Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 49490,00 грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.03.2012 року між відповідачем та ПрАТ «Страхова компанія «Україна» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу №АВ/1204903 (надалі Поліс), за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки «БМВ» д.н.з. [NUMBER]. 13.02.2014 року по вулиці Соборна в м. Фастів сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль [PERSON]. На підставі заяви потерпілої [PERSON] про настання страхового випадку, останній було виплачено страхового відшкодування в розмірі 49490,00 грн. у відповідності до вимог ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон №1961). Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області відповідач [PERSON]. був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а тому на підставі ст.27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1188 ЦК України, ст. 38 Закону № 1961, зважаючи на невиконання відповідачем вимог ст.33.1.4 Закону №1961, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу кошти страхового відшкодування в розмірі 49490 грн., а також сплачену суму судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, так як, вважає, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Тому просила в позові відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» було укладено Поліс № АС/6262277 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER]. (а.с.5) 13.02.2014 року в м. Фастів, по вул. Соборна сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]., що підтверджується довідкою про ДТП ВДАЇ Фастівського МВ ГУМВС України в Київській області, відомостями про дорожньо-транспортну пригоду, страховими актами та протоколами огляду транспортних засобів (а.с.6,16,28-37). Як встановлено, постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,.(а.с.8). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суб»єктом оціночної діяльності проведено оцінку транспортного засобу та складено Звіт № 130 від 18.02.2014 року з визначенням вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. 23.03.2014 року потерпіла [PERSON] звернулася до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі вищевказаного Страхового акту та Заяви, у відповідності до вимог ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 49490,00грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями за №3305, №3188 та №2787 (а.с.40-42). Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно положень ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. При настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди, на протязі трьох днів письмово повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Як було встановлено судом, 18.11.2014 року відповідачу [PERSON] було направлено лист №198 ІЛЛ з вимогою сплати суми страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості не сплатив. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 12.02.2014 року за №6-1цс14, щодо перегляду судових рішень з підстав неоднакового застосування судами підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 та пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» загальну суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 49490,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved