Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Димитрашко Д.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03 лютого 2021 року № 21473, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором від 19.04.2011 року № 002-07006-190411 в розмірі 19471,79 гривень; стягнути з відповідача судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 19.04.2011 року між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 002-07006-190411, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 100000,00 гривень та на день укладення цього договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 гривень. Строк кредиту 364 календарних днів (п. 1.5 Договору). Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 2249/К від 21.05.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Після отримання кредиту позивач здійснювала дії щодо його погашення. В період з 2012 року по 2021 рік банком не заявлялося жодних претензій до позивача стосовно невиконання умов договору № 002-07006-190411 від 19.04.2011 року. 08.03.2021 року був заблокований та арештований зарплатний рахунок позивача. З сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» позивачу стало відомо про внесення приватним виконавцем Табінським О.В. до реєстру боржників інформації щодо позивача, в зв`язку з виконанням виконавчого провадження № 64751318. В квітні 2021 року за місцем роботи позивача надійшла постанова приватного виконавця Табінського О.В. № 64751318 від 21.03.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно отриманих представником позивача від приватного виконавця документів виконавчого провадження було встановлено, що 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис № 21473 про стягнення на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 19.04.2011 року № 002-07006-190411 в розмірі 18971,79 гривень, а також плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 500,00 гривень, всього 19471,79 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства, в зв`язку з чим він підлягає скасуванню, з тієї підстави, що на момент вчинення виконавчого напису законом не було передбачено право його вчиняти на кредитних договорах, а також заборгованість не є безспірною. З документів, що були отримані позивачем можна встановити, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, тобто документально доведено, що виконавчий напис вчинено на документі, який не передбачений переліком № 1172 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Також, оскільки позивачем [PERSON] не отримувалось жодних вимог про стягнення боргу від відповідача, відсутні законні підстави для вчинення виконавчого напису. Крім того, кредитний договір від 19.04.2011 року укладався на строк 364 календарних дні, тобто до 19.04.2012 року, і виконавчий напис можливо було вчинити в строк не пізніше 19.04.2015 року. Крім того, за змістом виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 22.05.2020 року по 31.01.2021 року, а умовами кредитного договору № 002-07006-190411 від 19.04.2011 року визначено строк кредиту 364 календарних дні, тобто кінцева дата погашення кредиту 19.04.2012 року. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право кредитора нараховувати проценти за кредитом, тощо, то після 19.04.2012 року кредитор (стягувач) не міг таку заборгованість нараховувати. Відтак, заборгованість за кредитним договором, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною, а тому приватний нотаріус не мав права вчиняти оскаржуваний виконавчий напис. Ухвалою суду від 06.05.2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено. Зупинено стягнення, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. на підставі виконавчого напису від 03.02.2021 року № 21473. Ухвалою судді від 06.05.2021 року позовну заяву було залишено без руху і надано строк позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з моменту отримання копії ухвали. Ухвалою судді від 07.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 03.06.2021 року; зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. надати суду в термін до 31 травня 2021 року належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису 21473 від 03.02.2021 року про стягнення на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 19.04.2011 року № 002-07006-190411 в розмірі 19471,79 грн; зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» надати суду в термін до 31 травня 2021 року належним чином засвідчені копії виконавчого напису № 21473, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 03 лютого 2021 року, та всіх наявних документів, на підставі яких цей виконавчий напис був вчинений нотаріусом. Клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивач в судове засідання не прибула, її представник адвокат Димитрашко Д.В. електронною поштою надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. Відповідач ТОВ «РОССВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в судове засідання уповноваженого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи не подавав, відзив на позов не надіслав. На підставі п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Третя особа приватний нотаріус Горай О.С. в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання судової повістки. Третя особа приватний виконавець Табінський О.В. в судове засідання не прибув, судова повістка про виклик його до суду була повернута підприємством поштового зв`язку з відміткою, що адресат відсутній. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 19.04.2011 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 002-07006-190411, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відкрив відповідачу поточний рахунок з використанням платіжної картки № [NUMBER] в загальному розмірі 100\~000 гривень та на день укладення цього договору встановив кредитний ліміт на рахунку в сумі 3000 гривень. Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис, номер в реєстрі 21473, яким на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», який є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 002-07006-190411 від 19.04.2011 року в загальному розмірі 18971,79 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10 945,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 8026,79 грн., витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» - 500,00 гривень. Строк за який проводиться стягнення з 22.05.2020 року по 31.01.2021 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Копія договору про відступлення права вимоги в матеріалах справи відсутня. 08.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 21473 від 03.02.2021 року. 21.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. винесена постанова ВП № 64751318 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника [PERSON] у розмірі 20% на підставі виконавчого напису № 21473 від 03.02.2021 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначив вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, наявність спору щодо його заборгованості, вчинення виконавчого напису після спливу трьох років позовної давності, вчинення виконавчого напису з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1\~ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого\~самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від\~іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат»\~у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Приватним нотаріусом та відповідачем на вимогу суду не було надано копії документів, які стали підставою для видачі виконавчого напису. Будь-яких документів, розрахунків заборгованості, виписок з рахунку позичальника, з яких можливо було би дійти висновку про наявність заборгованості і її безспірність, суду надано не було. Також, у виконавчому написі міститься посилання на Договір відступлення права вимоги № 2249/К від 21.05.2020 року, але копії такого договору суду надано не було, внаслідок чого взагалі неможливо дійти висновку про набуття права вимоги у відповідача за даним кредитним договором. Таким чином, дослідивши зібрані докази і оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса, судом встановлено, що вимоги до його оформлення, передбачені чинним законодавством України, приватним нотаріусом не виконані, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми\~ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Згідно\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Згідно висновків, зроблених Верховним Судом України у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 у справі № 754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Як зазначено у\~ст. 90 Закону «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому\~Законом України «Про виконавче провадження». Зі змісту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року по справі № 564/2199/15-ц вбачається, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припиняє свою дію, а позивач втрачає можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором. Зазначені висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Крім того, у виконавчому написі і в поданих заявником нотаріусу документах відсутня інформація, яка би безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності, оскільки заява підписана позичальником 19.04.2011 року строком на 364 дні, і будь-яких умов про збільшення строку позовної давності заява не містить. У виконавчому написі нотаріусом не зазначено, коли настав строк платежу за кредитним договором. За таких обставин, суд вважає, що нотаріусом не дотримано також вимоги\~закону\~щодо можливості вчинення виконавчого напису лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, на переконання суду позивачем доведено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Водночас, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на не направлення попередньої вимоги як на доказ порушення вимог законодавства при вчинення нотаріального напису, оскільки пункт 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає обов`язкове направлення вимоги про усунення порушень лише при укладенні договору іпотеки. З цих же підстав суд відхиляє посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду у справі № 305/2082/14-ц, оскільки предметом вказаної справи були зобов`язання з договору іпотеки. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. Разом 1362,00 грн. Також, позивачем заявлено до компенсації судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 6947,18 грн., з яких: 3000,00 грн. складання адвокатом позовної заяви, 1000,00 грн. участь адвоката в 1 судовому засіданні, 1000 грн. написання 1 адвокатського запиту, 1947,18 грн. гонорар за ведення справи в суді. На підтвердження вказаних обставин до позову додані такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 15.04.2021 року, копію додаткового договору до Договору про надання правової допомоги від 15.04.2021, згідно якого вартість однієї години роботи адвоката становить 1000,00 гривень, написання позовної заяви 3000,00 гривень, участь в судовому засіданні в суді першої інстанції 1000,00 грн., написання 1 адвокатського запиту 1000 грн., гонорар адвоката за ведення справи в суді 10% від суми зазначеної у виконавчому написі; Акт № 1 від 28.04.2021 року наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 15.04.2021 року, рахунок-фактура № 1 від 28.04.2021 року до договору про надання правової допомоги від 15.04.2021 року на суму 3000,00 грн.; Акт № 2 від 28.04.2021 року наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 15.04.2021 року; рахунок-фактура № 2 від 28.04.2021 року до договору про надання правової допомоги від 15.04.2021 року на суму 1000,00 грн., Акт № 3 від 28.04.2021 року наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 15.04.2021 року, рахунок-фактура № 3 від 28.04.2021 року до договору про надання правової допомоги від 15.04.2021 року. Разом з тим, понесені позивачем витрати по сплаті правничої допомоги підлягають частковому стягненню з ТОВ "РОССВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" на користь позивача, оскільки заявлені витрати в розмірі 6947,18 грн. не відповідають обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт. Дослідивши документи, які надані на підтвердження вартості наданих послуг у справі, суд встановив, що всі судові засідання відбувались без особистої участі представника позивача, на підставі поданих ним заяв. Крім того, суд вважає, що предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. З огляду на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, у розмірі 4 000 грн., яка складається з суми гонорару за складання позову (3000,00 грн.) та за адвокатський запит (1000,00 грн.).

Outcome: approved