overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 всіх видів його доходів щомісячно, до досягнення нею повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що відповідач на протязі чотирьох років не дбає про матеріальне забезпечення доньки та сімї. [PERSON] не отримує ніякої соціальної допомоги на утримання дитини та неодноразово зверталася до відповідача з проханнями про надання матеріальної допомоги для забезпечення дитини, але він відмовляється через відсутність коштів. Він не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб, працює на посаді вчителя в Углянській [PERSON] ступенів та в період відпустки виїжджає на заробітки за межі України, тому в змозі брати участь у забезпеченні дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини, довідками Углянської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов з якого убачається, що позивачка разом з дитиною проживає у будинку своїх батьків, відповідач з серпня 2011 року не живе з сімєю і не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідно до довідки про доходи Управління освіти Тячівської РДА № 2003 віл 01.09.2015 р. [PERSON] працює вчителем в Углянській [PERSON] ст. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Під час судового розгляду відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Згідно ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, оскільки відповідачем визнаються позовні вимоги, то вони не підлягають доказуванню, а позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грв. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Під час судових дебатів зменшила позовні вимоги і просила стягнути аліменти в розмірі 600 грв. на місяць. Посилається на те, що відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини та ухиляється від виконання ним своїх батьківських обовязків. Він працює по найму та виїжджає на сезонні роботи, де отримує хороші заробітки, розмір яких від неї приховує. Вона ніде не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та проживає у будинку своєї матері. Коштів, які вона отримує не достатньо, щоб створити дитині належні умови для духовного та фізичного розвитку. Вважає, відповідач може сплачувати аліменти оскільки стан його здоровя задовільний, він молодий за віком та інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що він займається малярними роботами і працює за кордоном, але заробити таку суму щоб сплачувати по 600 грв. у місяць він не може. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини, довідкою Тернівської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що сімя позивачки малозабезпечена, вона разом з дитиною проживає у будинку матері та має на утриманні неповнолітню доньку. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує дитину, відсутність у відповідача інших аліментних зобовязань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. Тому, суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своєї малолітньої доньки 600 гривень у місяць. У відповідності ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грв. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Посилається на те, що 20.08.2013 р. Тячівським районним судом було ухвалено рішення про розірвання шлюб між нею та відповідачем [PERSON], а 22.10.2013 р. цим же судом ухвалено рішення про позбавлення його батьківських прав. На даний час їхня донька [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не бере участі в матеріальному забезпеченні дитини. Не зважаючи на те, що у нього є інша сім'я у якій є неповнолітня дитина він зобов'язаний утримувати доньку [PERSON] до досягнення нею повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини та довідкою Тячівської міської ради. Рішенням Тячівського районного суду від 20.08.2013 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та рішенням від 22.10.2013 р. позбавлено відповідача батьківських прав відносно їхньої малолітньої доньки. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Згідно ст. 166 ч. 2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, відсутність у відповідача істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та утримувати дитину, а також розмір позовних вимог, які є невеликими відносно цін на основні товари та продукти. У відповідності ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грв. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Посилається на те, що відповідач матеріально не забезпечує дитину, не приймає участь у її вихованні та не цікавиться нею, тому вона змушена самостійно утримувати доньку. Вона має на утриманні ще одну дитину від другого шлюбу і зараз не працює у звязку з доглядом за нею. Відповідач працює по найму і його розмір заробітків їй невідомий, але вважає, що він має змогу сплачувати аліменти на дитину. Їй відомо, що [PERSON] перебуває у шлюбі із іншою жінкою у якої є двоє своїх дітей і у них є двоє спільних дітей. Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини, довідкою Лазівської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов з якого вбачається, що позивачка проживає в будинку площею 120 м.кв., користується земельною ділянкою та має худобу і птицю, але [PERSON] не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка перебуває у відпусті по догляду за дитиною від другого шлюбу, та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. Тому, суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своєї малолітньої доньки 500 гривень у місяць, без істотного погіршення матеріального становища своєї сімї у якій є четверо дітей. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 01 квітня 2001 року виконкомом Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецькій області, актовий запис № 02. Вказує що від шлюбу му них є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що у них відсутні злагода та взаєморозуміння, через що виникали часті сварки, в результаті чого втратилося почуття поваги та любові один до одного. Зазначає, що за її переконанням шлюб варто розірвати, оскільки продовжувати його немає сенсу. Зазначає, діти проживають із нею, а тому бажає, щоб відповідач сплачував аліменти в твердій грошовій сумі - 800 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги змінила, та просила розмір аліментів встановити у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що в подальшому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, як вбачається із наполягання позивача про неможливість проживання однією сім'єю, тому суд вважає із за таких умов що шлюб може бути розірвано. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 14 листопада 2013 року виконавчим комітетом Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 09. Вказує на те, що від цей шлюб у них обох перший, від якого дітей немає. Зазначає, що причиною розпаду їхньої сімї стало те, що у них різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки і втратилося почуття поваги та любові один до одного. Крім того, вони уже 6 місяців проживають окремо, а тому просила позовні вимоги задовольнити. Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач позов визнав повністю, що вбачається із поданих ними письмових заяв. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. Відповідно до п. 24\~ постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що в подальшому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, як вбачається із наполягання позивача про неможливість проживання однією сімєю, тому суд вважає із за таких умов що шлюб може бути розірвано. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 15 жовтня 2000 року Глиницькою сільською радою Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 5. Вказує на те, що від шлюбу вони мають дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що вони по характеру різні люди, внаслідок чого погіршилися відносини, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, а тому просила позовні вимоги задовольнити. Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач позов визнав повністю, що вбачається із поданих сторонами письмових заяв. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що в подальшому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, як вбачається із наполягання позивача про неможливість проживання однією сім'єю, тому суд вважає із за таких умов що шлюб може бути розірвано. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 15 липня 2001 року виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 5. Вказує на те, що від шлюбу у них є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що у них різні погляди на сімейне життя, ведення господарства та виховання дітей, крім того відповідач постійно влаштовує скандали, ображає її, зловживає спиртними напоями, в результаті чого втратилося почуття поваги та любові один до одного, а тому просила позовні вимоги задовольнити. Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач позов визнав повністю, що вбачається із поданих ними письмових заяв. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що в подальшому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, як вбачається із наполягання позивача про неможливість проживання однією сім'єю, тому суд вважає із за таких умов що шлюб може бути розірвано. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 16 грудня 2004 року у виконкомі Глиницької сільської ради Чернівецькій області, актовий запис № 14. Вказує на те, що цей шлюб у них обох перший, від якого мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнім життям з відповідачем вони проживали до березня 2015 року, оскільки причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що у них виникали часті непорозуміння та сварки, в результаті чого втратилося почуття поваги та любові один до одного, тому просила позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про підтримання позову та просила розглянути справу без її участі. Відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що в подальшому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, як вбачається із наполягання позивача про неможливість проживання однією сім'єю, тому суд вважає із за таких умов що шлюб може бути розірвано. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 16 липня 2009 року виконкомом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецькій області, актовий запис № 19. Вказує на те, що цей шлюб у них обох перший, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що у них відсутні злагода та взаєморозуміння, через що виникали часті сварки, в результаті чого втратилося почуття поваги та любові один до одного. Посилається на те, що спільним подружнім життям з відповідачем вони проживали до 27 червня 2014 року, після чого подружні відносини не поновлювали та ніхто не приймав мір для примирення, а тому просила позовні вимоги задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що в подальшому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, як вбачається із наполягання позивача про неможливість проживання однією сім'єю, тому суд вважає із за таких умов що шлюб може бути розірвано. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved