Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач у червні 2018 року звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 15.11.2017 року та постановою Апеляційного суду Сумської області від 15.01.2018 року у цивільній справі № 588/926/17 його було поновлено на посаді оператора пакувальних автоматів бісквітної секції ПрАТ «Монделіс Україна». Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду 23.05.2018 року було відмовлено у задоволенні касаційної скарги ПрАТ «Монделіс Україна». Позивач 29.05.2018 року подав заяву до ПрАТ «Монделіс Україна» з проханням добровільно виплатити йому заборговані кошти, на підставі якої відповідачем було видано наказ №88 від 29.05.2018 року, другим пунктом якого визначено провести з позивачем повний розрахунок за час вимушеного прогулу. Позивач, отримавши 06.06.2018 року розрахункові листи дізнався про відсутність корегування середнього заробітку на коефіцієнт підвищення тарифу. На думку позивача, щоб працівники не втрачали у заробітку у разі підвищення окладів (тарифних ставок) під час обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження відповідно до пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, передбачається коригування середнього заробітку. Середній заробіток позивача з січня по травень 2018 року нараховувався виходячи з погодинного тарифу 33,21 грн. та складав 41,85 грн. У січні 2018 року операторам пакувальних автоматів було підвищено погодинний тариф до 39,80 грн., а тому погодинний середній заробіток з січня 2018 року мав скласти 50,22 грн. З квітня 2018 року операторам пакувальних автоматів було підвищено погодинний тариф до 43,14 грн., а тому погодинний середній заробіток з квітня 2018 року мав скласти 54,40 грн. Оплачені години без урахування підвищення: у січні 2018 року - 168 годин, у лютому 160 годин, у березні 2018 року - 167 годин, у квітні 2018 року 159 годин, у травні 2018 року - 143 години. Сума недоплати за січень-травень 2018 року, виходячи з указаної кількості годин, за розрахунком позивача склала 7932,65 грн. ((168 годин х 8,37 грн.) + (160 годин х 8,37 грн.) + (167 годин х 8,37 грн.) + (159 годин х 12,55 грн.) + (143 години х 12,55 грн.)). Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути з ПрАТ "Монделіс Україна" суму різниці між фактично сплаченими коштами та відкоригованим середнім заробітком позивача у розмірі 7932,65 грн. Ухвалою суду від 11.06.2018 року була прийнята позовна заява до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачем 03.07.2018 подано відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 12.07.2018 року було закрито підготовче провадження і справа була призначена до судового розгляду, за клопотанням позивача було витребувано докази, які були надані відповідачем 20.08.2018 року. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, позивач у судовому засіданні пояснив, що 15 листопада 2017 року його було поновлено на посаді оператора пакувальних автоматів бісквітної секції ПрАТ «Монделіс Україна», але одразу його було незаконно відсторонено від роботи. Після скасування наказу про відсторонення від роботи від 15.11.2017 року рішенням суду, у березні 2018 року дію наказу про поновлення його на роботі було зупинено до вирішення Касаційним судом касаційної скарги відповідач на рішення суду у цивільній справі № 588/926/17. [PERSON] вважав, що з 15 листопада 2017 ро по 29.05.2018 року через відсторонення від роботи він перебував у вимушеному прогулі, а тому при нарахуванні середнього заробітку відповідач мав враховувати підвищення погодинного тарифу всім операторам пакувальних автоматів бісквітної секції ПрАТ «Монделіс Україна», яке відбулось у січні та квітні 2018 року. На думку [PERSON] представник відповідача у відзиві маніпулює фактами, стверджуючи про те, що за ним то зберігається, то не зберігається у період відсторонення середній заробіток. Позивач вважав, що постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 поширюється на підприємства всіх форм власності. Твердження відповідача про те, що у товаристві установлюються індивідуальні тарифи для працівників, які виконують однакову роботу суперечить Загальній декларації прав людини, яка передбачає, що кожна людина без будь-якої дискримінації має право на рівну оплату за рівну працю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належний чином відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи, поважних причин неявки представника в засідання суду не повідомлено. Відповідно до відзиву на позовну заяву представник відповідача адвокат Савчук В.І. просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову представник Савчук В.І. посилалась на те, що коригування середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок відповідно до пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 у приватних підприємствах проводиться, якщо воно передбачено у колективних договорах, або за рішенням самого підприємства, при наявності фінансових можливостей. Колективним договором Товариства коригування середнього заробітку не передбачено. Позивач посилається на погодинні тарифи для працівників товариства та їх підняття у січні та квітні 2018 року. Заробітна плата працівників товариства, у тому числі позивача, визначається індивідуально, виходячи з індивідуальних тарифів та посадових окладів, визначених за структурою «Хей». Перегляд індивідуально визначених зарплат працівників Товариства відбувається щорічно у квітні. Протягом квітня 2018 року у зв'язку із зупиненням дії наказу про поновлення позивача на посаді та фактичним невиконанням ним трудових обов'язків з моменту звільнення 11.08.2017 року заробітна плата позивача не переглядалася. Колективний договір, що діє у Товаристві, взагалі не передбачає корегування середнього заробітку в порядку п. 10 Постанови №100, які і не передбачає встановлення загальних тарифних ставок для усіх працівників. Товариство не приймало рішень про коригування середнього заробітку позивача і прийняття такого рішення є правом, а не обов'язком відповідача як підприємства приватної форми власності. На думку представника відповідача адвоката Савчук В.І. час з 15.11.2017 року по 29.05.2018 року не є часом протягом якого за позивачем зберігся середній заробіток, оскільки відповідач у зазначеному періоді не перебував у відпустці чи відрядженні, не виконував державні чи громадські обов'язки, не відбував військову службу. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що рішенням Тростянецького районного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 588/926/17, яке було змінене постановою Апеляційного суду Сумської області від 15.01.2018 року, [PERSON] було поновлено на посаді оператора пакувальних автоматів бісквітної секції Приватного акціонерного товариства «Монделіс Україна» та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Монделіс Україна» 20992 грн. 62 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.28-40). Наказом директора фабрики ПрАТ «Монделіс Україна» від 15.11.2017 року №186 «Про поновлення на посаді» [PERSON] поновлено на посаді оператора пакувальних автоматів бісквітної секції з 11.08.2017 року. Водночас згідно з пунктом 3 указаного наказу від 15.11.2017 року №186 позивача у цій справі було одразу після поновлення на посаді відсторонено від роботи з 15.11.2017 року зі збереженням заробітної плати відповідно до встановленого тарифу (а.с.41-43). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.01.2018 у справі №588/1696/17, яке постановою Апеляційного суду Сумської області від 04.04.2018 року було залишено без змін і 04.04.2018 набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано наказ директора фабрики ПрАТ «Монделіс Україна» від 15.11.2017 року №186 в частині відсторонення [PERSON] від роботи та стягнуто з ПрАТ «Монделіс Україна» різницю між фактично сплаченими коштами та середнім заробітком за час вимушеного прогулу, пов'язаного з відстороненням від роботи 2211,84 грн. за листопад-грудень 2017 року (а.с.103-105). Крім того, указаним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.01.2018 у справі №588/1696/17 за позовом [PERSON] до ПрАТ «Монделіс Україна» установлено, що наказом № 20 від 26.01.2018 року було внесено зміни до пункту 3 наказу директора фабрики ПрАТ «Монделіс Україна» від 15.11.2017 року №186, яким пункт 3 наказу, який стосується збереження середнього заробітку викладено в новій редакції: «… відсторонити … [PERSON] від роботи з 15 листопада 2017 року зі збереженням середньої заробітної плати». У зв'язку з тим, що ухвалою від 12.03.2018 року Верховний Суд зупинив виконання рішення Тростянецького районного суду від 15 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Сумської області від 15 січня 2018 року у справі № 588/926/17 до закінчення їх перегляду у касаційному порядку, наказом директора фабрики ПрАТ «Монделіс Україна» від 26.03.2018 року №51 було зупинено дію наказу ПрАТ «Монделіс Україна» № 186 від 15.11.2017 року (з урахуванням змін, внесених наказом № 20 від 26.01.2018 року) про поновлення [PERSON] на посаді оператора пакувальних автоматів бісквітної секції ПрАТ «Монделіс Україна» та його відсторонення від роботи зі збереженням середньої заробітної плати до закінчення перегляду рішень у справі № 588/926/17 у касаційному порядку (а.с.44). У зв'язку з ухваленням Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду постанови від 23.05.2018 року, якою касаційну скаргу ПрАТ «Монделіс Україна» залишено без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 15 січня 2018 року у справі № 588/926/17 залишено без змін, наказом генерального директора ПрАТ «Монделіс Україна» від 29.05.2018 року № 88 на підставі заяви [PERSON] скасовано наказ директора фабрики ПрАТ «Монделіс Україна» від 26.03.2018 року №51; визначено провести з [PERSON] повний розрахунок за час вимушеного прогулу (а.с.45-49). Отже, викладені обставини свідчать про те, що у період з 15.11.2017 року [PERSON] був незаконно відсторонений від роботи наказом директора фабрики ПрАТ «Монделіс Україна» від 15.11.2017 року №186, та у тому числі через зупинення з 26.03.2018 року дії наказу ПрАТ «Монделіс Україна» № 186 від 15.11.2017 року, [PERSON] фактично перебував у вимушеному прогулі до 29.05.2018 і за ним у період з 15.11.2017 по 29.05.2018 повинна зберігатись середня заробітна плата, що не заперечується відповідачем, і у тому числі, установлено рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.01.2018 у справі №588/1696/17, яке 04.04.2018 року набрало законної сили. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України). Відповідач не заперечив, що при визначенні середньої заробітної плати позивачу у період з січня по травень 2018 року не застосувався підвищений у січні та у квітні 2018 року тариф оплати праці операторів пакування пакувальних автоматів. Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати цей Порядок застосовується, у тому числі у випадку вимушеного прогулу та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). Відповідач відповідно до розрахункових листів про нараховані та виплачені позивачу суми заробітної плати за спірний період нараховував середню заробітну плату [PERSON], виходячи із середнього заробітку в сумі 41 грн. 85 коп. за годину (а.с.7-10). Крім того, рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.01.2018 у справі №588/1696/17, яке набрало законної сили, установлено, що середній заробіток позивача з листопада 2017 року складає 41 грн. 85 коп., який визначений виходячи з тарифу за годину роботи в сумі 33 грн. 21 коп. Позивач визнав у позовній заяві, а відповідач не спростував і не оспорив, що сума середнього заробітку в сумі 41 грн. 85 коп. за годину, виходячи з якого позивачу фактично нараховувалась у спірний період середня заробітна плата визначена з тарифу за годину в сумі 33 грн. 21 коп. Відповідно до довідки ПрАТ «Монделіс Україна» від 20.08.2015 № 1394 заробітна плата працівників підприємства, у тому числі операторів пакування пакувальних автоматів, розраховується індивідуально залежно від результатів професійної діяльності. Тариф основної частини операторів бісквітної секції за годину роботи з січня по березень 2018 року складав 39,22 грн., у квітні - травні 2018 року - 43,14 грн. (а.с.100). Отже, оскільки у спірний період, визначений позивачем у позові - з 01.01.2018 по 29.05.2018 року, ПрАТ «Монделіс Україна» здійснювало підвищення погодинного тарифу операторів пакування пакувальних автоматів бісквітної секції, при обчисленні середньої заробітної плати [PERSON], яка зберігалась за позивачем у період його відсторонення та зупинення дії наказу ПрАТ «Монделіс Україна» № 186 від 15.11.2017 року, середня заробітна плата позивача підлягала коригуванню на коефіцієнт підвищення погодинного тарифу операторів пакування пакувальних автоматів бісквітної секції. До основних принципів правової організації винагороди за працю належить заборона дискримінації в оплаті. Доводи відповідача про те, що ПрАТ «Монделіс Україна» не приймало рішень про підвищення тарифу саме відносно позивача суд не бере до уваги, оскільки відповідачем не доведено, що ПрАТ «Монделіс Україна» прийняло рішення про підвищення розміру погодинного тарифу з січня 2018 року та з квітня 2018 року саме відносно конкретних операторів пакування пакувальних автоматів бісквітної секції цього Товариства, і що в цей перелік оператор [PERSON] не був включений. Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Колективного договору на 2013-2015 (зі змінами) фабрики ПрАТ «Монделіс Україна» зарплата працівників переглядається щорічно у квітні (в інший час - за рішенням Товариства), виходячи з прибутковості Товариства, урахування індексу споживчих цін, змін на ринку праці та річної оцінки індивідуальної професійної діяльності працівників виробництва та допоміжних служб ПрАТ «Монделіс Україна», але рівень заробітної плати не повинен бути нижче законодавчо встановленої заробітної плати по Україні (а.с.50-57). Указані положення Колективного договору не передбачають вибіркового їх застосування до окремих працівників Товариства і не застосування їх до інших. Посилання відповідача на те, що у Колективному договорі Товариства коригування середнього заробітку відповідно до пункту 10 Порядку не передбачено, не спростовує підстав для проведення такого коригування на підставі указаного пункту Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, який підлягає застосуванню підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності незалежно від того чи передбачене такі умови колективним договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення ПрАТ «Монделіс Україна» про підвищення операторам пакування пакувальних автоматів бісквітної секції розміру погодинного тарифу з січня 2018 року та з квітня 2018 року поширюється також і на позивача. Визначаючи суму різниці між фактично виплаченою позивачу середньою заробітною платою та сумою середньої заробітної плати відкоригованою на коефіцієнт підвищення погодинного тарифу, суд виходить з такого. Коефіцієнт підвищення погодинного тарифу за січень - березень 2018 року складає 1,2 (39,22 грн./33,21 грн.), а за квітень-травень 2018 року 1,3 (43,14 грн./33,21 грн.). З урахуванням указаних коефіцієнтів підвищення погодинного тарифу середній заробіток за годину для обчислення середньої заробітної плати позивача у січні-березні 2018 року мав складати 50,22 грн. (41,85 грн.х1,2), а за квітень-травень 2018 року 54,40 грн. (41,85 грн. х 1,3). Різниця сум середнього заробітку за годину роботи, яка застосовувалась відповідачем при обчисленні середньої заробітної плати позивача, і сумою середнього заробітку за годину відкоригованого на коефіцієнт підвищення погодинного тарифу у січні-березні 2018 року склала 8,37 грн. (50,22 грн. - 41,85 грн.), а за квітень-травень 2018 року - 12,55 грн. (54,40 грн. - 41,85 грн.). Отже, ураховуючи кількість годин роботи позивача, визначену у розрахункових листках за спірний період відносно позивача (а.с.7-10), сума недоплаченого [PERSON] середнього заробітку з січня по травень 2018 року 7933,25 грн. (у січні 2018 року - 168 годин х 8,37 грн. =1406,16 грн., у лютому 2018 року - 160 годин х 8,37 грн.=1339,2 грн., у березні 2018 року - 167 годин *8,37 грн. = 1397,79 грн., у квітні 2018 року - 159 годин х 12,55 грн. = 1995,45 грн., у травні 2018 року (до 29.05.2018 року) 143 години *12,55 грн. = 1794,65 грн. ). Натомість позивач у позові просив стягнути не 7933,25 грн., а 7932,65 грн., що є менше за суму, недоплаченого [PERSON] середнього заробітку визначену судом. Отже, оскільки суд не має права вийти за межі позовних вимог, а позивач заяву про збільшення розміру позовних вимог не подавав, середній заробіток, який підлягає стягненню з відповідача, складає 7932,65 грн. з утримання з указаної суми обов'язкових платежів при виплаті. Таким чином, позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення заробітної плати відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved