Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач просить суд встановити батьківство відповідача [PERSON] по відношенню до народженої позивачкою дитини: сина [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису про народження вказаної дитини, виключити з актового запису про народження відомості про батька [PERSON] (внесені за частиною 1 статті 135 СК України зі слів матері дитини, внести до актового запису про народження дитини відомості про батька: [PERSON] , [INFO] , громадянина України; просить також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, і на її утримання аліменти у розмірі 1000грн. на місяць до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач є біологічним батьком її дитини, яку вона народила [INFO] , з відповідачем вона проживала однією сім?єю та збирались укласти шлюб, після того, як вона завагітніла, стосунки стали псувались і в подальшому припинились, після народження дитини відповідач спочатку визнавав сина, відвідав її вдома після пологового будинку, у подальшому всі стосунки припинив і більше на зв`язок не виходив. Позовні вимоги про стягнення аліментів вмотивовані тим, що позивачка на даний час у зв`язку з наявністю малолітньої дитини ніде не працює і не має своїх доходів, потребує допомоги від батька дитини і, оскільки відповідач працездатний та має доходи, то може надавати їй матеріальну допомогу у вказаному нею розмірі. В судовому засіданні позивач пояснила, що з відповідачем вона познайомилась в травні 2016 року, зустрічались, проживати разом стали з кінця червня 2016р., спочатку залишалась у відповідача ночувати ( в квартирі по [ADDRESS] ); у вересні 2016р. відповідач їй запропонував одружитись, приїхав з мамою до її матері і засватав, подарував каблучку на заручини, тоді ж вона зібрала речі і переїхала жити до відповідача, планували весілля; інтимні стосунки підтримували з літа 2016 року, проживали разом одною сім?єю у відповідача до грудня 2016р., вона працювала, гроші віддавала в сім?ю, 13.12.2016р. разом з відповідачем приїхали до матері позивачки на день народження, після чого відповідач повернувся додому, а вона залишилась у матері, бо стала погано себе почувати, тоді ще не знала про вагітність, дізналась 15.12.2016р., про що одразу повідомила відповідача; на облік по вагітності стала в січні 2017р. з строком вагітності 12 тижнів; вважає, що дитина була зачата у жовтні 2016р. Впевнена, що дитина зачата від відповідача, оскільки інтимні стосунки підтримувала лише з ним. Коли вона повідомила в грудні 2016р. про вагітність, відповідач сказав, що не хоче цього чути, що не хоче дитину і що дитина може не його; вона намагалась відновити стосунки з відповідачем, але відповідач став уникати її, мотивуючи тим, що йому на даний час такі стосунки і дитина не потрібні. Дитина народилась [INFO] переношена на два тижні. Після народження дитини мати відповідача передавала дитячі речі, дитяче постільне, потім сказала, що син заборонив їй спілкуватись. Після пологів відповідач приїхав до неї через три - чотири місяці, побачив сина, на руки не брав, ще раз приїжджав і привіз фрукти, поговорили про дитину, вона пропонувала, щоб або дитину виховувати разом або просила, щоб він допомагав, бо у неї скрутне становище; пропонувала зареєструвати дитину на нього, але відповідач відмовився, хоча обіцяв допомагати, потім став її уникати, декілька разів вона дзвонила йому, але він не виходив на зв`язок. Просить встановити, що відповідач є батьком її дитини і стягнути з відповідача аліменти на дитину і на себе. Пояснила, що живуть бідно, вона своїх доходів не має і не має можливості через малу дитину працювати і заробляти гроші, потребує допомоги від відповідача, а він є працездатним і може таку допомогу їй надати. Відповідач ні в підготовче засідання, ні в судові засідання розгляду по суті не з`явився жодного разу, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений неодноразово, належним чином - рекомендованими листами на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки не повідомив, відзиву, доказі не подав. Третя особа подала заява про розгляд справи у її відсутність. Згідно наданим доказам встановлено такі обставини і відповідні ним правовідносини: Згідно свідоцтва про народження дитини та Актового запису №23 про народження дитини- дитина [PERSON] , дата народження [INFO] , дата складення актового запису: 27 липня 2017 року, запис вчинений у Виконавчому комітеті Калинівської селищної ради Броварського району Київської області; мати: [PERSON] , громадянка України; батько: [PERSON] , запис про батька внесений згідно частини 1 статті 135 СК України (зі слів матері дитини, яка не перебуває у шлюбі). Згідно акту обстеження житлових умов - складеного у серпні 2018 року, - [PERSON] проживає з [PERSON] , в [ADDRESS] . Згідно даним про зареєстроване місце проживання відповідача: [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , мати позивачки, суду пояснила, що дочка познайомилась з відповідачем в червні 2016р., в липні він приїжджав до них у село, з липня 2016 року по серпень вона забороняла дочці зустрічатись з [PERSON] та жити з ним, але дочка не послухала, бо казала, що дуже кохає, їздила до нього і залишалась ночувати у нього, в серпні чи початку вересня переїхала до нього жити. В середині вересня 2016р. [PERSON] разом з його мамою і другом приїхали в село Квітне до неї і засватали дочку, [PERSON] подарував [PERSON] каблучку, після сватання вони разом поїхали в Київ. В вересні, жовтні, листопаді 2016р., по декілька разів приїжджали разом в гості, залишались ночувати, спали разом в одному ліжку, але постійно жили у [PERSON] в місті Києві. В грудні 2016р. [PERSON] і [PERSON] приїжджали до неї на день народження разом, десь в кінці грудня 2016р. дочка приїхала додому і сказала, що більше туди не поїде, тоді ж в грудні дізнались по тесту про вагітність, в січні 2017р. дочка стала на облік по вагітності, народила сина в липні 2017року, після народження дитини вона подзвонила [PERSON] і повідомила, що у нього народився син, просила допомогти грошима, але він відмовив і сказав, щоб більше не дзвонили, після того свідок подзвонила його матері, та передала речі дитині: соски, пляшки, одяг, ковдрочку. Після народження дитини [PERSON] двічі приїжджав, коли дитині було десь місяці два-три, подивився на дитину, мовчав, привіз фрукти, після того більше не приходив. Позивачка їздила до нього влітку 2018р. з дитиною, але він не відкрив. Свідок ще раз дзвонила йому, але він сказав, що не хоче бачити ні [PERSON] , ні дитину. Свідок виключає, що міг бути у дочки другий чоловік, бо вони були «не розлий вода», завжди були разом, дочка за характером домосідка, мовчазна і скромна. Свідок [PERSON] , сестра позивачки, суду пояснила, що [PERSON] і [PERSON] познайомились в червні 2016р., жити почали десь з серпня , ночували то у [PERSON] в Києві то у них у селі, спали на одному ліжку, у вересні 2016 року [PERSON] , приїжджав разом з другом і матір,ю, після сватання [PERSON] зібрала речі і переїхала жити до нього, жили разом і якщо приїжджали в гості - то разом, 13.12.2016р. разом приїхали на день народження до матері, після святкування [PERSON] залишилась вдома, а [PERSON] ; [PERSON] була вдома деякий час і вона помітила зміни в сестрі, запропонувала пройти тест на вагітність, він був позитивний, в січні 2017р. [PERSON] стала на облік, про вагітність мати дзвонила [PERSON] , він сказав робити аборт, сестра відмовилась, виносила вагітність і народила хлопчика, після народження сина [PERSON] разів приїжджав, десь через два місяці після народження дитини, вона чула, як він дзвонив сестрі, що приїде, якщо нікого не буде вдома; один раз він приїхав у присутність свідка, погуляв з дитиною, але на руки не взяв, сказав, що боїться, не казав, що не визнає дитину, але і не підтверджував, більше не приїжджав, як вона вважає, він приїхав подивитись на сина , чи схожий він на нього. Свідок впевнена, що [PERSON] батько [PERSON] , бо вона знає свою сестру як дуже порядку і скромну, сестра любила [PERSON] і вони завжди були разом, крім того дитина схожа на батька. Мати [PERSON] визнала онука, передавали йому речі, але потім також перестала спілкуватись, свідок думає, що за вказівкою [PERSON] . Свідок [PERSON] , суду пояснив, що [PERSON] і її сім?ю знає років вісім, разом з [PERSON] працювали в РЦ «Термінал» в 2016р., восени 2016 року він познайомився і потоваришував з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приїжджав забирати [PERSON] з роботи, десь через місяць приблизно в кінці вересня 2016 року [PERSON] запросила його в гості до них у село Квітне, сказала, що буде свято, коли він приїхав, там була рідня [PERSON] (мати, бабуся, сестра брат), також були [PERSON] , його друг і його мати, тоді ж він познайомився з другом [PERSON] на ім.,я [PERSON] чи [PERSON] і [PERSON] сказали свідку, що [PERSON] , [PERSON] тоді ж посміхалась і показала обручку з камінцем, коли він казав що сватається. Перед новим роком [PERSON] звільнилась, після сватання і десь на початку 2017р. він декілька разів телефонував [PERSON] , вона просила не дзвонити, бо [PERSON] проти такого спілкування, і свідок перестав дзвонити. Десь навесні 2017р. від мами [PERSON] дізнався, що [PERSON] вагітна; пізніше він допомагав матері [PERSON] відвезти дітей, на той час [PERSON] жила у матері у селі, тоді ж він дізнався, що вони з [PERSON] посварились і не живуть. Свідок пояснив, що на скільки він знає [PERSON] , вона спокійна, постійно вдома, скромна, не ходила гуляти, домашня, вона ні з ким не зустрічалась, восени 2016 він не помічав, щоб у неї були інші знайомі чоловіки чи інші стосунки. У справі за клопотанням позивача судом призначалась молекулярно-генетична експертиза, яка не проведена через неявку відповідача і ненадання ним зразків біологічного матеріалу. Згідно ст. 7 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею. Згідно ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір?ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Аналізуючи докази, суд вважає встановленим той факт, що народжена позивачкою в липні 2017року дитина походить від відповідача, ніяких обставин, які б спростовували докази позивачки, суду не надано. Зачаття дитини відбулось в той час, коли сторони проживали разом, однією сім?єю, підтримували інтимні сосунки і планували створити сім?ю та узаконити свої стосунки. Не встановлено наявності у позивачки інтимних стосунків з іншим чоловіком у період, що відноситься до періоду зачаття дитини, чи застосування нею допоміжних методів зачаття дитини з використанням генетичного матеріалу іншого чоловіка. Сам той факт, що відповідач ухилився від проходження експертизи, яка б достовірно встановила наявність генетичної спорідненості і кровного походження дитини від відповідача або ж встановила відсутність такого зв?язку - вже вказує на те, що відповідач ухилився від надання своїх зразків генетичного матеріалу виключно з метою уникнення такого дослідження, що логічно може свідчити про наявність у нього реальних і об`єктивних підстав побоюватись висновків і наміру уникнути такого доказу генетичної спорідненості з дитиною. З іншої сторони позивачка не ухилялась від проведення експертизи, ініціювала її проведення, що достатньо вказує на те, що вона є впевненою у своїй правоті. При таких обставинах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає замовленню. Задовольняючи позов, суд захищає порушене право позивачки і перш за все виходить з найвищих інтересів дитини, яка має право знати свого батька, має право на визнання її рідним батьком і в інтересах якої є вставлення такого батьківства. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, то суд виходить з наступного: Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з ким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, інших дітей не має, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб не має, принаймні іншого відповідачем не доведено. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. Таким чином, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, тобто у заявленому позивачкою розмірі, що відповідає інтересам дитини і не порушує права кожної із сторін, і не суперечить вимогам закону. Щодо стягнення аліментів на дружину, то судом такі вимоги також задовольняються, виходячи з наступного: Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що позивачка, з якою проживає дитина віком до трьох років, потребує матеріальної допомоги від працездатного чоловіка - батька дитини, а відповідач, який є працездатним, спроможний виплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі щомісячно по 1000 грн., що, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати і працездатності відповідача, є для нього посильним, і в цілому разом з аліментами на дитину не перевищуватиме допустимого розміру стягнень. Наявності обставин , які б заслуговували на увагу суду і які б були підставою для визначення аліментів на позивачку у меншому розмірі - не встановлено і відповідачем не доведено. Згідно ст.191 СК аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 17.08.2018р. і стягуються на дитину до досягнення дитиною повноліття, на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved