Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 16.01.2015 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстарційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 13. Від даного шлюбу дітей не мають. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що шлюбні відносини між ними припинено, через відсутність взаєморозуміння, втрату кохання, а тому вважає, що примирення між ними неможливе. В судове засідання позивач не зявилась, попередньо надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище "Магдич". Відповідач в судове засідання двічі не зявився, причини неявки та заперечення проти позову до суду не надав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 16.01.2015 року в віддідлі реєстрації актів цивільного стану по м.Первомайську Миколаївської області, актовий запис № 13, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 248733. Шлюбні стосунки припинені через відсутність взаєморозуміння, втрату кохання. Сторони спільних дітей не мають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України суд за клопотнням позивача витрати по сплаті судового збору залишає за нею. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved