Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У березні 2016 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона та [PERSON] з 16 листопада 2012 року перебували у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 122, шлюбі. Останнім часом між позивачем та відповідачем виникають постійні сварки та непорозуміння, вони перестали розуміти одне одного, почуття і довіра, що існували між ними раніше, зникли. Крім того, позивач зазначила, що постійні сварки негативно впливають на її психічне здоров'я та на психічне здоров'я малолітньої дитини. На думку позивача шлюб носить суто формальний характер, фактично сім'я вже розпалася. У зв'язку з цим просила позов задовольнити і розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 16 листопада 2012 року, відновивши її дошлюбне дівоче прізвище [PERSON]. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних осіб. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Отже, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що до реєстрації шлюбу у позивача було прізвище «[PERSON]», яке вона змінила на «[PERSON]» у зв'язку з одруженням з відповідачем. Право відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]» позивачеві гарантує держава. Отже, вимога позивача про відновлення її дошлюбного прізвища підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривня 25 коп. (а.с. 1). Таким чином [PERSON] належить сплатити [PERSON] 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривню 25 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved