Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач у квітні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років. В позові посилався на те, що він народився 02.04.1996 року. 27 грудня 2007 року шлюб між його матір’ю, [PERSON], та батьком, [PERSON], було розірвано. Після розірвання шлюбу він залишився проживати з матір’ю, а з листопаду 2010 року на його утримання матері відповідачем виплачувалися аліменти за рішенням суду від 20.10.2010 року. Батько проживає з іншою жінкою, але інших дітей, крім нього та його повнолітньої сестри, у нього немає. Інших виплат аліментів він не здійснює. З 01.09.2012 року він навчається у Державному навчальному закладі «Бердянське вище професійне училище ресторанного сервісу» на 2 курсі за спеціальності кухар, кондитер, строк закінчення навчання 24.05.2016 року. Незважаючи на те, що він отримує невелику стипендію, він потребує матеріальної допомоги на період навчання. Крім цього на даний час його мати була скорочена на роботі, перебувала на обліку в центрі зайнятості, а ще витрачає багато коштів на покращення свого здоров’я, лікуючи зір, тому не може надавати йому матеріальну допомогу. Відповідач є працездатним, на даний час працює докером-механізатором в ДП «Бердянський морський торговельний порт» і його заробітна плата складає в середньому 4500-5000 грн. щомісяця. З 20.03.2009 року перебуває у шлюбі з [PERSON], спільних дітей не мають. Син [PERSON] – є повнолітнім та відповідачем не всиновлений. Стан здоров’я батька задовільний, видимих ускладнень, які б впливали на сплату аліментів, у нього немає. Вважає, що батько спроможний сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення ним навчання. У нього є щомісячні витрати на придбання продуктів, на щотижневі практичні заняття, пошив спецодягу, на щорічні медкомісії в сумі 200 грн., крім цього, сучасний процес навчання неможливий без використання Інтернету, копіювання необхідних матеріалів, придбання канцелярських приладь та інших товарів, щомісячно це складає 300-400 грн., а на придбання продуктів харчування, придбання одягу, взуття, засобів гігієни і життєзабезпечення та інші витрати ще потрібно не менше 500 грн. На теперішній час прожитковий мінімум складає 1176 грн. Враховуючи, що мати не має можливості надавати йому матеріальну допомогу, він змушений звернутися до суду з цим позовом. У судовому засіданні позивач підтримав позов із зазначених у ньому підстав та просив задовольнити повністю. Третя особа [PERSON] також просила позов задовольнити, пояснивши, що на даний час за станом здоров’я вона не має можливості працювати. Кожного місяця їздить до м.Запоріжжя на обстеження. Їй протипоказана важка праця. Під час знаходження на обліку в центрі зайнятості їй так і не змогли підібрати підходящу роботу. На даний час синові допомагають баба і дід з своїх пенсій, яка у них є мінімальною. Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частини від його заробітку, пояснивши, що саме з такою заявою він звернувся до адміністрації морського порту, щоб з його заробітної плати на користь сина утримували 12% від зарплати. Він на даний час перебуває у другому шлюбі, дітей неповнолітніх не мають, проте він змушений утримувати дружину і її повнолітнього сина, які не працюють. Заслухавши сторони, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 27.12.2007 року, що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідач є батьком позивача [PERSON], 02 квітня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Судом встановлено, що позивач навчається на 2 курсі у Бердянському економіко-гуманітарного коледжу Бердянського державного педагогічного університету, форма навчання денна, знаходиться на неповному державному забезпеченні, строк закінчення навчання 24.05.2016 року, що підтверджується довідкою №57 від 18.03.2014 року. Як вбачається з довідки №37 від 24.03.2014 року, позивач отримує стипендію в розмірі 275 грн. щомісяця. Мати позивача - третя особа [PERSON] на даний час не працює, будучи звільненою з роботи з 25.01.2013 року за ч.1 ст.40 КЗпП України (за скороченням штатів), 20.06.2013 року їй припинено виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується копією її трудової книжки. Як вбачається з наданої медичної документації, третя особа витрачає значні кошти на оперативне лікування захворювання очей, діагностику та прийоми спеціалістів. Відповідач [PERSON] працює в ДП «Бердянський морський торговельний порт» докером-механізатором і розмір нарахованої заробітної плати становить від 3642,28 грн. до 5804,31 грн., що підтверджується довідкою №90 від 05.05.2014 року. Судом з’ясовано, що він перебуває у повторному шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Встановивши матеріальне становище кожного із батьків, син яких продовжує навчання в Бердянському економіко-гуманітарному коледжі Бердянського державного педагогічного університету, та врахувавши, що відповідач має постійний дохід у вигляді заробітної плати, а також відсутність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на період навчання, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, і з урахуванням інтересів сина, а також, беручи до уваги вимоги ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України і доводи сторін, - у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до закінчення навчання, задовольнивши позов повністю. На переконання суду, відповідач, отримуючи досить високий рівень заробітної плати, має можливість надавати матеріальну допомогу до закінчення сином навчання в такому розмірі, що не буде для нього занадто обтяжливим тягарем, оскільки на даний час мати позивача за станом здоров’я не має можливості утримувати сина, бо їй протипоказана важка праця, будучи скороченою за останнім місцем роботи. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на необхідність утримання працездатної дружини та її повнолітнього сина, оскільки ці обставини не враховуються судом згідно положень СК України при визначенні розміру аліментів. Як вбачається з штампу реєстрації позовної заяви, позивач звернувся до суду 01.04.2014 року та просив стягнути аліменти саме з часу звернення до суду, втім, відповідно до рішення суду від 20.10.2010 року, аліменти користь його матері на його утримання були стягнуті з 01.10.2010 року до досягнення ним повноліття, якого він досяг 02 квітня 2014 року, тому аліменти підлягають стягненню не з 01.04.2014 року, а з 03.04.2014 року для уникнення подвійного стягнення. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати при поданні позову до суду.

Outcome: approved