Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

У грудні 2018 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що діти мешкали разом з матір'ю в одній кімнаті, у будинку готельного типу з житловою площею 11 кв.м, загальною площею 16,7 кв.м. з кухнею та санвузлом спільного користування за адресою6 [ADDRESS]. За словами сусідів старші діти неодноразово були помічені за жебракуванням, просили у перехожих грошей на їжу, гуляли біля закладів громадського харчування, знаходилися на значній відстані від місця проживання без нагляду матері. З метою виправлення складної ситуації в родині спеціалісти Служби рекомендували [PERSON] влаштувати дітей до державного дитячого закладу та вирішити матеріально - побутові питання. Згідно з рішенням виконавчого комітету ХМР № 730 від 25.11.2015 року малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] влаштовані до КЗ «Зеленогайський спеціальний загальноосвітній навчально-виховний комплекс», [PERSON], [PERSON], [PERSON] - до КЗОЗ «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений гай». За час перебування дітей у державний закладах [PERSON] відвідувала дітей, але зустрічі носили формальний характер та тривали декілька хвилин, здоров'ям та успіхами не цікавилася, під час відвідування не приносила гостинців. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.11.2017 року дітей було відібрано у матері без позбавлення її батьківських прав. Протягом року [PERSON] не звернулася із заявою до суду про повернення дітей. В ході обстеження умов проживання [PERSON] зафіксовано повну відсутність умов не тільки для повернення дітей з державний закладів, а й для тимчасового їх перебування у матері, оскільки у кімнаті відсутні місця для сну, навчання, організації дозвілля. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про їх народження. (а.с. 21, 26, 34, 40, 46, 52). Згідно довідки від 20.09.2018 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб [PERSON] разом з дітьми зареєстрована [ADDRESS] (а.с. 14) та вказана кімната розташована у будинку готельного типу, житловою площею 11,0 кв.м., загальною площею 16,7 кв.м. (а.с. 15-16) Відповідно до акта обстеження умов проживання [PERSON] від 06.11.2015 року, остання звернулася до служби у справах дітей з проханням влаштувати тимчасово її дітей до закладів для дітей та з акта від 07.03.2017 року вбачається, що в результаті співбесіди [PERSON] прийняла рішення що відібрання дітей буде для неї реальним вирішенням питання. (а.с. 66-67) Згідно даних характеристики [PERSON] за місцем проживання характеризується задовільно та відповідно до даних «Армор» неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Рішенням виконавчого комітету ХМР № 730 від 25.11.2015 р. надано службам у справах дітей Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради дозвіл на реєстрацію народження малолітній дітей з присвоєнням прізвища у відділах державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Зобов'язано Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вжити заходів щодо влаштування дітей до закладів для дітей. (а.с. 23, 31, 37, 43, 55) Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року відібрано у [PERSON] її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. (а.с.17-19) З повідомлень адміністрації КЗОЗ «обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай» №649, №648, №647 від 27.11.2017 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] перебували в ОСБД «Зелений Гай» з 28.12.2015 р. на повному державному забезпеченні. (а.с. 59-61) [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 28.12.2015 р. перебувають на повному державному забезпеченні в обласному спеціалізованому будинку дитини «Зелений Гай». (а.с 70) 04.01.2018 р. КЗОЗ «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай» повідомив про те, що [PERSON] та [PERSON] влаштовані 02.01.2018 р. до ДБСД [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Дитина [PERSON] залишився в закладі на повному державному забезпеченні. Відповідно до нього не вирішувалося питання щодо влаштування до сімейної форми виховання. (а.с. 58) Згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 803 від 13.12.2017 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 13 квітня 2018 року встановлено факт того, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. (а.с. 29-30) У зв'язку зі смертю батька [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 410 від 22.06.2018 р. (а.с 33) Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. З позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу для позбавлення відповідачки батьківських прав посилався на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради за № 780 від 07.12.2018 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження її бажання належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, створювати належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухилилась від виконання батьківських обов'язків відносно дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], належним чином участі у їх вихованні та утриманні не приймає і вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення її батьківських прав, що відповідає інтересам дітей.. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1762,00 грн. та на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved