Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулась до суду із названим позовом у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 29 червня 2002 року міським Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсон, актовий запис № 363. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі з 29 червня 2002 року. Від шлюбу мають двох спільних доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали постійні суперечки, спільне господарство вони не видують, проживають окремо, спільних інтересів не мають. Позивач через канцелярію суду надала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала, та просила розглянути справу за її відсутності. Крім того, та після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач через канцелярію суду надав письмову заяву, якою позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Суд, вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 червня 2002 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане міським Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсон, актовий запис № 363. (а.с. 27). Від шлюбу мають двох спільних доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження сторони записані батьками (а.с.5-6). Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін виникають постійні суперечки. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач надала суду заяву, в якій просила залишити їй прізвище «[PERSON]», за таких обставин суд вважає за необхідне залишити позивачу шлюбне прізвище «[PERSON]». Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливим, миритися наміру сторони не бажають, за наявності таких обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову.

Outcome: approved