Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

представник позивача\~просить суд\~визнати за\~[PERSON],\~[INFO],\~зареєстрованої за\~адресою:\~[INFO]\~право власності\~на 1/2\~частину будинку\~з відповідною\~частиною надвірних\~споруд,\~що знаходиться\~за адресою:\~вул.Островського,\~91,\~м.Ватутіне,\~Черкаської області\~в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті [PERSON],\~який помер\~13.05.1999,\~посилаючись на\~те,\~що 13.05.1999\~помер батько\~позивача \~[PERSON].\~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина,\~яка складається\~з 1/2\~ частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: вул.Островського, 91, м.Ватутіне, Черкаської області та належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори 04.05.1984. 04.05.1984 року державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори був посвідчений заповіт [PERSON], відповідно до якого спадкоємцем його майна є [PERSON]. В установлений законом термін [PERSON] звернулася до державного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Черкаської області з заявою про прийняття спадщини. 06.07.1999 державним нотаріусом було заведено спадкову справу № 90/1999 на майно [PERSON], який помер 13.05.1999 та на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO]. Спадщину до\~якої увійшла\~1/2 частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд позивач прийняла, однак не має можливості набути її шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, так як отримала постанову державного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу від 07.09.2018 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Державним нотаріусом був проведений юридичний аналіз документів та встановлено, що в один і той же день 04.05.1984 Звенигородською державною нотаріальною конторою від імені спадкодавця були посвідчені два нотаріальних документа за реєстром №1490 заповіт від імені [PERSON] та за реєстром №1484 договір купівлі-продажу на імя [PERSON] Аполінарьевіча, в яких невірно зазначено «по-батькові» спадкодавця. Крім того, фактично нотаріус не прийняв в якості правовстановлюючого документа нотаріально завірену копію договору купівлі-продажу 1/2 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель № 91 по вул. Островського в м. Ватутіне Черкаської області, посвідченого державною нотаріальною конторою 04.05.1984 за реєстром № 1484 на імя [PERSON], на якому є відмітка БТІ про реєстрацію права власності, в звязку з тим, що відповідно до чинного законодавства зазначена печатка БТІ проставляється на оригіналі договору купівлі - продажу, а не на завіреній копії та розбіжностями в написанні по батькові спадкодавця «Аполінарьевіч» замість «Аполлінарійович». Невідповідність в документах сталася внаслідок того, що особа яка їх виписувала допустила помилку на яку своєчасно не звернули увагу. А тому позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача [PERSON] міської ради Черкаської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути без його участі, [PERSON] міська рада позов [PERSON] визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши представника позивача та вивчивши письмові докази, вважає за можливе розглянути дану справу під час підготовчого судового засідання та вважає, що даний позов підлягає до задоволення. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до\~ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона\~зобовязана довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених статтею\~82\~цього Кодексу. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8) та копією свідоцтва про шлюб (а.с.28). 13.05.1999\~помер батько\~позивача \~[PERSON],\~що стверджується\~копією свідоцтва\~про смерть\~(а.с.9).\~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина,\~яка складається\~з 1/2 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: вул.Островського, 91, м.Ватутіне, Черкаської області та належала [PERSON] згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори 04.05.1984 (а.с.10-11). 04.05.1984 року державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори був посвідчений заповіт [PERSON], відповідно до якого спадкоємцем його майна є [PERSON], що стверджується копією заповіту (а.с.29). Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В установлений законом термін позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Черкаської області з заявою про прийняття спадщини (а.с.23). 06.07.1999 державним нотаріусом було заведено спадкову справу № 90/1999 на майно [PERSON], який помер 13.05.1999 та на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO], що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.26). Спадщину до\~якої ввійшла\~1/2 частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд позивач прийняла, однак не має можливості набути її в порядку передбаченому ст.1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, так як отримала постанову державного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу від 07.09.2018 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.12). Державним нотаріусом був проведений юридичний аналіз документів та встановлено, що в один і той же день 04.05.1984 Звенигородською державною нотаріальною конторою від імені спадкодавця були посвідчені два нотаріальних документа за реєстром №1490 заповіт від імені [PERSON] та за реєстром №1484 договір купівлі-продажу на імя [PERSON] Аполінарьевіча, в яких невірно зазначено «по-батькові» спадкодавця. Крім того, фактично нотаріус не прийняв в якості правовстановлюючого документа нотаріально завірену копію договору купівлі-продажу 1/2 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель № 91 по вул. Островського в м. Ватутіне, посвідченого державною нотаріальною конторою 04.05.1984 за реєстром № 1484 на імя [PERSON], на якому є відмітка БТІ про реєстрацію права власності, в звязку з тим, що відповідно до чинного законодавства зазначена печатка БТІ проставляється на оригіналі договору купівлі - продажу, а не на завіреній копії та розбіжностями в написанні по батькові спадкодавця «Аполінарьевіч» замість «Аполлінарійович». Невідповідність в документах сталася внаслідок того, що особа яка їх виписувала допустила помилку на яку своєчасно не звернули увагу. Набуття права власності на майно за договорами, які потребують нотаріального посвідчення, пов'язане з цим посвідченням (ч.3 ст. 334 ЦК), а право на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації права на нього (ч. 4 ст. 334 ЦК). Відповідно до п.4.15 глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень, і правочинів щодо нерухомості. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України вказано, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. При цьому право власності на успадковане нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає і із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Крім того,\~п.\~23\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30\~травня 2008\~року передбачено,\~що свідоцтво\~про право\~на спадщину\~видається за\~письмовою заявою\~спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину в\~порядку,\~установленому цивільним\~законодавством.\~За наявності\~умов для\~одержання в\~нотаріальній конторі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину вимоги\~про визнання\~права на\~спадщину судовому\~розглядові не\~підлягають.\~У разі\~відмови нотаріуса\~в оформленні\~права на\~спадщину особа\~може звернутися\~до осуду\~з правилами\~позовного провадження. Інших спадкоємців які б претендували на спадщину не має. А тому, враховуючи викладене суд вважає за необхідне визнати за [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [INFO] право власності на 1/2 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: вул.Островського, 91, м.Ватутіне, Черкаської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 13.05.1999. Від відшкодування судових витрат представник позивача відмовилася. На підставі ст. 328, 1216, 1218, 1221, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1297, 1298 ЦК України та

Outcome: approved