Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №10-29/4076 від 29 серпня 2007 року в розмірі 495653,10 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 08 вересня 2016 року становить 13245985,13 грн. яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 257573,71 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 6883478,64 грн.; заборгованість за відсотками в сумі - 155097,14 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 4144863,45 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі - 27533,71 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 735819,41 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 55448,54 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1481823,62 грн. а також судові витрати, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач посилається на те, що 09 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсибанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсибанк») та [PERSON] укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4076, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості до 300000,00 доларів США, з кінцевим терміном погашення до 28 серпня 2022 року із сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 13,5% річних. ПАТ «Укрсоцбанк» в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання позичальнику кредитних коштів у відповідності до умов кредитного договору. Однак, всупереч вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконував взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4076 від 29 серпня 2007 року, яка станом на 08 вересня 2016 року складає суму 495653,10 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 13245985,13 грн., яку Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить стягнути з [PERSON], на свою користь, а також відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати по сплаті судового збору, що є предметом позовних вимог. (а.с. 1-4) Представник позивача Іванова Ю. О. в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи позивач повідомлений належним чином, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро міста Києва, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладений Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4076. Відповідно до п 1.1.1 Договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, кожна частина окремо -«Транш», а у сукупності «Транші», зі сплатою 13.5 процентів річних та комісія за відкриття позичкового рахунку в розмірі 0,99 відсотків від суми максимального ліміту на день видачі кредиту, в межах максимального ліміту заборгованості до 300000,00 доларів США. (а.с. 14-16) 06 липня 2010 року між Публічним акціонерним банком «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору невідновлювальної кредитної лінії №10-29/4076 від 29 серпня 2007 року, відповідно до п. 2 якого, сторони дійшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування, визначених Договором: встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 14,19 відсотків річних; встановлено кінцевий термін погашення повернення кредитної заборгованості за Договором, а саме до 28 серпня 2027 року. Відповідно до п. 2.2 Договору, моментом (днем) надання Траншу Кредиту вважається день надання готівкових коштів з позичкового рахунку в сумі відповідного Траншу Кредиту. Відповідно до умов п.2.3. Договору, моментом (днем) повернення Траншу Кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок Кредитора суми Траншу Кредиту. Згідно п. 3.3.5. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати Транші Кредиту в строки, визначені п. 1.1.2. цього Договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Такого ж висновку дійшла судова палата Верховного суду України з розгляду цивільних справ у справі № 6-145цс14. При ухваленні рішення суд враховує наявність у Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» дозволу виданого Національним Банком України №5-1, зареєстрований Національним Банком України 27 вересня 1991 року за номером 3, та банківської ліцензії за № 5 видану Національним Банком України 29 грудня 2001 року на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та частини 4 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» згідно з додатками до цього дозволу, які дають право на здійснення банківських операцій з валютними цінностями. (а.с. 45-46) Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем [PERSON] зобов'язань по Кредитному договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків з користування кредитними коштами, у зв'язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 495653,10 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 08 вересня 2016 року становить 13245985,13 грн. яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 257573,71 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 6883478,64 грн.; заборгованість за відсотками в сумі - 155097,14 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 4144863,45 грн., тому в цій частині вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, при визначені розміру заборгованості суд бере за основу розрахунок боргу долучений позивачем до позовної заяви, в свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом надати докази на спростування визначеного позивачем розміру заборгованості та підтвердження факту належного виконання зобов'язань по кредитному договору, строк дії якого закінчився. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 4.2 Договору сторони погодили, що у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.5. цього Договору, а також прострочення строків повернення Траншів кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.6, цього Договору Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі - 27533,71 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 735819,41 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 55448,54 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1481823,62 грн., виходячи з наступного. За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст.6, ч. 1 ст.627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу), оскільки закон - ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-79 цс 14 від 02 липня 2014 року, який в силу вимог ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України підлягає обов'язковому застосуванню. За таких обставин, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі - 27533,71 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 735819,41 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 55448,54 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1481823,62 грн. не підлягають задоволенню, оскільки, як з'ясовано судом, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме, розрахунком заборгованості (а.с. 13), нарахування пені здійснювалось у валюті, що не відповідає вимогам ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України, відповідно до аналізу яких, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, та присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №10-29/4076 від 29 серпня 2007 року в розмірі 412670,85 доларів США. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 198689,78 грн., що підтверджується долученим до справи оригіналом платіжного документа про сплату позивачем судового збору при зверненні з даним позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved