Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2018 року, свій шлюб зареєстрували у виконавчому комітеті Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис № 02. Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу стало те, що у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Крім того, зазначає, що разом не проживають. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій справу просить розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, із свідоцтва про шлюб (а.с.5) судом встановлено, що сторони 08 версеня 2018 року зареєстрували шлюб. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 ч.1 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. Згідно ст.112 ч.2 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів позовної заяви та встановлено судом, подальше збереження сім`ї позивачем і відповідачем не можливе, оскільки сторони разом не проживають. Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Врахувавши ту обставину, що шлюб між сторонами припиняється, тому суд вважає необхідним вимогу відповідача щодо відновлення її дошлюбного прізвища задовольнити. Враховуючи ту обставину, що позов задоволено повністю, тому суд на підставі ст.141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved