Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] та просили ухвалити рішення, яким визнати розпорядження № 1130 від 02.11.2012 року Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про приватизацію кімнати у комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS] - незаконним та визнання свідоцтва про право власності САЕ № 761617 від 02.11.2012 року - недійсним. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року за клопотанням представника позивачів до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON]. Заявлені вимоги позивачі мотивують тим, що вони були зареєстровані разом з [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS] Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2011 року в справі за позовом [PERSON] про визнання позивачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], позивачі визнані такими, що втратили право користування квартирою. На підставі зазначеного заочного рішення позивачів було знято з реєстрації за цією адресою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 26 жовтня 2012 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2011 року скасовано та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року залишено без розгляду позовну заяву. Під час розгляду справи позивачам стало відомо, що [PERSON] під час розгляду справи у Шевченківському районному суді міста Києва до винесення ухвали від 11.04.2013 року скористалася ситуацією та приватизувала квартиру [ADDRESS]. Вважають, що розпорядженням Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 02 листопада 2012 року № 1130 порушено їх права на приватизацію житла, передбачені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Також звертають увагу на те, що на даний час реєстрацію позивачів у спірній квартирі відновлено. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Також під час розгляду справи по суті, збільшив позовні вимоги і просив визнати розпорядження незаконним та свідоцтво про право власності недійсним в цілому, а не в частині як було зазначено у первинній позовній заяві. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, також зазначали, що вони з поважних причин не мали можливості проживати у [ADDRESS], а саме, через неприязні стосунки із [PERSON], [PERSON] їм приходилось винаймати квартиру для проживання. Крім того, у квартирі [ADDRESS] не було належних умов для проживання. Представник Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Щербина С.А. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та зазначала, що приватизація відбулася на підставі документів, які були надані і відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" і в порядку передбаченому Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність. [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 березня 1981 року Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів відповідачу [PERSON] видано ордер № 1034 на право зайняття їй та [PERSON], однієї кімнат у квартирі [ADDRESS](а.с. 26, 27). З наданих на запит суду матеріалів приватизаційної справи вбачається, що 31 жовтня 2012 року [PERSON] звернулася до органу приватизації Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про передачу зазначеної квартири в спільну часткову власність у рівних частках їй та члену її сім'ї [PERSON](а.с. 29). До цієї заяви було додано довідку про склад сім'ї наймача квартири, згідно якої у в кімнаті квартири [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON] (а.с. 28). Розпорядженням Відділу приватизації державного житла Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 02 листопада 2012 року вирішено прохання наймача [PERSON] про передачу кімнати у квартирі, в якій вона мешкає і знаходиться за адресою: [ADDRESS], задовольнити і передати кімнату у вказаній квартирі у приватну власність (а.с. 30). На підставі зазначеного розпорядження 02 листопада 2012 року Відділом приватизації державного житла Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації видано Свідоцтво про право власності на квартиру. Цим свідоцтвом посвідчено, що частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] та її сину [PERSON] (а.с. 66). Звертаючись до суду з зазначеним позовом позивачі посилались на те, що розпорядженням Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 02 листопада 2012 № 1130 порушено їх права на приватизацію житла, оскільки згоди на приватизацію житла вони не надавали, та мали право на прийняття у часті у приватизації. На підтвердження своїх вимог сторона позивачів посилається на письмові докази. Так, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2011 року в справі за позовом [PERSON] про визнання позивачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], позивачі визнані такими, що втратили право користування квартирою. На підставі зазначеного заочного рішення позивачів було знято з реєстрації за цією адресою. Проте, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 26 жовтня 2012 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2011 року скасовано та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року залишено без розгляду позовну заяву Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. За таких обставин, суд вважає, що позивачі були зняті з реєстраційного обліку в період видачі оспорюваного Розпорядження Відділу приватизації державного житла Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 02 листопада 2012 року безпідставно, отже приватизація житла в силу наведеного без згоди цих осіб є незаконною. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Частиною 1 ст. 64 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК Української РСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України право користування цим приміщенням, яке за особою зберігається і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї. Як вбачається із доданих позивачами заяв за період з 2010 року по 2013 рік, позивачі не мали можливості проживати у [ADDRESS], так як шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, крім того, у квартирі склалася конфліктна ситуація з [PERSON], а тому [PERSON] її донці [PERSON] та її онучкам не було можливості та умов для проживання у спірній квартирі. Оскільки, позивачі тимчасово не проживали в спірній квартирі з поважних причин, за ними зберігається право на житло, а тому для приватизації квартири обов'язковою була їх згода. Позивачі заяви на приватизацію квартири не подавали, що суперечить вимогам ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», тому суд приходить до висновку, що відповідачами порушено право позивачів на участь у приватизації квартири. За таких обставин, розпорядження № 1130 від 02.11.2012 року Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про приватизацію кімнати у комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS] є незаконним. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В зв'язку із визнанням незаконним розпорядження № 1130 від 02.11.2012 року Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про приватизацію кімнати у комунальній квартирі, підлягає визнанню недійсним Свідоцтво про право власності САЕ № 761617 від 02.11.2012 року щодо квартири [ADDRESS], що видано на підставі зазначеного розпорядження. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягнення з відповідачів на користь позивачів понесені судові витрати.

Outcome: approved