Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанкубез номера від 25 вересня 2013 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач своє зобов`язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту належним чином не виконує. Станом на 30 вересня 2020 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 12 220 гривень 13 копійки, в тому числі: 9 991 гривня 13 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2 229 гривень 00 копійок - заборгованість за простроченими відсотками. 13 листопада 2020 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Разом з позовом позивач подав до суду заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 5), клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 6) та за відсутності позивача (а.с. 68), та клопотання про огляд веб-сайту (а.с. 7). На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 16 листопада 2020 року судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в с. Посухів (колишнього Мурованокуриловецького району) Вінницької області (а.с. 73). Ухвалою судді від 17 листопада 2020 року (а.с. 74) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвала про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками до неї були направлені для відома відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, однак, станом на 14 січня 2021 року у суду були відсутні докази про вручення відповідачу вказаних документів. Ухвалою від 14 січня 2021 року (а.с. 78) справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в залі судових засідань Мурованокуриловецького районного суду на 08-му годину 04 лютого 2021 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Дашко Володимир Миколайович (а.с. 61) просив про розгляд справи без його участі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення (а.с. 68). Судова повістка з ухвалою про відкриття провадження у справі та про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та копією позовної заяви з додатками відповідачу відправлена 15 січня 2021 року (а.с. 83). Крім того, 14 січня 2021 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду. Одночасно, до суду повернулася розписка про вручення відповідачу ще 23 грудня 2020 року ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками (а.с. 82). Таким чином, відповідач обізнаний про розгляд справи за позовом до нього в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень ч.ч. 7, 8 та 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином. Відзиву на позов відповідач не подав. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про прийняття заочного рішення. Судом встановлено, що 25 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір без номера у вигляді заяви позичальника (а.с. 27). Предметом договору є кредитний ліміт у розмірі 2 800 гривень з базовою відсотковою ставкою 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. У заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг та що він ознайомлений з ними та з іншими умовами кредитування. Таким чином, невід`ємною частиною Договору між сторонами є Умови і Правила надання банківських послуг (а.с. 29-58) та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 28). Позичальник зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме, щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Пунктом 2.1.1.2.12. Умов та Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 49) сторони правочину погодили, що після закінчення строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий строк шляхом надання клієнту Карти з новим строком дії, за зверненням Клієнта до Банку, згідно діючих тарифів. Наказом Мінфіну від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип Банку на приватне та його найменування на акціонерне товариство (Статут АТ КБ «ПриватБанк», зворот а.с. 65). Довідкою позивача на а.с. 26 доведено, що з моменту підписання зазначеного вище кредитного договору відповідач отримав три кредитні карти і що строк дії останньої закінчується у травні 2021 року. Іншою довідкою (а.с. 25) позивач довів, що скористався своїм правом, передбаченим у пунктах 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Правил надання банківських послуг, щодо зміни (збільшення/зменшення кредитного ліміту) умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Випискою з рахунку [PERSON] за кредитним договором (а.с. 17-24) позивач підтвердив виконання свого зобов`язання з видачі відповідачу кредитних коштів. В той же час цією випискою, а також розрахунком заборгованості (а.с. 8-16) доведено, що відповідач впродовж строку дії кредитного договору порушував умови щодо строків та розміру повернення кредиту та сплати відсотків. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з наданим банком розрахунком (а.с. 8-16), станом на 30 вересня 2020 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 12 220 гривень 13 копійки, в тому числі: 9 991 гривня 13 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2 229 гривень 00 копійок - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач не спростував належними доказами наявність заборгованості перед Банком, не довів факт виконання зобов`язань за кредитом, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків. Частина 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. За таких обставин, суд вбачає підстави для судового захисту прав позивача та стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" зазначеної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 2102 гривні судового збору (а.с. 67). Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог. Таким чином, судові витрати підлягають компенсації позивачу у розмірі 100%.

Outcome: approved