Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Електроград" звернулось до суду із позовом до [PERSON] (в теперішній час прізвище [PERSON] ) про стягнення боргу за договором позики. 23 листопада 2007 року приватним акціонерним товариством «Електроград» (далі - Позивач) з головним бухгалтером підприємства [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Договір позики (далі - Договір), за яким на споживчі потреби за видатковим касовим ордером № 11222 від 23.11.2007 їй було видано 65 000,00 гривень. Відповідно до п. 5.1. Договору строк повернення позики становив 78 місяців з моменту отримання коштів з каси підприємства. А отже, позика Відповідачу була видана до 23 травня 2014 року включно. За умовами п. 6.4. Договору, у випадку звільнення Позичальника з підприємства неповернута сума позики виплачується Кредитору протягом п`яти діб з моменту подання Позичальником заяви про звільнення. Оскільки погоджена з боку керівництва АТ «Електроград» заява про звільнення була подана Відповідачем 01 квітня 2014 року, строк повернення позики зменшився, а грошові кошти необхідно було повернути в повному обсязі не пізніше 06 квітня 2014 року. Проте, свій обов`язок за договором Відповідач виконала лише частково. Перебуваючи на посаді головного бухгалтера Позивача вона шляхом утримання заборгованості із своєї заробітної платні повернула лише 38 198,16 гривень та лишилася винною Позивачу 26 801,84 гривень. З метою мирного врегулювання ситуації, що сталася та за для відновлення порушеного права і охоронюваних законом інтересів, Позивачем на адресу Відповідача 07.10.2016 було направлене повідомлення від 07.10.2016 №7/10 про наявність заборгованості з запрошенням відвідати підприємство Позивача для врегулювання спору мирним шляхом. Повторно аналогічного листа від 02.11.2016 №1108 було направлено 04.11.2016. Проте, вищезазначений затишок боргу Відповідачем сплачений не був, для проведення переговорів до Позивача вона не з`явилася. Відповідно до п. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно п. 8.2. Договору, в разі невиконання умови щодо повернення всієї суми залишку позики під час звільнення. Позичальник на вимогу Кредитора повинен сплатити штраф у розмірі 10 % від неповернутої суми позики. Також, статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Таким чином, станом на дату складання позову - 31.01.2017. і згідно доданого розрахунку залишок, що підлягає оплаті (основний борг) становить 26 801,84 (двадцять шість тисяч вісімсот одна) гривні 84 копійки, штраф 10% - 2 680,18 (дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень 18 копійок; інфляційні втрати 25 044,29 (двадцять п`ять тисяч сорок чотири) гривні 29 копійок, три відсотки річних - 2 268,98 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) гривень 98 копійок. Разом, сума позову з нарахуваннями становись 56 795,29 (п`ятдесят шість тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 29 копійок. В остаточній редакції позову позивач просить стягнути з відповідача на його користь основний борг становить 26 801,84 (двадцять шість тисяч вісімсот одна) гривні 84 копійки, штраф 10% - 2 680,18 (дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень 18 копійок; інфляційні втрати 41501,57 (сорок одна тисяча п`ятсот одна )гривня 57 копійок, три відсотки річних - 4 767,06 (чотири тисячі сімсот шістдесят сім ) гривень 06 копійок. Разом сума позову з нарахуваннями становить 75450,65 (сімдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят ) гривень 65 копійок. Відповідач в судове засідання, призначене на 6 серпня 2020 року, повторно не з`явилась, ухвалою суду вирішено провести заочний розгляд справи. Представник позивача адвокат Пантелєєв О.В. надав заяву, в якій не заперечував проти постановлення заочного рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У зв`язку із нез`явленням сторін в судове засідання його фіксування технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. 23 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики (а.с.5), за яким на споживчі потреби за видатковим касовим ордером № 11222 від 23.11.2007 їй було видано 65 000,00 гривень (а.с.5). Відповідно до п. 5.1 Договору строк повернення позики становив 78 місяців з моменту отримання коштів з каси підприємства. А отже, позика відповідачу була видана до 23 травня 2014 року включно. За умовами п. 6.4 Договору, у випадку звільнення Позичальника з підприємства неповернута сума позики виплачується Кредитору протягом п`яти діб з моменту подання Позичальником заяви про звільнення. Оскільки погоджена з боку керівництва позивача заява про звільнення була подана Відповідачем 01 квітня 2014 року (а.с.16), строк повернення позики зменшився, а грошові кошти необхідно було повернути в повному обсязі не пізніше 06 квітня 2014 року. Проте, свій обов`язок за договором Відповідач виконала лише частково. Перебуваючи на посаді головного бухгалтера Позивача вона шляхом утримання заборгованості із своєї заробітної платні повернула лише 38 198,16 гривень та лишилася винною Позивачу 26 801,84 гривень (а.с.3) З метою мирного врегулювання ситуації, що сталася та за для відновлення порушеного права і охоронюваних законом інтересів, Позивачем на адресу Відповідача 07.10.2016 було направлене повідомлення від 07.10.2016 №7/10 про наявність заборгованості з запрошенням відвідати підприємство Позивача для врегулювання спору мирним шляхом (а.с.7). Повторно аналогічного листа від 02.11.2016 №1108 було направлено 04.11.2016. (а.с.10). Проте, вищезазначений залишок боргу Відповідачем сплачений не був, для проведення переговорів до Позивача вона не з`явилася. Відповідно до п. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 8.2. Договору, в разі невиконання умови щодо повернення всієї суми залишку позики під час звільнення, Позичальник на вимогу Кредитора повинен сплатити штраф у розмірі 10 % від неповернутої суми позики. Також, статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. На час подання позову його ціна становила 56795,29 грн., в подальшому позивач скористався своїм правом на збільшення позовних вимог та до початку розгляд справи по суті надав суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути 75450,65 грн., мотивуючи його збільшення тим, що відповідачем навмисно затягується розгляд справи, а період прострочення збільшився. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, оскільки даний розрахунок відповідає умовам досягнутої сторонами домовленості та не суперечить діючому законодавству України. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалась, будь-яких письмових пояснень щодо позовних вимог не надала. У зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. При поданні первісного позову позивачем оплачена сума судового збору у сумі 1600,00 гривень. Відповідно до абзацу другого ч. 2 та абзаців першого і другого ч. 3 ст. 6Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. 27 вересня 2019 року позивач звертався із позовною заявою додатковою зі збільшеними позовними вимогами та надав платіжне доручення №5650 від 26 вересня 2019 року про недоплачену суму судового збору у сумі 321,00 грн. В подальшому у зв`язку зі збільшенням позовних вимог позивач доплатив судовий збір у сумі 181,00 грн., а всього позивачем сплачено судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: approved