Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що вона 27 жовтня 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що з 15 жовтня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, син залишився проживати з нею і знаходиться повністю на її утриманні. [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, коштів на його утримання не надає. Позивач просить суд стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу ( заробітку) щомісячно. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засіданні не з'явилася, подала до суду заяву, якою просить суд розгляд справи проводити без її участі . Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд позов задоволити (а.с. 12). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає (а.с. 13). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та відповідача викладену у письмовий заявах, що надійшли на адресу суду, дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню . Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи встановлено, що 27 жовтня 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний запис за № 73 ( а.с.4). Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO] ( а.с.5). З 15 жовтня 2014 року відносини між сторонами було припинено. Дитина знаходяться на утриманні позивача. Відповідач участі у вихованні та матеріальному забезпечення дитини не бере. Відповідач у телефонограмі вказав, що позовні вимоги позивача визнає. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов'язок передбачено i в ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено ст. 182 СК України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, тому суд кошти на утримання дитини (аліменти) присуджує у частці від доходу (заробітку) її батька. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, та те, що [PERSON] є працездатного віку , інших стягнень з нього не проводиться, тому він зобов'язаний згідно Закону належним чином забезпечувати та утримувати свою дитину. Таким чином позовна заява визнається судом обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved