Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між нею, [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] , зареєстрований 30 серпня 2017 року Андрушівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №48; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з часу звернення до суду та до його повноліття, а також на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів доходів відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку. Судові витрати просить стягнути з відповідача на її користь. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 30 серпня 2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Андрушівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирської області. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Укладений шлюб виявився невдалим, сторонам не вдалося створити гарних сімейних стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння, наявні протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбу. Позивачка вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем, тому просить їх шлюб розірвати. В поданій позовній заяві позивачка також зазначила, що їх спільна з відповідачем дитина - [PERSON] проживає разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач самоусунувся від необхідності матеріально дбати про свою сім`ю, зокрема про дружину та дитину, та не надає матеріальної допомоги. Крім того, позивачка також вказала, що на даний час вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення ним трирічного віку. Інших доходів позивачка не має, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач фізично здоровий, працездатний, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст.128-131 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву не подавав. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивачка проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 30 серпня 2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Андрушівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний запис №48 (а.с.9). Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до довідок виданих виконкомом Яроповицької сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 22.07.2019 №448 та від 25.07.2019 №451 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею проживає син [PERSON] (а.с.7,13). Згідно довідок виданих виконкомом Яроповицької сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 26.07.2019 №456 та №457 вбачається, що на даний час [PERSON] знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її утриманні, до досягнення дитиною трирічного ріку (а.с.11-12). На даний час, позивачка [PERSON] перебуває на обліку в Андрушівському управлінні праці та соціального захисту населення та отримує допомогу при народженні дитини [PERSON] , 2017 року народження, що підтверджується довідкою виданою УПСЗН Андрушівської РДА від 24 липня 2019 року №509 (а.с.7). Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позовна вимога в частині розірвання шлюбу є обґрунтованою. Суд, вважає встановленим, що збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливе, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки. Відповідно до ст.113 СК України, позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON] . Відповідно до положень ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків та закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Згідно ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно положень п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України - дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 статті 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, відповідач працездатний, відомості про наявність обставин, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів в матеріалах справи відсутні, тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Крім того, згідно матеріалів справи, позивачка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, у зв`язку з чим позивачка має право на її утримання з боку відповідача в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України. Задовольняючи позов, суд у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" стягує з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, та 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини, а всього на користь держави стягнути 1536 грн. 80 коп.

Outcome: approved