Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить зняти арешт та заборону відчуження з майна, яке належить [PERSON] , які накладено в рамках виконавчого провадження № 36423417 від 06 лютого 2013 року. Мотивуючи свої вимоги, представник позивача вказує, що 01 квітня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір споживчого кредиту № 014/15/2004. В зв`язку з невиконанням позивачем умов зазначеного договору, рішення Каланчацького районного суду від 15 листопада 2011 року позивача на користь Банку стягнуто заборгованості за вказаним кредитним договором. На підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні в Каланчацькому районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. 24 червня 2015 року виконавче провадження з приводу примусового виконання вказаного виконавчого листа завершено, а виконавчий лист повернуто без виконання до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв`язку з відсутністю у боржника майна. На момент пред`явлення позову, виконавчий лист повторно до примусового виконання не звертався, що свідчить про сплив терміну його звернення та відсутність підстав для арешту майна позивача. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Каланчацького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Погорецький Костянтин Ігорович в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Крім того, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~ Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір споживчого кредиту № 014/15/2004. Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 15 листопада 2011 року, яке набуло чинності 06 грудня 2011 року, з позивача [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/15/2004 в розмірі 38246 грн. Згідно витягу з Державного реєстру виконавчих проваджень від 06 вересня 2018 року, виконавчий лист з приводу примусового виконання вказаного рішення у період з 06 лютого 2013 року по 24 червня 2015 року перебував на виконанні в Каланчацькому районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. 24 червня 2015 року виконавче провадження з приводу примусового виконання вказаного виконавчого листа завершено, а виконавчий лист повернуто без виконання до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв`язку з відсутністю у боржника майна. В ході виконання зазначеного виконавчого листа 17 липня 2014 року було накладено арешт на майно боржника, який було не знято при завершенні виконавчого провадження, що перешкоджає позивачу розпоряджатися належним йому майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", який був чинний на час здійснення виконавчих дій, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та інших цінностей боржника. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Згідно з ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Статтею 60 цього Закону визначено підстави для зняття арешту з майна боржника, а також зазначається, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження були винесені майже п`ять років тому, на даний час виконавчі провадження відсутні, що унеможливлює зняття арешту державним виконавцем в межах вказаних виконавчих проваджень, у зв`язку з чим з метою захисту прав та інтересів позивача суд вважає необхідним зняти арешт та заборону відчуження з майна належному позивачеві. Враховуючи викладене та

Outcome: approved