Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Представник ТДВ «СК «Альфа-Гарант» (далі по тексту - позивач, Страховик) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути на свою користь з відповідача грошові кошти в розмірі 11049,52 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.0.2018 року, між позивачем та відповідачем укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом №АМ/16613209. 16.06.2018 року, приблизно о 03 год. 30 хв. відповідач, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в місті Києві, по просп. Перемоги, 75, скоїв наїзд на припаркований автомобіль «ЗАЗ Daewoo» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень. При цьому, не дочекавшись органів патрульної поліції, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Святошинського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124, 122-4 КУпАП та застосовано до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. До позивача, із заявою на виплату страхового відшкодування звернувся постраждалий власник автомобіля «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , якому, після аналізу всіх наданих документів, позивач виплатив страхове відшкодування в загальному розмірі - 11049,52 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою сплатити вказану суму коштів, разом з тим відповідач залишив поза увагою вказану вимогу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою від 28.05.2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копія ухвали від 28.05.2019 року була направлена судом на адресу місця проживання відповідача, та повернулась до суду з відміткою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення «за закінченням встановленого строку зберігання». За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 16.08.2018 року о 03 год. 30 хв., в м. Києві, по просп. Перемоги, 75, сталась ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ 21093», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Святошинського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124, 122,4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Також постановою встановлено, що водій автомобіля «ВАЗ 21093», д.н.з. [NUMBER] , не дочекавшись працівників патрульної поліції, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. На момент ДТП транспортний засіб «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/16613209 від 19.04.2018 (далі по тексту - Договір страхування). Так, відповідно до п. 2.1. ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - ЗУ про страхування), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників ( ст. 3 ЗУ про страхування). Відповідно до п. 7.2 ст. 7 ЗУ про страхування, розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 ЗУ про страхування). Станом на 19.04.2018 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, відповідно до Договору страхування становила 100000,00 грн. Згідно ст. 29 ЗУ про страхування, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 18.06.2018 року до позивача звернувся постраждалий власник автомобіля «ЗАЗ Daewoo» д.н.з. [NUMBER] , із заявою на виплату стахового відшкодування. Так, згідно Калькуляції №90-D/4/1 вартості відновлювального ремонту наданого транспортного засобу «ЗАЗ Daewoo» д.н.з. [NUMBER] становить 16480,62 грн. На підставі вказаної Калькуляції №90-D/4/1 та Страхового акту № ЦВ/18/14497 від 07.09.2018 року, Розрахунку страхового відшкодування до Страхового акту від 07.09.2018 року, позивачем прийнято рішення про виплату потерпілому васнику автомобіля «ЗАЗ Daewoo» д.н.з. [NUMBER] страхового відшкодування в розмірі 11049,52 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № ID-109807 від 07.09.2018 року. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Daewoo» д.н.з. [NUMBER] , чим вчинив дорожньо-транспортну пригоду та не дочекавшись працівників патрульної поліції залишив місце ДТП. При цьому, відповідно до п.п. 38.1.1. п. 1, ст. 38 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі. Таким чином, позивач отримав право грошової вимоги в межах суми виплаченого страхового відшкодування до відповідача в порядку регресу. Позивач направляв на адресу відповідача Вимогу від 21.11.2018 № 03/324 на суму 11049,52 грн., разом з тим відповідач вказану Вимогу залишив поза увагою, кошти позивачу у визначеному розмірі не сплатив. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Положеннями ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З врахуванням наведеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved