Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, вона з сім`єю проживає у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на праві приватної власності. Вищевказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка також перебуває у її приватній власності і межує із земельною ділянкою, яка знаходиться в користуванні відповідача - ТОВ «Квасилівський ливарно-механічний завод». Зазначає що відповідач, здійснюючи свою господарську діяльність, не дотримується законодавства. Так, наприкінці 2014 року відповідачем на відстані не більше 2 метрів від межі присадибної ділянки позивачки та не більше 15 метрів від її житлового будинку було збудовано промисловий об`єкт (конструкцію), який призначений для переробки (подрібнення) металу і є джерелом шуму та підвищеної вібрації. Об`єкт використовується для підняття на визначену висоту важкого металевого виробу (ливарної форми) та кидання його на купу металобрухту викладену на землі під виробом. Зазначений виробничий цикл спричиняє сильну вібрацію навколишнього ґрунту та житлових будівель, які розташовані поруч, що призводить до їх руйнації та порушує санітарне благополуччя мешканців цих будинків. За таких обставин, позивачка вимушена звертатись до суду з позовом про встановлення заборони ТОВ «Квасилівський ливарно-механічний завод» використовувати промисловий об`єкт (конструкцію), який призначений для переробки металу і є джерелом підвищеної вібрації, на відстані - не менше 50 м від земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Пояснила суду, що з вона неодноразово зверталась до відповідача із вимогою про перенесення вищевказаного промислового об`єкту (конструкції), який є джерелом підвищеної вібрації на відстань, яка має бути не меншою, ніж це встановлено Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів, але ТОВ «Квасилівський ливарно-механічний завод» ці вимоги грубо ігнорує, чим порушує її права на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Надала пояснення щодо зазначених вище обставин. Представник відповідача повторно не з`явився в судове засідання. Відзив не був поданий. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання представник відповідача є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивачки та позивачка проти такого вирішення справи не заперечують. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі відповідача. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] разом зі своєю сім`єю проживає у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування №1146 від 28.07.2010 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вищевказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер 5624655300:01:002:0061, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка також перебуває у приватній власності позивачки на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії НБ №067898, і межує із земельною ділянкою, яка знаходиться в користуванні відповідача - ТОВ «Квасилівський ливарно-механічний завод». На відстані не більше двох метрів від межі присадибної ділянки позивачки та не більше 15 метрів від її житлового будинку, всупереч вимог ДБНБ.2.2-Х:201Х відповідачем було збудовано промисловий об`єкт (конструкцію), який призначений для переробки (подрібнення) металу і є джерелом шуму та підвищеної вібрації. Об`єкт використовується для підняття на визначену висоту важкого металевого виробу (ливарної форми) та кидання його на купу металобрухту викладену на землі під виробом). Зазначений виробничий цикл спричиняє сильну вібрацію навколишнього ґрунту та житлових будівель, які розташовані поруч, порушує санітарне благополуччя мешканців. [PERSON] неодноразово зверталась до керівника ТОВ «Квасилівський ливарно-механічний завод» з проханнями ізолювати джерела шкідливості, наявні на підприємстві, від її житлової зони, на підтвердження звернень надала суду копію листа від 25.058.2015 (а.с.11). Крім того, за зверненням [PERSON] ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» було проведено обстеження на шумове навантаження території будинку за адресою: [ADDRESS] . За результатами інструментальних досліджень шумового навантаження (дата проведення дослідження 18.08.2016) було складено протокол №61/18.08.2016, яким встановлено, що станом на дату проведення дослідження на території, що безпосередньо прилягає до житлового будинку [ADDRESS] , еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний рівень на 5 дБ А, а максимальний рівень шуму на 11 дБ А, відповідно до вимог СН №3077-84 «Санитарные нормы допустимого шума в помещениях жилых и общественных зданий и на территории жилой настройки».(а.с.21). Відповідно до частин 2-3 статті 13 ЦК України приздійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Частиною 2 та 3 статті 5 Господарського кодексу України передбачено, що конституційні основи правового господарського порядку в Україні, серед іншого, становлять забезпечення державою захисту прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, недопущення використання власності на шкоду людині і суспільству; забезпечення державою екологічної безпеки та підтримання екологічної рівноваги на території України. Статтею 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані: - здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; - вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях. Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. Відповідно частини 5.4. розділу V Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерство охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.07.1996 за № 379/1404, промислові, об`єкти, що є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними та біологічними факторами, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови санітарно-захисними зонами. Санітарно-захисну зону слід встановлювати від джерел шкідливості до межі житлової забудови, ділянок громадських установ, будинків і споруд, в ому числі дитячих, навчальних, лікувально-профілактичних установ, закладів соціального забезпечення, спортивних споруд та ін., а також територій парків,садів, скверів та інших об`єктів зеленого будівництва загального користування, ділянок оздоровчих та фізкультурно-спортивних установ, місць відпочинку, садівницьких товариств та інших, прирівняних до них об`єктів, в тому числі: - для підприємств з технологічними процесами, які є джерелами шуму, ультразвуку, вібрації, статичної електрики, електромагнітних та іонізуючих випромінювань та інших шкідливих факторів - від будівель, споруд та майданчиків, де встановлено обладнання (агрегати, механізми), що створює ці шкідливості; Частиною 5.5. розділу V встановлено, що розміри санітарно-захисних зон для промислових підприємств та інших об`єктів, що є джерелами виробничих шкідливостей, слід встановлювати відповідно до діючих санітарних норм їх розміщення. Основою для встановлення санітарно-захисних зон є санітарна класифікація підприємств, виробництв та об`єктів, що наведена у додатку N 4. (частина 5.6 розділу V) Зокрема, відповідно до "Санітарної класифікації підприємств, виробництв та споруд і розмірів санітарно-захисних зон для них", наведеної в додатку № 4 до зазначеного наказу, розміри санітарно-захисних зон становлять: Металургійні, машинобудівні та металообробні підприємства і виробництва Клас IV. Санітарно-захисна зона 100 м 5. Підприємства металообробної промисловості з чавунним, сталевим (у кількості до 10000 т/рік) та кольоровим (у кількості до 100 т/рік) литтям. Клас V. Санітарно-захисна зона 50 м 1. Підприємства металообробної промисловості з термічною обробкою без ливарень. Таким чином, навіть мінімальна захисна зона для підприємств металообробної промисловості з термічною обробкою без ливарень (а у даному випадку ливарня присутня), повинна становити не менше 50 м. До такого ж висновку прийшла й Квасилівська селищна рада Рівненського району Рівненської області, зокрема у листі [PERSON] . №1310 від 01.09.2016 зазначено, що відстань від майданчика установки по подрібненню металу, внаслідок діяльності якої утворюється вібрація, до межі ділянки житлової забудови повинна становити не менше 100 метрів, яка в даному випадку не дотримується. Відповідно до положень статті 293 ЦК України фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення. Діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду. У відповідності до статті 282 ЦК України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю. Відповідно до статті 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (неприємні запахи, забруднення, тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч. 2 ст.103 ЗК України). Стаття 104 ЗК України передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння якнайменших незручностей, такі дії підлягають припиненню. Частиною 6 статті 13 ЦК України встановлено, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що заявлений позов слід задоволити. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. Такі витрати складають суму 7268 (сім тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп. і є документально підтвердженими.

Outcome: approved