Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в остаточній редакції про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських та стягнення аліментів. В обґрунтування свого позову зазначила, що відповідач є матірю малолітніх [PERSON], [PERSON] Відповідач не проживає з дітьми з 04 квітня 2016 року, ніяким чином не піклується про них, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх життям, станом здоровя, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, матеріально їх не утримує. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення відповідні викладеному в позовній заяві. Пояснивши, що відповідач витрачала дитячі гроші на власні потреби, дітей не вдягала, забула віддати доньку до школи минулого року. Продала без документів хату де зареєстровані діти та у квітні 2016 покинула дітей напризволяще замкнувши їх у хаті. Зараз діти знаходяться під її опікою. Відповідач знає про це і не заперечувала, щоб діти жили з нею. Забрати дітей не намагалася, а повідомила про те, що зараз за дітей не переймається. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, зазначивши суду правове обґрунтування позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надавши пояснення про те, що у відповідача пятеро дітей. Двоє вже дорослих, стосовно яких була встановлена опіка матері відповідача, відносно однієї дитини вона позбавлена батьківських прав. З відповідачем органом опіки проводилася відповідна робота, та позитивних наслідків не настало. Підтримала позовні вимоги. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначивши, що позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів на користь дітей, буде в інтересах дітей, оскільки повернення дітей до матері неможливо т.я. вона зовсім не цікавиться вихованням та утриманням дітей. Вважає, що позбавлення батьківських прав не є втручанням в особисте життя відповідача, є законним і необхідно в інтересах дітей. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, повторно до суду не зявилася і не повідомила суд про поважні причини неявки. Суд вислухавши думку учасників, розглянувши заяву позивача, яка не заперечувала проти винесення заочного рішення, на місці ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи Суд, вислухавши позивача її представника, третю особу, прокурора, свідків, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 51 Конституції України, б атьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За вимогами ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон № 2402), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону № 2402, передбачено, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За вимогами ст.. 12 Закону № 2402, виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 14 Закону № 2402, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до вимог статті ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сімї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має опікун. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач має малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.12,13). 04 квітня 2016 року працівниками поліції Олександрівського ВП ГУНП в Донецькій області в присутності позивача, сімейного лікаря [PERSON] та провідного спеціаліста ССД РДА [PERSON] за адресою с. Софіївка, вул.. Центральна, 30 були знайдені малолітні [PERSON] та [PERSON], які перебували без нагляду батьків (а.с.19-20). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради від 13.04.2016 року за № 02-27/310, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які залишилися без батьківського піклування. Батьки ведуть нездоровий спосіб життя, дитячі гроші пропивають, вдома їх нема, перебувають за межами області. Діти покинуті батьками. (а.с.21). Відповідач на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.22). За місцем реєстрації характеризується негативно (а.с.24), неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності (а.с.26). Малолітня [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря з 2014 року з діагнозом: Туб.віраж. Дитина входить до групи ризику по медико-соціальному фактору (а.с.23). Малолітній [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря з 2013 року з діагнозом: Туб.віраж. У дитини відмічається затримка мовного розвитку (а.с.23). Малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], але за даною адресою не проживають (а.с.28,40). Відповідно до Розпоряджень Олександрівської районної державної адміністрації від 15.04.2016 року за № 95 та за № 96, малолітні [PERSON] та [PERSON] були передані під опіку до [PERSON] (а.с.34-37). За довідкою Олександрівської селищної ради від 14.06.2016 року малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [INFO] без реєстрації за місцем проживання опікуна [PERSON] (а.с.27). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації від 01.08.2016 року за № 01/15-408, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] так як вона не усвідомлює персональної відповідальності за життя, здоровя, утримання та виховання своїх малолітніх дітей (а.с.102-103). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду покази про те, що відповідач її невістка. Своїх дітей не доглядає, дитячі гроші витрачає на власні потреби, зловживає алкогольними напоями, веде розгульний образ життя. Коли отримувала гроші на дітей то на три тижні пропадала, залишала дітей на самоті. Діти у неї були не доглянуті, босі, у них не було постільної білизни. Молодшу доньку у минулому році до школи не віддала. Діти поїсти приходили до неї, своєї бабусі. Вдома відповідач влаштовувала пянки. До 15 чоловік там пили, спали, дітям місця не було. У квітні 2016 року відповідач покинула дітей і поїхала до Харківської області. За час, що минув приїжджала два рази, привозила дітям банани та яблука. Грошей на утримання дітей не давала. Не заперечувала проти встановлення опіки, бо діти тепер доглянуті. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду подібні покази. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] умисно, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обовязками тривалий час ухиляється від виконання обовязків по вихованню дітей, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, не проявляє щодо дітей батьківської турботи, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надавала дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяла засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє ніякого інтересу до дітей, у квітні 2016 року залишила дітей напризволяще, не зустрічається та не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, соціальний супровід сімї не здійснювався. Суд узгоджує свої висновки з вимогами ст.. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав є втручанням в її сімейне життя, проте таке втручання є законним та виправданим інтересами дітей які мають переважний характер над інтересами батьків і спрямоване на захист прав і свобод дітей (Справа "Хант проти України"). Вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки відповідач працездатна і зобовязана утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved