overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із названим позовом, який обґрунтувала змістом викладеним в позовній заяві та просить суд постановити рішення яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - будинком [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та дала пояснення по суті заявлених вимог, наголосивши, що відповідач більше 15 років не проживає за місцем прописки, тобто в будинку [ADDRESS] так як з її дочкою він розлучився, дочка одружилася вдруге та проживає з іншим чоловіком. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечує щодо заочного розгляду справи та прийняття заочного рішення. Заслухавши позивачку, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. В судовому засіданні встановлено, що 03.08.1996 року дочка позивачки - [PERSON] уклала шлюб з відповідачем - громадянином Пакистану [PERSON], після чого відповідач був зареєстрований в [ADDRESS] про що свідчать витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу ( а.с. 8), будинковою книгою будинку [ADDRESS].( а.с. 10-12). - 2 - 10.06.2009 року шлюб між дочкою позивачки та відповідачем було розірвано (а.с.4). З того часу відповідач в даному будинку не проживає. Обставини, які позивачка виклала в позовній заяві та повідомила суду під час судового розгляду цивільної справи підтвердили свідки [PERSON], [PERSON]. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не проживає [ADDRESS] з 2009 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позоввом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи тим, що 17 лютого 2007 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєструвавши його у Козятинському міськрайонному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області за актовим записом №30. Дітей від спільного проживання не мають. Причиною розлучення стала подружня зрада чоловіка. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позов у встановлений судом строк суду не надавав, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що сторони 17 лютого 2007 року уклали шлюб, зареєструвавши його у Козятинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 30, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] ( а.с.6). Спільних дітей у подружжя немає. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін . Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України позивачці залишити прізвище "[PERSON]" Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позоввом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи тим, що 23 січня 1987 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєструвавши його у Махаринецькій сільській раді Козятинського району Вінницької області за актовим записом № 1. Від спільного проживання у них є двоє дорослих синів. Причиною розлучення стало те, що чоловік не працює, не дбає про добробут родини, пиячить, ображає та принижує її, застосовує фізичну силу. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відзиву на позов у встановлений судом строк суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повтрної неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що сторони 23 січня 1987 року уклали шлюб, зареєструвавши його у Махаринецькій сільській раді Козятинського району Вінницької області за актовим записом № 1 ( а.с.6). .Від спільного проживання у сторіін є двоє дітей, які на данимй час досягли повноліття. . Причиною розлучення стало те, що відповідач не працює, не дбає про добробут родини, зловживає спиртними напоями , застосовує фізичну силу до позивача. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін , а тому шлюб необхідно розірвати. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвие у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище "[PERSON]" Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що вона є власником буд. 58 по вул. Очакова в м Приморському районі м. Маріуполя, в якій також зареєстровані відповідач її син [PERSON] Фактично відповідач не мешкає в будинку з 1986 року. Також зазначила, що є пенсіонером, а тому оплата комунальних послуг за відповідачів ускладнює її матеріальне становище. Просила визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, вул. Очакова, буд. 58. В судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила провести розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, власником будинку № 58 по вул. Очакова в Приморському районі м. Маріуполя є [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6631907 від 01.03. 2005 року. (а.с.3) З домової книги вбачається, що в буд. 58 по вул. Очакова в Приморському районі м. Маріуполя зареєстровані [PERSON] та відповідач [PERSON] з 28.12.1981 року та по теперішній час. (а.с.4-5) Відповідно до довідки-акту від 06.05.2016 року, виданого КСН "Селище Моряків", відповідач [PERSON] зареєстрований, але не мешкає в будинку № 58 по вул. Очакова в Приморському районі м. Маріуполя з 1986 року. (а.с.6) Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод\~в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що право відповідача [PERSON], як члена сімї власника будинку перестало існувати, що дає підстави суду для ухвалення законного, обґрунтованого рішення та задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що вона є власником буд. № 8 по вул. Просторній в Приморському районі м. Маріуполя, в якій також зареєстрований її колишній зять [PERSON]. Фактично відповідач не проживає у квартирі з 2007 року, тобто більше року. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, вул. Просторна, буд. № 8. В суді позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є власником буд. № 8 по вул.. Просторній в Приморському районі м. Маріуполя, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.11. 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12656795 від 27.11. 2006 року. (а.с. 5-6,7) Відповідно до довідки від 31.03.2015 року, виданої Комітетом самоорганізації населення "Бригантина", відповідач [PERSON] в буд. № 8 по вул. Просторній в Приморському районі м. Маріуполі тільки зареєстрований, але фактично не мешкає з 2007 року, з зазначеного часу в будинку не зявлявся, чим підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації на протязі більш ніж одного року. (а.с. 11) Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 383 ЦК України та ст.. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод\~в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що право відповідача [PERSON], як колишнього члена сімї власника вищезазначеного будинку перестало існувати. Таким чином, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в буд. № 8 по вул. Просторній в Приморському районі м. Маріуполя, а тому позов задовольняє. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 листопада 1977 року у Безименській сільській раді Козятинського району Вінницької області, за актовим записом № 25. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вони з відповідачем 20.11.1977 року зареєструваи шлюб у Безименській сільській раді Козятинського району Вінницької області за актовим записом №25. У шлюбі в них народилося троє дітей, які на даний час повнолітні проживають окремо та мають власні сім"ї. Вони з відповідачем більше двадцяти років не підтримують подружніх відносин, приичною цього стало те, що чоловік зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, бомжує, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Тому подальше спільне життя з відповідачем неможливе, шлюб носить формальний характер і збереження його неможливе. Ухвалою суду від 03.03.2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У запропонований судом строк відповідач відзив на позов не надав, а тому суд вирішує справу за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони 20 листопада 1977 року уклали шлюб, зареєструвавши його в Безименській сільській раді Козятинського району Вінницької області за актовим записом № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). У шлюбі в сторін народилось троє дітей, які на даний час повнолітні, проживають окремо та мають власні сім"ї. Сторони припинили подружні відносини біля двадцяти років. Причиною стало те, що відповідач зловживав спиртними напоями, вів антигромадський спосіб життя. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати, і бере до уваги той факт, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведеться, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, поскільки у них у сім»ї виникають сварки,відповідач їй постійно зраджує,має дитину від іншої жінки. Позивачка у судове засідання не з»явилась,подала до суду заяву,відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився,подав до суду заяву,відповідно до якої позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Суд ,вивчивши матеріали справи,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено,що в 2006р сторони зареєстрували шлюб.Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони не проживають однією сім"єю,не ведуть спільне господарство,не підтримують подружні стосунки,проживають окремо. При таких обставинах суд вважає,що подальше спільне життя подружжя шкодить інтересам сторін,а тому шлюб необхідно розірвати. Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 197 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,в якому просить розірвати шлюб із відповідачкою, поскільки у них різні погляди на життя,різні характери.Також просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] у розмірі 14 частини з усіх видів заробітку. Позивачка у судове засідання не з»явилась,подала до суду заяву,відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився,подав до суду заяву,відповідно до якої позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Суд ,вивчивши матеріали справи,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено,що в 2005р сторони зареєстрували шлюб.Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Сторони не проживають однією сім"єю,не ведуть спільне господарство,не підтримують подружні стосунки,проживають окремо. При таких обставинах суд вважає,що подальше спільне життя подружжя шкодить інтересам сторін та їхньої неповнолітньої дитини,а тому шлюб необхідно розірвати.Також,суд вважає за необхідне стягнути із відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 14 частини з усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,починаючи з 04.02.2014р і до повноліття дитини. Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 197 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 110-112,180,182 Сімейного Кодексу України,,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач є батьком дітей, проте матеріальної допомоги на їх утримання не надає. У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Згідно положень ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України). Згідно ч. 2 ст. 182 ЦПК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, посилаючись на наступні обставини. З 25 серпня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей-двійнят - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на повному утриманні позивачки, допомоги на утримання дітей відповідач не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює монтажником металоконструкцій на підприємстві "Донбассдомнаремонт", тому позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання. Позивачка надала до суду письмову заяву про розгляд цивільної справи за її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце був сповіщений належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, долученої до матеріалів справи (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей-двійнят - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які долучені до матеріалів справи серії [NUMBER], [NUMBER] (а.с.6-7). У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги дружині не надає. Позивачка немає ніяких доходів, окрім соціальної допомоги на утримання дитини. У відповідності з ч.2 ст.84 СК України дружина має права стягнути з чоловіка аліменти на своє утримання, до досягнення дитиною трирічного віку. Вищевикладене приводить суд до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів. Також з відповідача у встановленому законом розмірі підлягає стягнення судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved