Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в якому просила визнати за нею право на земельну ділянку, площею 5,44 гектарів, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . На обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося спадкове майно, в тому числі вказана земельна ділянка, однак вона не може оформити її в нотаріальному порядку, оскільки не представила належним чином оформлений правовстановлюючий документ на спадкове майно, тобто державний акт. Відповідно до роз`яснення нотаріуса в ньому записано, що рішення сільської ради про передачу землі у власність було прийнято 12 грудня 2000 року, але згідно даних державного архіву таке рішення було прийнято 18 грудня 2000 року. Крім того, в державному акті є виправлення щодо розміру площі ділянки, які не завірені органом, який видав документ. В зв`язку з цим нотаріус рекомендувала звернутися за оформленням ділянки в порядку спадкування до суду. Вказуючи, що вона прийняла спадщину, а державним актом та довідками уповноважених органів підтверджується належність померлій матері на праві власності земельної ділянки, тому вважала що має право на спадщину після її смерті і просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, а позов задовольнити. Представник відповідача - селищної ради в судове засідання не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Новогригорівка Жовтневого району Миколаївської області померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, площею 5,44 гектарів, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 05 червня 2008 року, наданій позивачкою та яка також міститься в спадковій справі, заведеній Жовтневою районною державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON] , разом з нею на час смерті ніхто постійно не проживав. З цієї ж спадкової справи вбачається, що вона була заведена на підставі заяви [PERSON] - позивачки в справі, поданої 26 червня 2008 року, після того як рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 травня 2008 року їй було надано додатковий строк для прийняття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Наявність заповіту судом не встановлено, тому спадкування після смерті [PERSON] повинно здійснюватися за законом (ст. 1223 ЦК України). Цивільний кодекс України вирізняє п`ять черг спадкування за законом, які визначені ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Як передбачено ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкоємців відносяться дружина, діти та батьки спадкодавця. Позивачка є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу, які містяться в спадковій справі, і відноситься до спадкоємців першої черги після її смерті. Інших осіб, які б відносилися до спадкоємців цієї ж черги, судом не виявлено. Однак в подальшому, позивачка, маючи намір оформити спадщину на вказану земельну ділянку, отримала від нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори постанову від 30 жовтня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в наданому державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 19 лютого 2001 року Шевченківською сільською радою Миколаївської області, є виправлення і затертості у записі розміру площі земельної ділянки, яка була передана у власність [PERSON] Так, в цьому державному акті цифра, яка визначає розмір сотої частини гектару - 4 має виправлення, вчинене рукописним способом - 5,4 4 . В той же час, відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 18 вересня 2018 року № 1850 сільська рада підтверджує, що відповідно до державного акту серії [NUMBER] у власність була передана земельна ділянка площею 5,44 га, розташована за межами с.Новогригорівка та в межах Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. В цьому державному акті записано, що земельна ділянка була передана у власність [PERSON] на підставі рішення 16-ї сесії 23 скликання Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 12 грудня 2000 року № 3. В той же час, з витягу архівної копії цього рішення, наданого Державним архівом Миколаївської області, воно має № 3, але дату його прийняття - 18 грудня 2000 року. До рішення додається список громадян, яким земельні ділянки передавалися у власність, в тому числі і під № [NUMBER] - [PERSON] - площею 5,44 га. Виходячи із цих даних слід зробити висновок, що земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Шевченківської сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області, була передана у власність громадянці [PERSON] , а площа ділянки складає 5,44 га. Документом, який підтверджує право власності на ділянку є державний акт серії [NUMBER] , виданий 19 лютого 2001 року цією ж сільською радою. Наявність помилки в написанні дати прийняття рішення сільської ради про передачу ділянки у власність не спростовує самого факту передачі ділянки [PERSON] і належність їй ділянки на час відкриття спадщини. Слід відмітити, що відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від 19 травня 2016 року № 1377-VIII Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка за життя належала [PERSON] і після її смерті входить до складу спадщини, а тому в порядку спадкування, з врахуванням встановленого зазначених обставин, повинна відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як єдиній спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved