Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з квітня 2011 року вона і відповідач проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без шлюбу, від спільного проживання вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. Вона не в змозі забезпечувати належний рівень життя їхній дитині. Відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною особою, може сплачувати на дитину аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Їй відомо, що відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, у шлюбі не перебуває, інших дітей, непрацездатних батьків не має, працює, але приховує своє місце роботи та розмір доходів, у зв`язку з чим вважає, що [PERSON] може сплачувати даний розмір аліментів. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу з квітня 2011 року. Під час їхнього спільного проживання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , батьком дитини є відповідач [PERSON] , матір`ю - позивач [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Добровільно матеріальної допомоги позивачу на утримання дочки відповідач не надає. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, сторони не досягли, тому позивач звернулася до суду з цим позовом про стягнення аліментів на дитину. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином покладені на нього законом батьківські обов`язки не виконує, матеріальної допомоги на утримання дочки Поліни позивачу він не надає, позов визнав, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, суд враховує, що встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved