Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом і просить суд розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, який був зареєстрований 24.11.2012 року в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 545, а також розділити спільно нажите майно, визнавши за нею право власності на 12 частину грошових вкладі на ім'я [PERSON] на депозитних вкладах ПАТ КБ «ПриватБанк» в м.Дніпропетровськ. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2012 року. Шлюб зареєстрований в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 545. Дітей від шлюбу у них немає. Шлюб виявися невдалим та нетривалим. З червня 2013 року вони не підтримують сімейних та подружніх відносин, а 05.07.2013 року вона пішла від чоловіка. Після припинення їхнього сумісного життя вони не підтримують ніяких відносин. На час припинення сумісного життя усе спільно нажите ними майно залишилося у відповідача. Так їм на весілля було подаровано грошові кошти на суму більше 30 000 грн., які є спільним майном подружжя, оскільки були подаровані ним обом. Вказані грошові кошти вони вирішили покласти в банк на депозитний вклад. Відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою №SAMD №25000732189538 від 14.01.2013 року про оформлення вкладу «Стандарт 12 мес.». На підставі його заяви був укладений договір, яким передбачено, що вклад відкритий на 366 днів, по 14.01.2014 року під 18% річних. Вказані грошові кошти, а саме 30тис.грн., вони 14.01.2013 року внесли на депозитний вклад на ім'я відповідача в одному з відділень ПАТ КБ «ПриватБанк» в м.Дніпропетровську. Окрім вказаного депозитного вкладу в національній валюті, вона з відповідачем внесли на його валютний рахунок також в одному з відділень КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ в той же період 1320 доларів США. Вона передала відповідачу 1300 доларів США, щоб він поклав під відсотки грошові кошти на свій рахунок. 14.01.2013 року на підставі заяви відповідача №SAMD №25000732189277 від 14.01.2013 року на ім'я [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк» був оформлений договір на валютний вклад «Стандарт 12 мес» [NUMBER]. Відповідно до вказаного договору валютний вклад на суму 1320 доларів США відкритий на 366днів по 14.01.2014 року під 10% річних. Після припинення сумісного проживання усі грошові кошти залишилися тільки в користуванні відповідача. Він та батьки відповідача заявили їй, що вона не має жодних прав на вказані грошові кошти, оскільки вони знаходяться на рахунках відповідача і є його приватною власністю. Після того, як вона пішла від відповідача, він достроково розірвав банківські договори та зняв усі грошові кошти. Той факт, що вона з відповідачем останній раз бачилась 05.07.2013 року можуть підтвердити свідки, оскільки того дня вона перевезла свої особисті речі з будинку ум.Дніпропетровську де проживали у батьків відповідача до м.Орджонікідзе за місцем своєї реєстрації і її батьків, де проживала до 31.08.2013 року, після чого поїхала на роботу в м.Київ. Ніяких грошових коштів, отриманих з банку відповідач їй не надавав і не мав наміру надавати. Банківські договори він розірвав саме для того, щоб у судовому порядку вона не здійснила поділ сумісно нажитого майна. Просить суд, розірвати шлюб укладений з відповідачем 24.11.2012 року. Крім того здійснити розподіл спільно нажитого майна подружжя між нею та відповідачем, визнавши за нею право власності на 1/2 частину грошових вкладів на ім'я [PERSON] на депозитних вкладах ПАТ КБ «ПриватБанк» в м.Дніпропетровськ, а саме: на 1/2 частку банківського вкладу « Стандарт 12 мес.» оформленого за заявою [PERSON] № SAMD № 25000732189538 від 14.01.2013 року на підставі якої був укладений договір про депозитний вклад [NUMBER] на 30 тисяч гривен та стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину зазначеного вкладу у сумі 15 тисяч гривен, а також на 1/2 частку банківського валютного вкладу « Стандарт 12 мес.» оформленого за заявою [PERSON] № SAMD №25000732189277 від 14.01.2013 року на підставі якої був укладений договір про депозитний вклад [NUMBER] на 1320 доларів США та стягнути з нього на її користь 1/2 частину вказаних грошових коштів у сумі 660 доларів США , що еквівалентно 8927,23 грн.. по курсу Національного банку України станом на 22.09.2014 року (-840 USD) 1(один) долар США=13,5261 грн.). Крім того просить стягнути з відповідача витрати по справі, а саме судовий збір та витрати на оголошення в газеті. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, за участі її представника та про підтримання позову. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з,явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій він надав пояснення по суті справи. В заяві зазначено, що у зв'язку з ухвалою суду від 24.07.2013 р. про накладення арешту на його банківські вклади (рахунки), з'явитись на розгляд справи не може, так як не має на даний час можливості використовувати заробітну плату для існування, які належать йому у ПАТ "Приватбанк". [PERSON] надала неправдиві свідчення, які не мають доказової бази та зазіхає на його цивільні права та зазначені особисті грошові вклади, які не являються спільним майном подружжя. Фактично у шлюбі разом з позивачкою він прожив не більш 2-х місяців, так як він був на заробітках. За ці два місяці вони не мали змоги нажити спільне майно. Звертає уваги суду, що позивачка починаючи з січня 2012 року знаходилася на його утриманні, оплачував власним коштом: оренду квартири, їжу, одежу і то що, про що має відповідні розрахункові чеки. Позивачка особисто не передавала йому грошей: ні у гривні, ні у доларах США, оскільки їх не мала. У другий половині червня 2013 року, позивачка поїхала відпочивати на море та самостійно витратила на себе їхні спільні кошти. Повернувшись з відпочинку, позивач влаштувала скандал, який і призвів до остаточного розриву стосунків. Засвідчує, що він у досудовому порядку віддав другу частину коштів 08.07.2013 у розмірі 15 000грн та 650 доларів США, знявши з особистих рахунків в розрахунок того, що позивачка надала згоду на розірвання шлюбу через відділ ДРАЦС м.Дніпропетровська. Однак [PERSON] обдурила його і від розірвання шлюбу через відділ ДРАЦС м. Дніпропетровськ, після отримання грошей відмовилась, повідомивши, що згоду на розірвання шлюбу вона надасть тільки в тому разі, якщо він доплатить кошти, бо через суд вона відсудить більше. Позивачка від'їжджаючи забрала всі свої речі та взяла його особисті кошти з серванту у розмірі 6000 грн., а також його нові речі, які досі не повернула. Розділенні у досудовому порядку кошти належали йому особисто, так як після звільнення в конці грудня з роботи він отримав гроші. Крім цього вказані в позові позивачкою рахунки на його ім'я є особистими заощадженнями, які сформовані власним коштом з 2009 року. 14.01.2013 року переоформлювались договори, які були укладені з 02.12.2009 і 19.04.2011 відповідним чином за 1-2 роки до одруження. Вклади починаючи з 2009 року, пролонгуються кожний послідуючий рік, таким чином вони є особистою його приватною власністю до шлюбу і не мають ніякого відношення до подарованих на весіллі грошей, нажаль позивачка це приховала від суду, про що він має документально підтвердженні факти. Вважає, що [PERSON] не має право на 1/2 частину зазначених у позові грошових коштів. Тому просить розірвати шлюб з [PERSON], в частині позову про поділ сумісно нажитого майна відмовити, крім того стягнути з позивачки на його користь 30 000грн. моральної шкоди, оскільки він втратив постійне місце роботи. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю позивачки. 04.07.2013 року їй подзвонила донька та попросила, щоб вона приїхала і забрала її. Вона взяла таксі та 05.07.2013р. забрала її додому в м.Орджонікідзе. При цьому її донька забрала лише свої особисті речі. [PERSON] не давав доньці жодних грошових коштів. З липня 2013 року її донька та [PERSON] не бачились. Їй відомо, що кошти які їм подарували на весіллі [PERSON] поклав на депозит на своє ім'я у банк. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є дідусем позивачки. Зі свої чоловіком його онука не проживає з 05.07.2013 року, цю дату він добре запам'ятав, оскільки за 2 тижні до цього померла його дружина. Він разом зі своєю донькою їздили до м.Дніпропетровська і забирали онуку від чоловіка, онука забрала лише особисті речі, а [PERSON] сказав, що гроші їй не поверне. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON] та її матір'ю [PERSON] 06.07.2013р. вона зустріла [PERSON] та [PERSON] по вул.Калініна в м.Орджонікідзе, в ході розмови [PERSON] пояснила, що вона розійшлася із чоловіком і тепер живе з батьками. Також їй відомо, що пізніше вона поїхала в інше місто. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON] та її матір'ю [PERSON] Раніше вони були сусідами, поздоровляють один одного з днем народження. 05.07.2013р. їй зателефонувала [PERSON] привітала її з днем народження та повідомила, що вона [PERSON] привезла додому, що та розійшлася з чоловіком. Вона ж запросила її на день народження. А через 7-10 днів зустріла її в місті. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON], вона онука його сусіда по гаражу. 05.07.2013р. він бачив вивантажені мішки, кухонні меблі, стіл, табурети. Біля них була [PERSON] та її матір [PERSON], йому пояснили, що то майно з м.Дніпропетровська. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON] та її матір'ю [PERSON] Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] розійшлася зі своїм чоловіком. Відповідно до ч.3 ст.109 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружині та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу на підставі ст.ст.109, 110, 112 Сімейного Кодексу України підлягають задоволенню, так як в ході судового засідання встановлено, що з 24 листопада 2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей немає. Шлюб сторін носить формальний характер, сторони з липня 2013 року шлюбних відносин не підтримують і спільно не проживають. Позов про розподіл спільного майна подружжя на підставі ст.ст.60, 63, 68-70 Сімейного Кодексу України також підлягає задоволенню, так як в ході судового засідання встановлено, що на час припинення сумісного життя 05.07.2013р усе спільно нажите подружжям майно залишилося у відповідача. Грошові кошти на суму більш 30 тис.грн є спільним майном подружжя, постільки тому що були подаровані їм обом на весіллі. Вказані грошові кошти вони покласти в банк на депозитний вклад. Відповідач звернувся до ПАТ КБ « Приватбанк» з заявою №SAMD №25000732189538 від 14.01.2013 року про оформлення вкладу «Стандарт 12 мес.». На підставі його заяви був укладений договір, яким передбачено, що вклад відкритий на 366 днів, по 14.01.2014 року під 18% річних. Вказані грошові кошти (30 тис.грн.) в період сумісного проживання подружжя були внесені 14.01.2013 року на депозитний вклад [NUMBER] на ім'я відповідача в одному з відділень ПАТ КБ «Приватбанк» в м.Дніпропетровську, що підтверджується документально. Відповідно до укладеного договору банком на ім'я відповідача був відкритий особистий рахунок на вклад [NUMBER], а також рахунок - карта для нарахування процентів по вкладу [NUMBER]. Окрім вказаного депозитною вкладу в національній валюті, позивачка з відповідачем внесли на його валютний рахунок також в одному з відділень КБ «Приватбанк» м.Дніпропетровськ в той же період 1320 доларів США. Позивачка особисто передала відповідачу 1300 доларів США для того, щоб він під проценти поклав валютний рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк». 14.01.2013 року на підставі заяви відповідача № SAMD №25000732189277 від 14.01.2013 року на ім'я [PERSON] в ПАТ КБ «Приватбанк» був оформлений договір на валютний вклад «Стандарт 12 мес.» [NUMBER]. Відповідно до зазначеного договору валютний вклад на суму 1320 доларів США відкритий на 366 днів, по 14.01.2014 року під 10% річних. Відповідно до укладеного договору банком на ім'я відповідача був відкритий особистий рахунок на вклад [NUMBER], а також рахунок - карта для нарахування процентів по вкладу [NUMBER]. Після припинення сумісного життя усі ці грошові кошти залишилися тільки в користуванні відповідача. Пояснення відповідача, що його дружина нібито не має ніяких прав на вказані грошові кошти і тому є тільки його приватною власністю, не мають ніякого підґрунтя і нічим не підтверджуються. Оскільки відповідач не надав доказів про це. Однак в матеріалах справи (а.с.130) є довідка про те, що вказані вклади були розірвані достроково 08.07.2013 року, тобто після того, як позивачка пішла від відповідача. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с.3), копіями депозитних договорів на ім'я [PERSON] (а.с.57-64), виписками по особовому рахунку (а.с.77-85), довідкою (а.с.130). Окрім того, поясненями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджується той факт, що саме 05.07.2013року вони дізналися та бачили, що [PERSON] приїхала із м.Дніпропетровська від свого чоловіка до м.Орджонікідзе зі своїми речами та стала проживати з батьками і більше до чоловіка не поверталась. Поясненя відповідача про те, що він вважає всі грошові кошти своїм особистим майном, спростовуються документами, наданими Приватбанком , з яких вбачається , що всі грошові кошти були внесені на рахунки відповідача після реєстрації шлюбу під час сумісного проживання сторін. Посилання позивача на те, що він у досудовому порядку віддав другу частину коштів 08.07.2013 у розмірі 15 000грн та 650 доларів США, знявши з особистих рахунків в розрахунок того, що позивачка надала згоду на розірвання шлюбу через відділ ДРАЦС м.Дніпропетровська, у суду викликає сумніви і не може бути підставою для відмови у позові позивачці, постільки відповідач не надав суду щодо цього ніяких доказів. Відповідно до ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час спільного проживання, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності цих осіб. Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тому суд вважає, що позивачка має право на 1/2 частину зазначених грошових коштів, які є спільним майном подружжя. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що для збереження сім'ї між сторонами немає підстав, шлюб необхідно розірвати. Здійснити розподіл спільно нажитого майна подружжя, визнавши за позивачкою право власності на 12 частину спільно нажитого майна подружжя, а саме1/2 частину грошових вкладів на ім'я [PERSON] на депозитних вкладах в ПАТ КБ «Приватбанк» в м.Дніпропетровськ, банківського вкладу «Стандарт 12 мес.», оформленого за заявою [PERSON] №SAMD №25000732189538 від 14.01.2013 року та банківського валютного вкладу «Стандарт 12 мес.», оформленого за заявою [PERSON] №SAMD 25000732189277 від 14.01.2013 року, на підставі якої був укладений договір про депозитний вклад [NUMBER] та стягнути з відповідача 15 000грн. по вкладу «Стандарт 12 мес.» та 8 927,23грн. по банківському валютному вкладу «Стандарт 12 мес.».

Outcome: approved