Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають спільну дочку: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Так як батько не надає достатньої допомоги на утримання дитини, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з батька аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі 1000,0 грн. щомісячно, оскільки відповідач має нерегулярний дохід. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю, просили суд стягувати з батька дитини 1000,0 грн. щомісячно на її утримання, так як обоє батьків повинні утримувати своїх дітей, проте коштів позивачки для цього недостатньо, а батько самоусунувся від спілкування з дитиною та надання достатньої допомоги на її утримання. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, має можливість сплачувати аліменти в сумі 600,0 грн., так як отримує щомісячно лише 4000,0 грн., і то в літній період, оскільки працює на сезонних роботах у м. Києві. Дохід від продажу молока від корів, що має у селі, має незначний. Також він надає кошти на утримання своєї дочки від другого шлюбу [PERSON], [INFO]. Допитана у судовому засідані свідок [PERSON] пояснила, що вони з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Батько дитини з ними не проживає, працює у м. Києві, свідок з дитиною живе у своїх батьків. Останній час [PERSON] почав надавати допомогу на утримання дитини то в сумі 700 грн., то 1000,0 грн. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаются питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 14.07.2009 року) батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з виписки з рішення Золотоніського міськрайонного суду від 23.12.2010 року по справі № 2-4448/2010 та свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] від 22.03.2016 року) [PERSON] в результаті розірвання шлюбу та повторного одруження змінила прізвище на "[PERSON]". Згідно з довідкою, виданою головлою квартального комітету № 17 м. Золотоноші від 03.05.2017 року, [PERSON], [INFO], проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Батько не проживає з дитиною та матеріальної допомоги не надає. Оскільки відповідач на час ухвалення судового рішення має на своєму утриманні малолітню дочку [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на утримання якої надає нерегулярно і лише останнім часом, що ствердила у судовому засіданні свідок [PERSON], хоча є здоровим та працездатним, а тому може і зобов'язаний надавати допомогу на утримання дитини, то суд вважає, що аліменти на утримання дочки підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, та погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачем, оскільки сума, яку бажає сплачувати батько дитини є недостатньою для щомісячного її утримання, незважаючи на ті кошти, які витрачає на утримання своєї дочки позивач по справі. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до вимог ст. 88 ЦПК України судових витрат. На підставі зазначеного та

Outcome: approved