Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит» звернувся з уточненим позовом\~\~до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] та просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року у сумі 7\~420 192 гривень 64 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно: квартиру №198, будинку під №20, по вулиці Академіка Заболотного в м.Одесі, загальною площею: 71,6 кв.м, житловою площею: 52,9 кв.м., що належить [PERSON], шляхом визнання за ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит» права власності на вказану квартиру; виселити з квартири №198, будинку під №20, по вулиці Академіка Заболотного в м.Одесі [PERSON], [PERSON], [PERSON]; стягнути з відповідачів судові витрати. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 26.08.2008 року між АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 200 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5 % річних з кінцевим терміном повернення 15.08.2018 року. З часу отримання кредиту боржник, належним чином не виконував грошове зобов'язання в наслідок чого виникла заборгованість. В забезпечення грошових зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року між АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладений договір іпотеки від 26.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №234, згідно до якого АТ « Банк «Фінанси та Кредит» передана в іпотеку квартира №198, будинку під №20, по вулиці Академіка Заболотного в м.Одесі, загальною площею: 71,6 кв.м, житловою площею: 52,9 кв.м. Також, в забезпечення грошових зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року між АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладений договір поруки №1448/08 від 26.08.2008 року, між АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON]. укладений договір поруки №1449/08 від 26.08.2008 року, між АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладений договір поруки №1450/08 від 26.08.2008 року. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.02.2011 року позов АТ « Банк «Фінанси та Кредит» частково задоволений та з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року у розмірі 1\~565\~919 гривень 69 копійок. Однак відповідачі не виконали рішення суду. Станом на 10.04.2014 року, заборгованість відповідачів складає у розмірі 7\~420\~192 гривень 64 копійок. \~\~Таким чином, позивач посилаючись на умови договору просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.08.2015 року, задоволено частково касаційну скаргу ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит», Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24.12.2014 року та Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 11.03.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.33-35 т.2). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 26.08.2008 року між АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 200 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5 % річних з кінцевим терміном повернення 15.08.2018 року (а.с.10-12); 24.10.2008 року між АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року, згідно з якою змінено умови кредитування (а.с.15 т.1); 15.12.2009 року між АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року, згідно з якою змінено умови кредитування (а.с.13-14 т.1); В забезпечення грошових зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року між АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладений договір іпотеки від 26.08.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №234, згідно до якого АТ « Банк «Фінанси та Кредит» передана в іпотеку квартира №198, будинку під №20, по вулиці Академіка Заболотного в м.Одесі, загальною площею: 71,6 кв.м, житловою площею: 52,9 кв.м (а.с. 16-18 т.1); Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.02.2011 року позов АТ « Банк «Фінанси та Кредит» частково задоволений та з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року у розмірі 1\~565\~919 гривень 69 копійок. Рішення набуло чинності 01.03.2011 року (а.с.19-20 т.1); Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року сума боргу станом на 10.04.2014 року становить 7\~420 192 гривень 64 копійок, яка складається з: тіло кредиту 90\~911,58 даларів США, що еквівалентно 1\~147\~113 гривень 23 копійок; прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 87\~317,55 доларів США, що еквівалентно 1\~101\~764 гривень 11 копійок; відсотки у розмірі 3\~349,22 доларів США, що еквівалентно 42 260 гривень 12 копійок; прострочена заборгованість по відсоткам у розмірі 72\~972,34 доларів США, що еквівалентно 920 757 гривень 69 копійок; пеня у розмірі 4\~208\~297 гривень 49 копійок (а.с.8); 10.04.2014 року, 11.04.2015 року ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит» направив на адресу [PERSON], [PERSON], [PERSON] вимогу про виконання зобовязань за Договором про надання споживчого кредиту №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року (а.с.21,22,23,24,25,26,27 т.1); Відповідно до письмової довідки про склад сімї та прописку №1081, в квартирі №198, будинку під №20, по вулиці Академіка Заболотного в м.Одесі зареєстровані та проживають три особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9 т.1); Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно №28768407 від 29.10.2014 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками по 1/3 частині кожен квартири №198, будинку під №20, по вулиці Академіка Заболотного в м.Одесі (а.с.122-134 т.1); Відповідно до постанов Першого Суворовського Відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 03.09.2014 року, виконавчі листи №2-836/11 про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №М-113/08-К(долар) від 26.08.2008 року повернуті без виконання стягувачеві (а.с.212,213,214) Суд, вивчивши ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.08.2015 року, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачені умовами іпотечного договору (п. 4.), що укладений між АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також ст. ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку». 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень, на період чинності цього Закону. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція висловлена судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справ N 6-345цс15 та справи № 6-58цс15. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ч.3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до іпотечного договору від 02.07.2008 року визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у пункті договору способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».\~\~ Відповідно до ч.1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Аналогічна правова позиція висловлена судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи N 6-124цс13. Правилом\~ст. 40 Закону України «Про іпотеку»\~та\~ст. 109 ЖК України\~зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 2\~ст. 39 Закону України «Про іпотеку»\~одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Таким чином, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх осіб, які мешкають у ньому, що тягне за собою припинення права користування відповідачами вказаним майном. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved