Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 8 червня 2001 року житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві спільної часткової власності. [INFO] її син [PERSON] помер. Інші співвласники будинку не являються родичами [PERSON] ([PERSON] - вітчим, [PERSON] та [PERSON] - діти вітчима). Після смерті її сина залишилося спадкове майно у вигляді 1/5 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України вона, як мати померлого є спадкоємицею першої черги за законом. В передбачений ст. 1270 ЦК України термін до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини вона не зверталась, проте, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті сина, оскільки постійно проживала разом з ним однією сім'єю, що підтверджується довідкою Супоївської сільської ради за №225 від 16.05.2018 року. Відповідно до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВС України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за №7 якщо постійне проживання особи зіспадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. При її зверненні до нотаріуса по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану частину житлового будинку з'ясувалося, що свідоцтво на право власності на житло від 8 червня 2001 року є частково пошкодженими, в зв'язку з цим нотаріус не може прийняти даний правовстановлюючий документ для видачі свідоцтва про право на спадщину на дане майно. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Пунктом 1 глави 8 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, яким передбачено, що «…. нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження…» Просила встановити, що вона постійно проживала разом із своїм сином [PERSON], який помер [INFO], по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на 1/5 частину житлового будинку по [ADDRESS]. В підготовче засідання позивачка та її представник не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved