Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням виконавчого комітету Алуштинської міської ради від 12.03.2003 року № 749 будинок [ADDRESS] приміщення № 50 площею 46,2 кв.м., № 51 площею 42,3 кв.м. та [ADDRESS] площею 27,2 кв.м. визнано гуртожитком ДП ЖЕД «Алуштабуд», рішення в установленому законом порядку оскаржене не було та не скасоване, тобто є чинним. 23.01.2012 року РП «Алуштинське ремонтно-будівельне управління» позивачці видано ордер № 1 на право заняття кімнати в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] на підставі особистої заяви. Після отримання ордеру позивачка намагалася вселитись у кімнату [ADDRESS], але здійснити надане право стало неможливим, оскільки у вказаному приміщенні розташована бібліотека та постійно перебуває відповідач. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити, про ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Судову повістку було направлено за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, згідно адресній довідці, проте конверт повернуто до суду за закінченням строку зберігання. Стаття 6 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлює що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до приписів ч. 3 п. 5 ст. 74 ЦПК у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим місцем проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За вищевикладених обставин суд вважає, що відповідачка сповіщена належним чином. Ухвалою суду від 25.02.2013 року вирішено розглядати справу у відсутність відповідача у заочному порядку. Дослідивши докази, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування відповідно зі ст. 10 ЦПК України покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. У судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Алуштинської міської ради від 12.03.2003 року № 749 в будинку [ADDRESS] приміщення № 50 площею 46,2 кв.м., № 51 площею 42,3 кв.м. та [ADDRESS] площею 27,2 кв.м. визнано гуртожитком ДП ЖЕД «Алуштабуд», рішення є чинним (а.с.7). 23.01.2012 року РП «Алуштинське ремонтно-будівельне управління» на ім'я [PERSON] видано ордер № 1 на право заняття кімнати в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] на підставі її особистої заяви (а.с.6). Відповідно до ст. 130 Житлового кодексу УРСР порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Згідно ст.129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства видає громадянину спеціальний ордер, який є єдиною підставою для поселення в гуртожиток, п. 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. №208, визначено що єдиною підставою для зайняття жилого приміщення в гуртожитку є ордер. Оскільки позивачу виданий ордер на право заняття вказаної кімнати в гуртожитку, у позивача виникла право користування даним приміщенням, яке порушується відповідачем, воно підлягає захисту у судовому порядку, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач самовільно зайняв жиле приміщення, на яке у позивача виникло право користування, а тому відповідно з вимогами ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР особа, яка самоправно зайняла жиле приміщення, підлягає виселенню без надання їй іншого приміщення. Судовий сбір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, 129,130 ЖК УРСР, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд,

Outcome: approved