Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.09.2018 року був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати, понесені [PERSON] Встановлено позивачу строк для подання до суду доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. 26.09.2018 року від представника позивача - [PERSON], надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій вона просила стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 4004,80 грн., які складаються із: судового збору 704,80 грн., витрат на правову допомогу 3300,00 грн. 11.10.2018 р. від відповідача до суду надійшло заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в якому він висловив свою незгоду з розміром судових витрат. В обґрунтування заперечень зазначив, що безпідставним є стягнення 1200 грн. повязаних з представництвом її інтересів в Заводському районному суді м. Миколаєва, оскільки справу було розглянуто за відсутності сторін в судовому засіданні. Також заперечив щодо стягнення 200 грн. на підготовку листа про сплату аліментів, оскільки це питання не являлось предметом спору. Просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача підтримала заяву про розподіл судових витрат, надала пояснення аналогічні змісту заяви. Представник відповідача в судовому засіданні просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, посилаючись на підстави, викладені в запереченні. Також додала, що розмір заявлених судових витрат не співмірний із складністю справи, ціною позову. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. В ході судового розгляду представником позивача було заявлено клопотання, в якому він просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати на правову допомогу. Разом із тим, у відповідності до положень п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України просив суд призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та встановити позивачу строк для надання суду доказів про суму понесених нею витрат на правову допомогу. В зазначений у рішенні суду строк позивачем було направлено до суду докази вартості понесених нею судових витрат. Відповідно до частин 2, 3 ст. 246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку визначено частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Межі та порядок відшкодування судових витрат регламентовано статтями 133, 137,141,142 ЦПК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп. Одночасно, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% відсотків сплаченого судового збору, що становить 352 гривні 40 коп. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. На думку суду з зазначеним розміром судових витрат позивача, які вона просить стягнути з відповідача не можна погодитись у звязку з наступним. Згідно з додатковою угодою № 1 від 26.06.2018 р. до договору від 26.06.2018 р., акту здачі-приймання виконаних робіт від 20.09.2018 р., квитанцією про сплату [PERSON] адвокату [PERSON] 3300 грн. адвокатом позивачу було надано неіснуючу станом на 26.06.2018р. правову допомогу, в той час як статтями 15 та 137 ЦПК України передбачено надання правничої допомоги. Крім того, суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи. Також,

Outcome: approved