 53094,19 грн., яка складається з: пені за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків у розмірі -11 504,51 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі - 8 725,69 гривень; поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі - 32 863,99 гривень, в т.ч. простроченої заборгованості за кредитом у розмірі - 1528,65 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1129/82/0069768, за яким останній отримав кредитні кошти в сумі 34292,97 грн. строком до 29.03.2019 року. Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином, видавши Відповідачу кошти в розмірі 34292,97 гривень, а Відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 38,3 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Представник позивача Мікуліна Т.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розглянути справу у її відсутність, ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду справи, шляхом отримання направлених судом судових повісток, (а.с. 48, 57-58) заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Таким чином, суд вважає, що відповідач - [PERSON], не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до положень ст..ст. 76-77 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступне: 29.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (Позичальником) укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1129/82/0069768, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 34292,97 грн. строком до 29.03.2019 року, а позичальник зобов'язався повернути Банку кредит в порядку та строки визначені Кредитним договором. Відповідно до п. 1.1.8 Кредитного договору, відповідач прийняв на себе зобов'язання щодо: погашення суми заборгованості за кредитом відповідно до графіку погашення кредиту, а також щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 38,3%, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту. Згідно з п. 11.1 Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до Договору зобов'язань. З матеріалів справи вбачається, що Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 34292,97 грн. Доказів не надання грошових коштів відповідачами не надано. Відповідач в свою чергу, не виконав своїх договірних зобов'язань, внаслідок чого станом на 09.10.2014 року утворилась заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1129/82/0069768 від 29.03.2013 року в загальній сумі 53094,19 грн., яка складається з: пені за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків у розмірі -11504,51 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі - 8 725,69 гривень; поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі - 32863,99 гривень, в т.ч. простроченої заборгованості за кредитом у розмірі - 1528,65 гривень. Статтею 7 Кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів, відповідно до умов Кредитного договору. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконував, у зв'язку з чим, на його адресу, Банком було направлено вимогу про дострокове повне виконання грошових зобов'язань (а.с. 28), яка була залишена без відповіді та задоволення. Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача пені за прострочення виконання договірних зобов'язань, суд вважає необхідним зазначити наступне. Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України, зокрема, щодо сплати неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з п. 10.3 Договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за Кредитним договором Банк має право вимагати, а Позичальник зобов'язаний на вимогу Банку сплатити останньому пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Станом на 09.10.2014 року сума пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків складає 11504,51 грн. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved