Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Сторони із 23 липня 2011 року до 12 липня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Бажаючи офіційно отримувати аліменти у відповідності до норм закону, позивач заявила до суду вимогу про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на дочку в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні поданий нею позов підтримала та суду пояснила, що після припинення шлюбу вона ще деякий час проживала з відповідачем однією сім'єю, але вже два місяці тому повністю припинили подружні стосунки. Спочатку була домовленість, що відповідач добровільно надаватиме утримання на дитину, але потім він попросив звернутися до суду, аби він мав офіційну підставу сплачувати аліменти. Відповідач позов визнав і суду пояснив: Він намагається надавати допомогу по утриманню спільної з позивачем дочки, але, аби уникнути непорозумінь з приводу розміру такого утримання, запропонував [PERSON] звернутися до суду з цим позовом. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступних підстав: Свідоцтвом про шлюб (а.с. 6) та рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року (а.с. 10) стверджується, що сторони із 23 липня 2011 року по 12 липня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 7) доводиться, що вони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради № 2390 від 21 липня 2017 року (а.с. 8) стверджується заява позивача про те, що дочка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Таку обставину не заперечує і сам відповідач. Таким чином, суду доведено, що дитина сторін у справі фактично перебуває на утриманні матері - позивача у справі. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Сімейне законодавство зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне: Нормами Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов'язок є рівною мірою, обов'язком як матері так і батька. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що дитина сторін перебуває на утриманні позивача. З позовної заяви, довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рубанський» (а.с. 19) та пояснень відповідача у суді слідує, що відповідач матеріально забезпечений, оскільки офіційно працевлаштований, має постійний і стабільний дохід, не має інших, крім спільної з позивачем дочки, утриманців, не має протипоказань до роботи. За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітньої дитини, буде визначення розміру аліментів як 1/4 частина від заробітку відповідача щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 640 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 04 серпня 2017 року.

Outcome: approved