Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 16.11.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить встановити факт, що Договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , який був укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , що був 04.03.1989 посвідчений державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори, належав за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , встановити факт, що заповіт від 23.05.1998, складений [PERSON] на ім`я [PERSON] , [INFO] , та просить визначити йому додатковий тримісячний строк, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовної заяви [PERSON] вказує, що [INFO] померла [PERSON] , яка була свекрухою моєї рідної сестри, [PERSON] . За життя, [PERSON] була вхожую в родину його батьків, а тому після їх смерті, вона дуже тепло ставилася до нього. Її син, [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі з його сестрою [PERSON] . Квартира [ADDRESS] , належала на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] та відповідачу. У зв`язку зі складними взаємовідносинами між нею та сином - [PERSON] , [PERSON] 04.03.1989 придбала будинок [ADDRESS] . Після переїзду [PERSON] , він допомагав їй, наводив лад та облаштовував нове помешкання. Ні її син, ні невістка, не цікавилися життям матері. В свою чергу, він впродовж майже 5 років опікувався старенькою та допомагав їй. Спостерігаючи, які глибокі моральні страждання спричиняє [PERSON] байдужість її близьких, він вирішив обговорити з ними це питання, у зв`язку з чим, йому в категоричній формі йому була пред`явлена вимога про припинення спілкування з [PERSON] . Останнє відвідування ним [PERSON] було 08.03.1998, закінчилось бійкою з її сином і серцевим приступом [PERSON] , тому він повністю припинив спілкування з останньою. Після чого, 30.04.2005 він випадково дізнався про смерть [PERSON] , зустрівши сусіда померлої. [INFO] [PERSON] помер. До літа 2021 року, він з родиною сестри і племінника не зустрічались, не спілкувались, та взагалі не обмінювалися ніякою інформацією. І тільки влітку 2021 року йому повідомив відповідач, що його мати приховувала від нього про наявність заповіту, який за життя склала [PERSON] 06.10.2021 він звернувся до державного нотаріуса Другої Криворізької нотаріальної контори Биканова Р.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено, оскільки він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, та в Договорі купівлі-продажу будинку від 04.03.1989, прізвище покупця зазначено « [PERSON] », в той час як в свідоцтві про смерть спадкодавця її прізвище вказано « [PERSON] », що унеможливлює зробити висновок про належність померлій правовстановлюючих документів, та у заповіті прізвище заповідача також вказано « [PERSON] », у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, надав суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги, та розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 30.11.2021 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та не заперечує про визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, та встановити факт належності правовстановлюючих документів [PERSON] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 08-45 год. 03.12.2021, за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.12.2021 у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10-10 год. 14.12.2021. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до договору купівлі-продажу від 04.03.1989, [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , купила жилий будинок з господарчими побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] , який розташовано на земельній ділянці (а.с. 14-15). Згідно заповіту від 23.05.1998, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Герасимовою Л.С., та зареєстрованого в реєстрі за №2621, [PERSON] , що мешкає [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , заповідаю [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 02.12.1998, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 23). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.12.1947, [INFO] народився [PERSON] , у відомостях про батьків зазначено: мати [PERSON] (а.с. 19).. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.11.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №2009 (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27.01.2016 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №233 (а.с. 22). Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2006, по цивільній справі №2-3919-2006, в т.ч. визнано за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках в порядку спадкування за законом грошові внески з належними відсотками та усіма компенсаціями та індексацій ними нарахуваннями, що зберігаються у Жовтневому відділенні №7714 Ощадного банку України м. Кривого Рогу на ім`я [PERSON] на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] (а.с. 24). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22.12.2005, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано вказане свідоцтво, складається з: грошових внесків з належними відсотками та усіма компенсаціями та індексацій ними нарахуваннями, що зберігаються у Жовтневому відділенні №7714 Ощадного банку України м. Кривого Рогу на ім`я [PERSON] на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , що належало померлій на підставі ощадних книжок та довідки №1997, виданої 17.11.2005 Жовтневим відділенням №7714 Ощадного банку України в м. Кривому Розі (а.с. 26). Згідно довідки №14819 від 16.09.2021, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, [PERSON] , 1920 року народження, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 08.06.1976 та була знята з реєстрації 07.12.2004, у зв`язку зі смертю [INFO] . Зареєстровані на момент смерті [PERSON] : [PERSON] , 1948 року народження, [PERSON] , 1974 року народження (а.с. 27). Згідно акту від 10.11.2021, який підписаний сусідами та завірений вуличним комітетом №17, [PERSON] з рідним сином [PERSON] , майже не спілкувалася. Про неї піклувався брат її невістки [PERSON] , який допомагав їй по господарству (а.с. 28). Постановою від 06.10.2021, державним нотаріусом Другої криворізького державної нотаріальної контори Бикановим Р.І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] - [PERSON] , у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини та документально не підтверджує факт сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; у зв`язку з неможливістю встановлення факту посвідчення заповіту від імені померлої (а.с. 17-18). На запит суду, державним нотаріусом Другої криворізького державної нотаріальної контори Бикановим Р.І. 03.08.2021 надано лист, відповідно до якого, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично спадщину прийняв її син - [PERSON] та отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом 20.12.2005 за реєстровим №2-5229 та №2-5231 на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , та на грошові кошти з належними відсотками та усіма компенсаціями та індексаційними нарахуваннями, що зберігаються у Жовтневому відділенні №7714 Ощадного банку України м. Кривого Рогу на ім`я [PERSON] на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а від імені [PERSON] був посвідчений заповіт [PERSON] , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу 23.05.1998, за реєстровим №2621 на ім`я [PERSON] . Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст.1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, а ст.1270 ЦК України регламентує для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно ст.ст.1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Так, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.11.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №2009 (а.с. 13). Згідно заповіту від 23.05.1998, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Герасимовою Л.С., та зареєстрованого в реєстрі за №2621, [PERSON] , що мешкає [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , заповідаю [PERSON] (а.с. 16). Постановою від 06.10.2021, державним нотаріусом Другої криворізького державної нотаріальної контори Бикановим Р.І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] - [PERSON] , у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини та документально не підтверджує факт сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; у зв`язку з неможливістю встановлення факту посвідчення заповіту від імені померлої (а.с. 17-18). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Таким чином, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Окрім того, суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17. Суд зазначає, що значний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини за заповітом та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини був пропущений позивачем, у зв`язку з необізнаністю позивача про існування заповіту складеного на її ім`я, що у сукупності з іншими обставинами справи свідчить про наявність істотних та об`єктивних перешкод для звернення позивача із заявою про прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Вищенаведене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-496цс17. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід врахувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримання принципу пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 317/3039/18-ц (провадження № 61-9076св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 288/1856/18 (провадження № 61-3987св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21). Таким чином, наведене доводить існування підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини пропущено позивачем із поважних. Аналізуючи викладені норми права та встановлені обставини по справі, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини у зв`язку із необізнаністю існування заповіту складеного [PERSON] на його ім`я, та враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, позов задовольнити та визначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Також, відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядує справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Так, факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , Договору купівлі-продажу від 04.03.1989, заповіту від 23.05.1998, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Герасимовою Л.С., та зареєстрованого в реєстрі за №2621, в яких вказано прізвище покупця та заповідача « [PERSON] , підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 02.12.1998, рішенням Тернівського районного суду міста кривого рогу Дніпропетровської області від 05.12.2006, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.12.2005, довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян та актом від 10.11.2021, в яких прізвище останньої записано « [PERSON] ». Оскільки факт належності Договору купівлі-продажу від 04.03.1989, заповіту від 23.05.1998, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Герасимовою Л.С., та зареєстрованого в реєстрі за №2621 підтверджується належними і допустимими доказами доданими до матеріалів справи, від встановлення факту правовстановлюючих документів залежить виникнення у заявника права на оформлення спадщини, тому суд вважає необхідним позов задовольнити, встановивши факт належності належності [PERSON] . Договору купівлі-продажу від 04.03.1989, заповіту від 23.05.1998, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Герасимовою Л.С., та зареєстрованого в реєстрі за №2621. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1269, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved