Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15.03.2016р. між [PERSON] та Позивачем по справі [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №948, зареєстрований приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Саховою М.А. Згідно з зазначеним Договором, Продавець - [PERSON] продає та передає у власність нежитлове приміщення. Торгівельний павільйон літ. А-1 за адресою [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0025 га, кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до заяви №949 від 15.03.2016 року, посвідченою приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Саховою М.А., [PERSON] дала згоду на вилучення земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], в зв'язку з продажем нежитлового приміщення посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Саховою М.А. від 14.03.2016 р. за реєстровим №948. 01.06.2016 року було внесено зміни до Технічного паспорту на громадський будинок, торговий павільйон, який знаходиться в [ADDRESS], відповідно до яких власником зазначеного нерухомого майна вказано [PERSON]. Раніше на підставі договору купівлі продажу від 22.11.2000 року №1765, відповідно до Виписки про реєстрацію права власності на нерухоме майно міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 14.08.2008 року №19890988, нежитлове приміщення по [ADDRESS] належало [PERSON] на праві приватної власності. Рішенням Маріупольської міської ради від 16.09.2005 року №1318 приватному підприємцю [PERSON] на три роки продовжено строк оренди земельної ділянки площею 0,0025 га для експлуатації та обслуговування торгівельного павільйону по [ADDRESS] та укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 12.12.2005 №04.05.162.00398. Відповідно до Рішення Маріупольської міської ради №6/12-1200 від 18.10.2011 р. було продовжено строк оренди земельної ділянки на [ADDRESS] фізичній особі-підприємцю [PERSON] На підставі вказаного рішення фізичній особі-підприємцю [PERSON] було продовжено договір оренди земельної ділянки строком до 18.10.2016 року земельну ділянку площею 0,0025 га для роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (експлуатація та обслуговування торгового павільйону) по [ADDRESS], що підтверджено договором оренди земельної ділянки №1857 від 08.12.2011 року, зареєстрованим в управлінні Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області 12.12.2011 року №141230004000570 (далі - Договір). 08.06.2016 року позивач у відповідності з ст.12 Закону України «Про адміністративні послуги», п.27.Переліку адміністративних послуг, які надаються через Центр адміністративних послуг «Діалог», затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 28.01.2016 №7/4-50, звернувся до Центру надання адміністративних послуг із заявою щодо переоформлення права оренди земельної ділянки при переході права власності на об'єкти нерухомого майна за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Рішенням Маріупольської міської ради № 7/19-1707 від 29.06.2017 року було безпідставно та невмотивовано відмовлено в наданні в оренду земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови міської ради) (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,0025 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (експлуатація та обслуговування торгівельного павільйону) по [ADDRESS] [PERSON]. Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04.09.2017 року по справі №264/1376/17 було визнано протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень Маріупольської міської ради Донецької області щодо несвоєчасного розгляду заяви [PERSON] про переоформлення права оренди та надання в оренду земельної ділянки площею 0,0025 га (кадастровий номер [NUMBER]) для експлуатації та обслуговування торгівельного павільйону по [ADDRESS]; визнано протиправним та скасовано рішення Маріупольської міської ради Донецької області від 29.06.2017 року №7/19-1707, яким відмовлено у наданні в оренду земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови міської ради) (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,0025 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (експлуатація та обслуговування торгівельного павільйону) по [ADDRESS] громадянину [PERSON]. Позивач, придбавши у власність 15.03.2016 р. нежитлове приміщення А-1, загальною площею 9 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS], не здійснював ніяких змін щодо об'єкту нерухомості, не змінював його місце розташування та використовує його у тому самому вигляді та на тих самих умовах, як і попередній власник. Відповідно до Висновку до проекту рішення міської ради з питання: про надання в оренду земельної ділянки, що наданий Головним управлінням містобудування і архітектури Маріупольської міської ради, об'єкт, а саме нежитлове приміщення А-1, загальною площею 9 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS], розміщено в зоні червоної лінії вулиць та доріг. При розміщенні даного нежитлового приміщення попереднім власником [PERSON] таких обмежень План зонування території міста Маріуполя не містив, а лише Рішенням Маріупольської міської ради №6/28-3210 від 18.06.2013 року було запроваджено такі обмеження. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому на підставі вищезазначеного, відмітимо, що вищевказані обмеження щодо червоних ліній вулиць та доріг не мають розповсюджуватися на існуючі правовідносини. Крім того, позивач приступив до користування вказаною земельною ділянкою та як законослухняний громадянин добросовісно виконує обов'язки орендаря, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачує від імені попереднього власника [PERSON] орендну плату, встановлену договором оренди земельної ділянки №1857 від 08.12.2011р., зареєстрованим в управлінні Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області 12.12.2011р. №141230004000570, здійснює витрати задля утримання встановленого на даній земельній ділянці павільйону. Позивач не змінював ні цільового призначення земельної ділянки, на якій розташовано вказане нежитлове приміщення, ні технічних характеристик приміщення, ні його місця розташування, тому Позивач має законне право на укладення договору оренди земельної ділянки при переході права власності на об'єкти нерухомого майна за наявності діючого договору оренди земельної ділянки. На підставі викладеного, позивач просить зобов'язати Маріупольську міську раду Донецької області укласти договір оренди земельної ділянки, згідно з яким надати гр. [PERSON] в оренду строком на 5 років земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міської ради) (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,0025 га з розміром орендної плати на рівні 3% від її грошової оцінки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (експлуатація та обслуговування торгівельного павільйону) по [ADDRESS], на той самий термін та на тих самих умовах, котрі передбачені цим договором, строком від 18.10.2016 року до 18.10.2021 року). Представник позивача [PERSON] надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Представник відповідача в у судове засідання 16.03.2018 року не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. В попереднє судове засідання представник відповідача надав заяву, в якій просив проводити засідання в його відсутності, проти позовних вимог заперечував. У зв'язку із неявкою представника відповідача в судове засідання судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1-2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.03.2016 року, укладеного між [PERSON] та позивачем, вбачається, що [PERSON] продала та передала у власність позивачу нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1, розташований за адресою: [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0025 га, кадастровий номер [NUMBER]. Раніше на підставі договору купівлі продажу від 22.11.2000 року №1765, відповідно до Виписки про реєстрацію права власності на нерухоме майно міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 14.08.2008 року №19890988, нежитлове приміщення по [ADDRESS] належало [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до заяви №949 від 15.03.2016 року, посвідченою приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Саховою М.А., [PERSON] дала згоду на вилучення земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], в зв'язку з продажем нежитлового приміщення посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Саховою М.А. від 14.03.2016 р. за реєстровим №948. 01.06.2016 року було внесено зміни до Технічного паспорту на громадський будинок, торговий павільйон, який знаходиться в [ADDRESS], відповідно до яких власником зазначеного нерухомого майна вказано позивача - [PERSON]. Рішенням Маріупольської міської ради від 16.09.2005 року №1318 приватному підприємцю [PERSON] на три роки продовжено строк оренди земельної ділянки площею 0,0025 га для експлуатації та обслуговування торгівельного павільйону по [ADDRESS] та укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 12.12.2005 №04.05.162.00398. Відповідно до Рішення Маріупольської міської ради №6/12-1200 від 18.10.2011 року було продовжено строк оренди земельної ділянки на 5 років по [ADDRESS] Маріуполя фізичній особі-підприємцю [PERSON] На підставі вказаного рішення фізичній особі-підприємцю [PERSON] було продовжено договір оренди земельної ділянки строком до 18.10.2016 року земельну ділянку площею 0,0025 га для роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (експлуатація та обслуговування торгового павільйону) по [ADDRESS] в місті Маріуполі, що підтверджено договором оренди земельної ділянки №1857 від 08.12.2011 року, зареєстрованим в управлінні Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області 12.12.2011 року №141230004000570. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. За ч.3 ст. 415 Цивільного кодексу України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі. В наведеній нормі, йдеться про незмінність умов користування землею у випадку набуття у власність об'єктів нерухомості. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно частини 1 статті 12 Закону України «Про адміністративні послуги» Центр надання адміністративних послуг - це постійно діючий робочий орган або структурний підрозділ місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, що зазначений у частині другій цієї статті, в якому надаються адміністративні послуги через адміністратора шляхом його взаємодії з суб'єктами надання адміністративних послуг. На цей час згідно з Положенням про управління земельних відносин Маріупольської міської ради, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 26.11.2013 №6/31-3827, управління здійснює підготовку проектів договорів оренди земельних ділянок та додаткових угод до них. Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Частиною 3 статті 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою ст. 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок; надання в користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2016 року позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг із заявою щодо переоформлення права оренди земельної ділянки при переході права власності на об'єкти нерухомого майна за наявності діючого договору оренди земельної ділянки та рішенням Маріупольської міської ради № 7/19-1707 від 29.06.2017 року позивачу було відмовлено в наданні в оренду земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови міської ради) (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,0025 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (експлуатація та обслуговування торгівельного павільйону) по [ADDRESS]. Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04.09.2017 року по справі №264/1376/17 було визнано протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень Маріупольської міської ради Донецької області щодо несвоєчасного розгляду заяви [PERSON] про переоформлення права оренди та надання в оренду земельної ділянки площею 0,0025 га (кадастровий номер [NUMBER]) для експлуатації та обслуговування торгівельного павільйону по [ADDRESS] в місті Маріуполі; визнано протиправним та скасовано рішення Маріупольської міської ради Донецької області від 29.06.2017 року №7/19-1707, яким відмовлено у наданні в оренду земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови міської ради) (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,0025 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (експлуатація та обслуговування торгівельного павільйону) по [ADDRESS] в місті Маріуполі [PERSON]. Відповідно до Попереднього висновку місця розміщення об'єкту (торгового павільйону, що розташований м.Маріуполь, [ADDRESS]) №09-1080 від 24.09.2008 року Головного управління архітектури та містобудування Маріупольської міської ради Донецької області зазначено: «8. Відповідність пропонованого до будівництва об'єкта існуючій містобудівній документації: не суперечить», та зроблено наступний висновок: «Головне управління архітектури та містобудування міської ради узгоджує продовження строку оренди земельної ділянки для обслуговування торгового павільйону без зауважень». Таким чином, станом на 2008 рік об'єкт,який розташовано за адресою [ADDRESS], повністю відповідав вимогам, зокрема щодо місця розташування об'єкту. Позивач [PERSON], як новий власник, придбавши у власність 15.03.2016 року нежитлове приміщення А-1, загальною площею 9 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS], не здійснював ніяких змін щодо об'єкту нерухомості, не змінював його місце розташування та використовує його у тому самому вигляді та на тих самих умовах, як і попередній власник, що підтверджується технічною документацією по винесенню та закріпленню на місцевості меж земельної ділянки від 2017 року. Відповідно до Висновку до проекту рішення міської ради з питання: про надання в оренду земельної ділянки, що наданий Головним управлінням містобудування і архітектури Маріупольської міської ради, нежитлове приміщення А-1, загальною площею 9 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS], розміщено в зоні червоної лінії вулиць та доріг, хоча при розміщенні даного нежитлового приміщення попереднім власником [PERSON] таких обмежень План зонування території міста Маріуполя не містив, а лише рішенням Маріупольської міської ради №6/28-3210 від 18.06.2013 року було запроваджено такі обмеження. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Таким чином, вищевказані обмеження щодо червоних ліній вулиць та доріг не мають розповсюджуватися на існуючі правовідносини. Позицією Верховного суду України у справі за № 6-253цс16 від 13 квітня 2016 року зазначено наступне: «За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] приступив до користування вказаною земельною ділянкою, добросовісно виконує обов'язки орендаря, сплачує від імені попереднього власника [PERSON] орендну плату, встановлену договором оренди земельної ділянки від 08.12.2011 року, здійснює витрати задля утримання встановленого на даній земельній ділянці павільйону, тобто позивач використовує належне йому приміщення у тому самому вигляді та на тих самих умовах, що і попередній власник. Позивач не змінював ні цільового призначення земельної ділянки, на якій розташовано вказане нежитлове приміщення, ні технічних характеристик приміщення, ні його місця розташування, тому Позивач має законне право на укладення договору оренди земельної ділянки при переході права власності на об'єкти нерухомого майна за наявності діючого договору оренди земельної ділянки. Таким чином, на підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли свої підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved