Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 12.06.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Кіа RIO» д/н [NUMBER] та транспортного засобу «Mercedes-Benz 316 CDI Sprinter» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль «Кіа RIO» д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2017 визнано [PERSON] . Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту № АХА2214611 від 23.06.2017 та умов Договору страхування №143519а7е від 19.04.2017 розмір страхового відшкодування склав 39 917,42 грн. 27.12.2017 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплато страхового відшкодування в розмірі 28115,89 грн. Таким чином, сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 11 701,53 грн., які позивач, а також судові витрати просить стягнути з відповідача. 20 травня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28 травня 2020 року від представника позивача, Василенко К.Ю. , надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі (а.с.50). Відповідач до суду не з`явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.06.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Кіа RIO» д/н [NUMBER] та транспортного засобу «Mercedes-Benz 316 CDI Sprinter» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Кіа RIO» д/н [NUMBER] , що був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №143519а7е від 19.04.2017. Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2017 про визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП та стягнуто штраф у розмірі 340 грн. (а.с. 9). Відповідно до ч.ч.4,6 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mercedes-Benz 316 CDI Sprinter» д/н [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ІІрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу № АК / 6186887 (що підтверджується Довідкою № 3017164523454714 про ДТП та роздруківкою з бази МТСБУ щодо полісу АК/6186887). Полісом № АК/6186887 встановлений ліміт відповідальності ІІрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в розмірі 100 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" врегульовано відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначений закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Позивач звернувся до ІІрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із Заявою про виплату страхового відшкодування за вих. № 12064/18/ЦВ від 03.11.2017. 27.12.2017 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 28 215,89 грн. відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 11 701,53 грн. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди в порядку суброгації. За правилами статті 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивачем доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України цей факт не спростовано. Таким чином, до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 11 701,53 грн., перейшло право вимоги до відповідача по справі. За таких обставин, сума страхового відшкодування в розмірі 11 701,53 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи та згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп.

Outcome: approved