Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У грудні 2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.09.2008 між ним та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі. Спільне життя не склалося з огляду на різні погляди на сімейне життя та обов`язки, сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, спору про спільне майно не мають, у зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 08.01.2020 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 15). Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява відповідача про визнання позовних вимог, де відповідач просить розглянути справи у її відсутність. З урахуванням поданих заяв, суд важає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 12.09.2008 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 924. Від шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно, так як встановлено судом, що будь-які відносини між ними припинені, сторони обопільно дійшли до згоди про розірвання шлюбу. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати позивач просив не стягувати з відповідача. З викладеного,

Outcome: approved