Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Представник позивача, Т.В.Проклова, діючи на підставі довіреності № 574/14-Н від 04.11.2014 року та в інтересах ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором від 25 листопада 2013 року за № 014/1167/82/0222755 в сумі 56020 (п`ятдесят шість тисяч двадцять) гривень 48 (сорок вісім) копійок та стягнути судові витрати в сумі 560 гривень 20 копійок. З позову виходить, що відповідно до умов договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1167/82/0222755 від 25.11.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 35 139, 71 грн. із сплатою 35,3 % річних строком до 25 листопада 2019 року. Однак відповідачем не виконуються умови договору і станом на 26.01.2015 року заборгованість по кредиту становить 34142,05 грн., з яких прострочена сума боргу складає 1498,31 грн., заборгованість по спдаті відсотків станом на 26 січня 2015 року становить 9119,74 грн., пеня за невчасну сплату кредиту та погашення відсотків станом на 26.1.2015 року становить 12758,69 грн.. У судове засідання представник позивача не з'явилася, оскільки подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача в судове засідання, провести заочний розгляд справи. /а.с.37/. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судовому засіданні, яке відбулося 20.05.2015 року заявлені позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення, в подальшому, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, в суд не з`явився, що не є перешкодою для прийняття рішення по суті. Суд, встановивши характер взаємовідносин сторін, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 25.11.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 35139, 71 грн., з яких 2050,35 грн. - на споживчі цілі, 1939,71 грн.- на сплату страхового платежу, 31149,65 грн.- на погашення заборгованості позичальника перед кредитором за кредитним договором № 014/1167/82/0141755 від 27.08.2012 року. Відповідно до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування за № 014/1167/82/0222755 від 25 листопада 2013 року позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтентними платежами у валюті кредиту до 25 числа кожного календарного місяця згідно графіка погашення кредиту та інших платежів, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту. Позичальник з метою сплати ануїтентних платежів зобов`язаний вносити грошові кошти на свій поточний рахунок або підтримувати залишок коштів на поточному рахунку в сумі, достатній для сплати чергового рівного ануїтентного платежу. У разі недостатності на поточному рахунку коштів, належних до сплати кредитору за договором на дату платежу, позичальник вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за договором. При простроченні погашення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборогованості, в тому числі протягом строку такого прострочення та підлягають сплаті додатково до сум щомісячних ануїтентних платежів відповідно до умов договору. При настанні строків сплати рівних ануїтентних платежів згідно графіку кредитор здійснює договірне списання суми, належної до сплати позичальником у відповідному періоді з поточного рахунку а АТ „Райффайзен Банк Аваль". Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/1167/82/0222755 від 25.11.2013 року, встановлено що станом на 26.01.2015 року мається заборгованість в сумі 56020,48 грн, яка складається за наступного: заборгованість за кредитом - 34142,05 гривень (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 1498,31), заборгованість за відсотками -9119,74 гривень (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками -9086,72 гривень), розрахована пеня - 12758,69 гривень. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню в межах заявленого у повному обсязі, оскільки відповідачем істотно порушено умови кредитного договору. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 560 грн 20 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved