Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 16.09.2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», найменування якого змінене на ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений кредитний договір № 20541 про відкриття карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за кредитною схемою та 11.02.2013 року у кладений Додатковий договір. 11.02.2013 року згідно п. 1. Додаткового Договору, Банк встановлює Клієнту Кредитну лінію у сумі 20 000,00 гривень. Строк дії Кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін Кредит подовжується на строк дії Платіжної картки. Процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 12.00\~%\~процентів річних і сплачується щомісячно. Відповідач отримав кредитні кошти та використав їх. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 37020,88 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ "Ощадбанк", в якому зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи умови\~ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, розглянуто справу в заочному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір №20541 про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за кредитною схемою,\~за яким відповідачу було відкрито картковий рахунок в гривнях для обліку коштів до запитання і здійснення операцій по ньому на умовах цього договору, зазначених в Додатку 1, відповідно до нормативних актів Національного банку України і правил МПС. 11 лютого 2013 року між сторонами укладена Додаткова угода до договору «про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою». За п. 1. додаткової угоди сторони домовились внести зміни до розділу 7 «Умови кредитування» договору «про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» та п. 7.1., 7.2.1. викласти в наступній редакції. згідно п. 7.1. договору банк відкрив [PERSON] кредитну лінію за заявою Клієнта з лімітом кредиту 20000 грн.. Відповідно до пункту 7.2.1 додаткової угоди відсоткова ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 12 % річних. За умовами п. 6.1., 6.1.1. договору клієнт зобовязався неухильно дотримуватись умов цього Договору та правил користування БПК. Держателі основної та додаткової БПК зобовязані використовувати БПК відповідно до вимог законодавства України, умов цього Договору, не допускати використання БПК особами, які не мають на це права або повноважень. За п. 6.1.2 договору [PERSON] зобовязався сплачувати банку грошові кошти, зокрема, у вигляді комісійної плати, за отримання готівки на підставі тарифів, процентів за перевищення витратного ліміту, процентів за користування кредитом, плати (пені) за несвоєчасний розрахунок з банком, інших сум платежів, що підлягають сплаті, суми заборгованості за офедрафтом та основною сумою кредиту при першому надходженні коштів на картрахунок. Відповідно до п. 2.11 договору [PERSON] доручив банку без його додаткової згоди\~\~та розпорядження дебетувати картрахунок списувати з картрахунку грошові кошти, що мають бути сплачені відповідно до п. 6.1.2 договору. Банк свої зобовязання за договором виконав, відповідач отримав кредитні кошти та використав їх. В свою чергу [PERSON] не дотримувався умов договору, внаслідок чого станом на 01 січня 2017 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 37020,88 грн., з яких: 17270,86 грн. заборгованість по кредиту, 536,11 грн. нарахована сума відсотків за кредитом, 5897,52 грн. нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків, 11355,19 грн. нарахована сума 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 349,10 грн. нарахована сума 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків, 48,29 грн. нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату відсотків, 1555,80 грн. нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту, 8,00 грн. прострочена заборгованість за обслуговування картки, що підтверджується відповідним розрахунком та випискою по рахунку [PERSON]. Наданий позивачем розрахунок заборгованості повністю узгоджується із матеріалами справи та відповідачем не спростований, а тому суд приходить до висновку, що позивачем належними доказами, у відповідності до приписів ст. 60 ЦПК України, підтверджено заявлені позовні вимоги в частині загального розміру заборгованості за договором\~№ 20541 від 16 вересня 209 року. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,\~у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості,\~що були передані йому позикодавцем у строк та\~в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону. Вимогами статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено\~статтею 611 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а індекс інфляції компенсацією\~від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. З огляду на те, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved