Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказував, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. З 1999 року у вказаній квартирі перебуває на реєстраційному обліку на правах члена сім'ї його колишня дружина - [PERSON], а з 2004 року їхня спільна дочка - [PERSON]. В 2010 році шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. З того часу остання добровільно виселилась і вивезла усе належне їй та дитині майно з його квартири, обов'язки члена сім'ї, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг не виконувала. Його колишня дружина добровільно виписатись з дочкою із квартири не бажає. На прохання позивача знятись з реєстрації не реагує, а зараз він взагалі втратив з нею будь-який зв'язок. Факт реєстрації відповідачів не дає йому змоги отримати субсидію. Оскільки відповідачі не проживають в [ADDRESS] без поважних причин понад рік просив визнати [PERSON], 1978 року народження та дочку [PERSON], 2003 року народження такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі в якій не заперечував щодо прийняття заочного рішення та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі в якій просив відмовити в задоволенні позову в частині визнання малолітньої дочки такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачу на праві приватної власності належить квартира № [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав № 32091319 від 18.11.2011 року, виданого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації та копією технічного паспорту на зазначену квартиру. Відповідно до довідки про місце проживання та склад сім'ї виданою управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради за № 2129 від 23.06.2016 відповідачі зареєстровані в спірній квартирі. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2010 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Згідно акту від 20.10.2016 року, затвердженого начальником КП БМР ЖЕК № 6, [PERSON] та [PERSON] в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не проживають. Зі слів власника квартири та сусідів [PERSON] та [PERSON] не були присутні в даному помешканні з жовтня 2011 року. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-яких доказів або заперечень на викладені в позовній заяві обставини відповідач суду не надав. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідачів за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин, тому вимоги позовної заяви про визнання їх такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved