Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2011 року йому належить 2/3 частини трикімнатної квартири [ADDRESS]. Інша 1/3 частина вказаної квартири належить його матері [PERSON]. 30.05.2014 року померла мати позивача, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. У вересні 2014 року позивач звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак йому було відмовлено, оскільки в наданих позивачем правовстановлюючих документах відсутній єдиний тип обєкту та наявність надвірних споруд до квартири у вигляді нежилої прибудови літ.А2-1, літньої кухні літ.О-1, сараю літ.Т-1, сараю літ.У-1. Просив визнати за ним право власності на 1/3 частину житлової квартири №1, розташованої у житловому будинку №8А по вул. Червонознаменній в м.Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 30.05.2014 року. Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із письмовими матеріалами справи вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], яким в рівних частинах належала квартира [ADDRESS], загальною площею 43,9 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.03.1999 року. Згідно з даним свідоцтвом ідеальна частина вказаної квартири складає 14/100. 12.03.2011 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.12.2011 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-2525, позивач отримав спадщину після смерті батька [PERSON], померлого 12.03.2011 року, у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Згідно із повідомленням БТІ м.Маріуполя від 24.12.2014 року №2432/02-14 вбачається, що згідно інвентаризації від 24.12.2014 року трикімнатна квартира [ADDRESS] з нежитловою прибудовою літ.А2-1 має жилу площу 33,4 кв.м., загальна площа 69,0 кв.м. [PERSON], [PERSON],[PERSON] збудовані літня кухня літ.О-1, сарай літ.Т-1, сарай літ.У-1, які не є самовільно зведеними. Загальна площа квартири збільшена за рахунок нежитлової прибудова літ.А2-1, збудованої до 1992 року, що не самовільно зведеною будівлею згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна №127 від 24.05.2001 року. 30.05.2014 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №775078, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Так, відповідно до письмових матеріалів справи вбачається, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлої 30.05.2014 року, увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Згідно із повідомленням Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 23.03.2016 року №592/01-16 в справах нотаріальної контори зведена спадкова справа №565/2014 до майна померлої 30.05.2014 року [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої [PERSON]. Відповідно до постанови Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 20.02.2015 року №261/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку нерухомого майна, що знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON], померлої 30.05.2014 року, оскільки в наданих позивачем правовстановлюючих документах відсутній єдиний тип обєкту та наявність надвірних споруд до квартири у вигляді нежилої прибудови літ.А2-1, літньої кухні літ.О-1, сараю літ.Т-1, сараю літ.У-1. Таким чином, в правовстановлюючих документах на квартиру [ADDRESS] зазначені різні дані, а саме: у свідоцтві про право власності на житло від 24.03.1999 року зазначено, що власникам [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що складає 14/100 частини всього житлового будинку, у технічному паспорті на квартиру від 12.1.2011 року в графі розмір часток зазначено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/3 частині спірної квартири, але поруч відведено та зазначено 14/100 усього житлового будинку, у свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що позивач отримав від свого померлого батька [PERSON] у спадщину 1/3 частку квартири, у технічному паспорті на квартиру від 24.12.2014 року взагалі не зазначені частки власників квартири. Відповідно до письмових матеріалів справи судом встановлено, що спірне спадкове майно складається з 1/3 частини житлової квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішення Маріупольської міської ради №7/4-39 від 28.01.2016 року «Про перейменування обєктів топоніміки міста» на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки» від 09.04.2015 №317-VIII та з метою впорядкування вулиць міста Маріуполя у місті Маріуполі були проведені громадські слухання щодо перейменування районів у місті, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ та інших обєктів топоніміки назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму. Згідно із вказаним рішенням вулиця Червонознаменна перейменована на вулицю Сімейну. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved