Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири [ADDRESS] (стара адреса вул. Жовтнева, 114) в смт. Нові Санжари, Полтавської області та виключити запис про накладення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він має на праві власності ? частину квартири [ADDRESS] (стара адреса вул. Жовтнева, 114) в смт. Нові Санжари, Полтавської області. Іншу частину отримала в спадок [PERSON]. В даний час виникла необхідність продажу квартири, але стало відомо, що постанова № 482 Відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 11.04.2002 року про накладення арешту на квартиру направлена 28.02.2005 року в Новосанжарську державну нотаріальну контору і цієї ж дати було накладено арешт за № 1720024. Згідно виконавчого листа № 1-62 Новосанжарського районного суду від 24.04.2001 року позивач був зобовязаний сплатити [PERSON] 22002,46 грн., які повністю сплатив. Проте, як виявилося, арешт не знятий. Позивач вказує, що на його заяву у Відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 06 липня 2017 року за № 4594 він отримав відповідь, що на даний час матеріали щодо виконавчого провадження № 1380182 з виконання виконавчого листа № 1-62 від 24.04.2001 року у звязку з закінченням трьохрічного терміну зберігання знищено, а арешт з майна не знято. У звязку з вказаними обставинами позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ В силу вимог ч.1\~ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до\~ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльностіорганів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У статті першій Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом\~і загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності ? частина квартири, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, смт. Нові Санжари, вул. Центральна (Жовтнева)[ADDRESS] (а.с.4,6). Власником іншої ? частини вказаної квартири є [PERSON] (а.с.7,8). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, в розділі відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11). Згідно довідки № 109 від 27.06.2017 року, виданої [PERSON] Новосанжарською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, згідно виконавчого листа № 1-62/01 від 01.03.2011 року борг в сумі 22002,46 грн. повністю утримано і перераховано (а.с.5). Аналізуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом скасування арешту з квартири, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, смт. Нові Санжари, вул. Центральній (Жовтневій)[ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved