Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] і просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], а також стягувати з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 350 грн. щомісяця шляхом перерахування на розрахунковий рахунок дитини у відділенні ПАТ "Державний ощадний банк України". Свої вимоги мотивує тим, що малолітній [PERSON], [INFO] перебуває у дитячому відділенні КЗ «Біляївська центральна районна лікарня». Згідно довідки від 11 листопада 2014 року, виданої КЗ «Біляївська центральна районна лікарня» мати дитини [PERSON] жодного разу дитину не відвідувала, не цікавилася станом її здоров'я та розвитку. [PERSON] власного житла не має, не працює, згідно заяви від 12 січня 2015 року відмовилася від дитини. Відомості про батька внесені на підставі актового запису про шлюб батьків. Службою у справах дітей Іршанської районної державної адміністрації Закарпатської області з батьком дитини - [PERSON] проведено розмову стосовно можливості влаштування дитини [PERSON], [INFO], до його сім'ї. Однак [PERSON] відмовився забрати новонародженого, оскільки не являється його біологічним батьком і навіть не спілкувався з [PERSON] з квітня 2006 року, так як вона пішла з дому. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачка не надає. У зв'язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з позовом. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог і пояснила, що влітку 2014 року відповідачка [PERSON] залишила сина у Біляївській ЦРЛ, де до теперішнього часу жодного разу не відвідала. Службою у справах дітей Біляївської райдержадміністрації був надісланий лист до служби у справах дітей Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області з метою з'ясування думки батька щодо місцезнаходження дитини, на що була отримана відповідь про те, що [PERSON] не являється біологічним батьком хлопчика, він не спілкувався з [PERSON] з 2006 року, а тому відмовляється забрати дитину у сім'ю. Прокурор у судовому засіданні позовну заяву підтримав. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона вказала, що позовну заяву про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на малолітнього сина [PERSON], [INFO], визнає повністю і просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, але від нього надійшло письмове заперечення на позовну заяву, в якому він вказав, що шлюб між ним і [PERSON] розірваний у 2006 році, за рішенням суду [PERSON] визнана безвісно відсутньою. Крім того, у нього на утриманні знаходяться троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Двоє менших дітей навчаються у спеціальній школі з вадами слуху в м. Мукачево Закарпатської області. Він є інвалідом 3 групи довічно, має вади органів зору, не працює, знаходиться у тяжкому матеріальному становищі. Також вказав, що він не являється біологічним батьком дитини, у зв'язку з чим відмовляється забрати дитину в сім'ю. Вислухавши пояснення представника позивача, прокурора, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачі по справі є батьками [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 02 липня 2014 року (а.с. 4). Дитина у теперішній час знаходиться у КЗ «Біляївська центральна районна лікарня», за період знаходження дитини в лікарні з 26 серпня 2014 року по 11 листопада 2014 року батьки жодного разу дитину не відвідали, про що свідчить довідка від 11 листопада 2014 року (а.с. 13). Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків - протягом тривалого часу не цікавляться дитиною, не займаються її вихованням, не піклуються про неї. 26 серпня 2014 року відповідачка [PERSON] залишила дитину у Біляївській центральній районній лікарні, про що свідчить акт про дитину, яку відмовилися забрати батьки (а.с. 5). Батько дитини - [PERSON] проживає в [ADDRESS], має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких навчаються у спеціалізованій школі-інтернаті з вадами слуху та зору м. Мукачево, сім'я проживає у важких матеріально-побутових умовах. З ним було проведено розмову на рахунок можливості влаштування дитини [PERSON], [INFO], до його сім'ї. Але він відмовляється забрати дитину, оскільки вказує на те, що не являється біологічним батьком дитини і навіть не спілкувався з [PERSON] з того часу, як вона пішла з дому (а.с. 9). Згідно характеристики Лисичавської сільської ради Іршавського району Закарпатської області № 02-10/04 від 13 січня 2015 року [PERSON] характеризується позитивно, один виховує трьох дітей, є інвалідом 3 групи, проживає у важких матеріально-побутових умовах (а.с. 11). Відповідно до заяви [PERSON] від 12 січня 2015 року вона відмовляється від малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки знаходиться в тяжкому матеріальному становищі і не має можливості виховувати дитину (а.с.12). Орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області на засіданні прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний 27 березня 2008 року, актовий запис № 40 (а.с. 24). Згідно рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2006 року [PERSON] визнана безвісно відсутньою з 01 травня 2006 року (а.с. 37). Але, доводи відповідача [PERSON] про те, що він не являється біологічним батьком дитини, викладені у запереченні на позов, суд до уваги не приймає, оскільки у свідоцтві про народження дитини він вказаний батьком дитини. З позовом про оспорювання батьківства відносно малолітнього сина [PERSON] відповідач [PERSON] до суду не звертався, хоча, як вбачається з матеріалів справи, йому було відомо про те, що він згідно свідоцтва про народження [PERSON] є його батьком, у грудні 2014 року. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина - протягом тривалого часу не забрали дитину з лікарні, не піклуються про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готують його до самостійного життя, ніяким чином не цікавляться ним, а тому мають бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст. 166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідачка [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved