Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Своєю заявою до суду [PERSON] просив встановити факт постійного спільного проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що [INFO] у с.Зеленянка Тульчинського району Вінницької області померла моя мати [PERSON] . До дня смерті матері він постійно спільно з нею проживав у селі Красносілка без реєстрації місця проживання. Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй на час смерті майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8425 га згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 205932 від 23 березня 2005 року. Він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України. Інших спадкоємців немає. У зв`язку з тим, що він не був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, а проживав з ним без реєстрації місця проживання в с.Красносілка, підтвердити факт постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини можливо тільки в судовому порядку. Встановлення даного факту необхідне йому для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса, тому і звернувся до суду із вказаною заявою для захисту своїх спадкових прав. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2021 року відкрито провадження у справ за правилами окремого позовного провадження. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат Глушкова О.І. заявлені вимоги підтримали повністю та просили її задоволити. Представник заінтересованої особи - Крижопільської селищної ради у судовому засіданні поклався на думку суду. Допитана 27.10.2021 у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що заявник дійсно проживав спільно із своєю матір`ю [PERSON] , готував для неї їжу, здійснював догляд, а також хоронив її. Допитана 27.10.2021 у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що заявник дійсно проживав спільно із своєю матір`ю [PERSON] приблизно з 2010 року до дня її смерті. Розглянувши матеріали заяви, надані докази та заслухавши пояснення сторін, свідків, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 листопада 2019 року, виданим виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, в с. Зеленянка Крижопільського району, Вінницької області померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8425 га згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 205932 від 23 березня 2005 року, яка належала покійній. Факт спільного проживання [PERSON] та померлої [PERSON] підтверджується поясненнями свідків, які підтвердили, що заявник проживав з покійною спільно, та він доглядав за нею до самої смерті, окрім того підтверджується факт спільного проживання довідками старости села Красносілка, Зеленянка, Вигода, Залісся [PERSON] від 02.06.2021 р. № 268 і від 26.08.2021 р. № 345. Відповідно до положень статтей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пунктом 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Таким чином, для одержання права на спадкування заявником необхідне встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом установлено факт проживання заявника [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved