Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором. На підставу своїх вимог спирається на те, що 3 листопада 2014 року Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві, правонаступником якого є Управління поліції охорони в м. Києві, [PERSON], та Рівненське вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України уклали договір № 517 на навчання за кошти підрозділу державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, Вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони. Відповідно до договору позивач прийняв на себе зобов'язання перерахувати навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, а відповідач - оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в м. Києві 12 лютого 2015 року і відпрацювати 3 (три) роки. Пунктом 2 договору передбачено, що при неприбутті за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, відрахуванні з навчання за негативними мотивами, звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку в установленому порядку компенсувати всі витрати, що здійснив підрозділ у зв'язку з виплатою грошового утримання за час навчання, проведення навчання та утримання кандидата в навчальному закладі. Всупереч вимогам договору сержант поліції, поліцейський - водій Оболонського районного відділу [PERSON], з 9 червня 2016 року був звільнений за власним бажанням. 9 червня 2016 року видано наказ № 161 о/с «Про звільнення зі служби в поліції у запас Збройних Сил», яким сержанта поліції [PERSON] було звільнено зі служби в поліції відповідно до ст. 77 п. «7» ч. 1 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію», у зв'язку з чим представник позивача вимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 3 листопада 2014 року Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві, правонаступником якого є Управління поліції охорони в м. Києві, [PERSON], та Рівненське вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України уклали договір № 517 на навчання за кошти підрозділу державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, Вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони. Відповідно до договору позивач прийняв на себе зобов'язання перерахувати навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, а відповідач - оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в м. Києві 12 лютого 2015 року і відпрацювати 3 (три) роки. Пунктом 2 договору передбачено, що при неприбутті за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, відрахуванні з навчання за негативними мотивами, звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку в установленому порядку компенсувати всі витрати, що здійснив підрозділ у зв'язку з виплатою грошового утримання за час навчання, проведення навчання та утримання кандидата в навчальному закладі. Всупереч вимогам договору сержант поліції, поліцейський - водій Оболонського районного відділу [PERSON], з 9 червня 2016 року був звільнений за власним бажанням. 9 червня 2016 року видано наказ № 161 о/с «Про звільнення зі служби в поліції у запас Збройних Сил», яким сержанта поліції [PERSON] було звільнено зі служби в поліції відповідно до ст. 77 п. «7» ч. 1 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію». Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, причому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах визначається Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затвердженого Постановою КМУ, від 01.03.2007 р. № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ". Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 даного порядку, відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ має місце у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Таким чином, оскільки відповідачем не дотримано договірних зобов'язань з УДСО при ГУМВС України м. Київ, відповідач має відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням його у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Підпунктами 2.3.6 та 3.1 договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно п. 6 порядку у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до довідки № 19 про відшкодування вартості початкової підготовки [PERSON], за період навчання відповідача в Рівненському вищому професійному училищі з 17.10.2014 по 11.02.2015 року фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача у вищому професійному училищі становлять 9183 грн. 14 коп. Таким чином, враховуючи наявність у відповідача перед позивачем заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б вказували на неправомірність звернення позивача з вимогою про стягнення з відповідача даних коштів, тому позов підлягає до повного задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved