Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 30 серпня 2003 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки та виховання дитини. Позивачка вважає, що збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам, тому просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]"; судові витрати покласти на відповідача. Позивачка в підготовче засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги щодо розлучення підтримує, терміну для примирення просить не надавати. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав, згідний на розірвання шлюбу, не бажає терміну для примирення. Зазначив, що з позивачкою після одруження спільно проживали в нього вдома. Потім позивачка почала їздити на заробітки в Іспанію. Відповідач також деякий час був у Іспанії. Він давав дозвіл на тимчасовий виїзд сина [PERSON] влітку в Іспанію, але дитина не повернулась в Україну, живе з позивачкою в м. Малага в Іспанії. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки позивачка позов підтримує, відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 30 серпня 2003 року Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 30 серпня 2003 р. у Торговицькій сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 5. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.04.2009 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 09.04.2009 р. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104,112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved