Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У жовтні 2013 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із позовом до відповідача про визнання іпотечного договору недійсним. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що позивачу на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS], що складається з : літ. В-3 - житловий будинок, загальною площею 468,6 кв.м, житлова площа 151,1 кв.м, літ. Б - навіс, 1- 4, І - споруди, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що видане виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів 21 лютого 1997 року, та зареєстроване КП «ДМБТІ» 21 лютого 1997 року у реєстровій книзі № 554 під реєстровим № 69. Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0665 га, за тією ж адресою, з цільовим призначенням: обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 05 листопада 1998 року, що виданий на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1393 від 18 грудня 1997 року, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 008070. 28 грудня 2006 року між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений іпотечний договір №014/121681/3168/82/109, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 12323. Відповідно до умов даного договору, позивач поручилась вищезазначеним майном за виконання зобов'язань третьої особи - боржника за кредитним договором № 014/121681/3168/82 від 28 грудня 2006 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 29 грудня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] до Державного реєстру іпотек внесено запис про обтяження предмета іпотеки на підставі іпотечного договору, реєстраційний запис № 4317962. Позивачу були надіслані вимога про виконання грошових зобов'язань від 03 червня 2013 року № 1651 та вимога про усунення порушення за кредитним договором від 06 червня 2013 року. Позивач вважає, що іпотечний договір №014/121681/3168/82/109 від 28 грудня 2006 року суперечить вимогам законодавства України, що діяло на час його укладання, та просить суд визнати даний іпотечний договір недійсним. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції - Прядка Т.М. у судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути цивільну справу без її участі. Третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явилася, свого представника у судове засідання не надала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS], що складається з : літ. В-3 - житловий будинок, загальною площею 468,6 кв.м, житлова площа 151,1 кв.м, літ. Б - навіс, 1- 4, І - споруди, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що видане виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів 21 лютого 1997 року, та зареєстроване КП «ДМБТІ» 21 лютого 1997 року у реєстровій книзі № 554 під реєстровим № 69. Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0665 га, за тією ж адресою, з цільовим призначенням: обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 05 листопада 1998 року, що виданий на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1393 від 18 грудня 1997 року, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 008070. 28 грудня 2006 року між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений іпотечний договір №014/121681/3168/82/109, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 12323 (а.с. 7). Відповідно до умов даного договору, позивач поручилась вищезазначеним майном за виконання зобов'язань третьої особи - боржника за кредитним договором № 014/121681/3168/82 від 28 грудня 2006 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 29 грудня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] до Державного реєстру іпотек внесено запис про обтяження предмета іпотеки на підставі іпотечного договору, реєстраційний запис № 4317962 (а.с. 40). Позивачу були надіслані вимога про виконання грошових зобов'язань від 03 червня 2013 року № 1651 та вимога про усунення порушення за кредитним договором від 06 червня 2013 року (а.с. 10, 11). Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст. 575ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов - нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України «Про іпотеку» нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Згідно з ч.4 ст.6 Закону України «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Відповідно до п.40 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» якщо будівля (споруда), у тому числі й об'єкт незавершеного будівництва, що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, такий об'єкт нерухомості передається в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій він розташований (статті 5 - 6, 16 Закону України "Про іпотеку"). У зв'язку із цим при зверненні стягнення на будівлю (споруду) чи об'єкт незавершеного будівництва при наведених вище умовах підлягає звернення стягнення й на земельну ділянку, на якій розташовано об'єкт нерухомості. Згідно з ч.2. ст. 18 Закону України «Про іпотеку» у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Відповідно до Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №10799965 від 29 грудня 2006 року об'єктом обтяження, тобто предметом іпотеки є домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що домоволодіння [ADDRESS], розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0665 га, за тією ж адресою, з цільовим призначенням: обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 05 листопада 1998 року, що виданий на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1393 від 18 грудня 1997 року, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 008070. Як вбачається із п.1.2 іпотечного договору від 28 грудня 2006 року предметом іпотеки є домоволодіння [ADDRESS], що складається з : літ. В-3 - житловий будинок, загальною площею 468,6 кв.м, житлова площа 151,1 кв.м, літ. Б - навіс, 1- 4, І - споруди, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що видане виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів 21 лютого 1997 року, та зареєстроване КП «ДМБТІ» 21 лютого 1997 року у реєстровій книзі № 554 під реєстровим № 69. Земельна ділянка, на якій розташоване вищевказане домоволодіння, загальною площею 0,0665 га, що належить позивачу як іпотекодавцю на праві приватної власності в іпотеку не передавалося. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 04 жовтня 2013 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпрпоетровська позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції до [PERSON], третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки у цивільній справі № 201/10762/13ц задоволено та вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 грудня 2006 року, а саме домоволодіння [ADDRESS], літ. В-3- житловий будинок, житлова площа - 151, 1 кв.м., загальна площа - 468, 6 кв.м., літ. Б - навіс, метал, літ. 1-4, I - споруди, який належить [PERSON] ([INFO], місто народження - м. Дніпропетровськ, паспорт серії [NUMBER], місце реєстрації - [ADDRESS]) на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого 21 лютого 1997 року виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів та зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 21 лютого 1997 року у реєстрову книгу № 554 під реєстровим № 69 для задоволення грошових вимог публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором від 28 грудня 2006 року в сумі 2 017 093, 50 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, внаслідок звернення стягнення на підставі оскаржуваного іпотечного договору на предмет іпотеки - домоволодіння, буде припинено право власності позивача на земельну ділянку, яка не є предметом іпотеки. До того ж у самому Іпотечному договорі, а саме у п. 2.1.2., земельна ділянка відокремлюється від предмета іпотеки, оскільки зазначено, що іпотекодавець гарантує, що земельна ділянка, на якій розташований предмет іпотеки, є його власністю. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку», встановлено, що іпотека припиняється, в тому числі, у разі визнання іпотечного договору недійсним; відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема іпотека. Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення держаного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Наявність обтяжень та заборон на майно позивача робить неможливим здійснення повною мірою права володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, а також частин 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України кожен володіє, користується та розпоряджається своєю власністю на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача про визнання іпотечного договору недійсним, а також вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне позов [PERSON] до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції, третя особа: [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання іпотечного договору недійсним - задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто в даному випадку слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3441,00 грн. (три тисячі чотириста сорок одна гривня). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved