Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав викладених в позовній заяві, просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, заслухавши представників позивача [PERSON] , [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 06 березня 2007 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по цивільній справі №569/12671/18 від 23 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачу [PERSON] відновлено її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю. Згідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.51 Конституції Українибатьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3ст.51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно №16917793 від 28 січня 2014 року, за відповідачем [PERSON] зареєстрована на праві приватної власності квартира [ADDRESS] загальною площею 60,1 кв.м. Як зазначено у відзиві на позовну заяву, після розлучення з позивачем, відповідач [PERSON] відкрив рахунок у АТ КБ «Приватбанк» на який перераховує гроші на утримання доньки. Із виписки з рахунку ПАТ «Приватбанк» від 02 квітня 2019 року вбачається, що за період з 01 березня 2018 року по 31 березня 2019 року від [PERSON] надійшли кошти на загальну суму 15519 грн. З огляду наст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод», яка згідноЗакону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною особою, проживає окремо, надає кошти на утримання дитини, проте домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з врахуванням обов`язку та можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони. Згідно частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved