Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «АСКА» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «УСК «АСКА») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення сплаченого страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.11.2017 року між позивачем та [PERSON] (далі по тексту - страхувальник), було укладено договір добровільного страхування транспорту засобу № РF-42381 (далі по тексту - Договір), яким було застраховано автомобіль «Xonda Accord», д.н.з. [NUMBER] . 05.05.2018 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Xonda Accord», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено дані транспортні засоби. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12.06.2018 року водія [PERSON] визнано винними у вчиненні вказаного ДТП. Згідно звіту №10/05/18 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 27.08.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Xonda Accord», д.н.з. [NUMBER] становить 18450,03 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору добровільного страхування наземного транспорту страховик виплатив на підставі страхового акту №7137 від 04.09.2018 року страхове відшкодування в розмірі 7960,54 грн.,а частину у розмірі 10416,46грн. було утримано в рахунок оплати договору № РF-42381 від 07.11.2017р. На підставі наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити з підстав викладених в позові. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась судом за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання на поштовому відділенні в зв`язку з неотриманням адресатом. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Судом встановлено, що 07.11.2017 року між позивачем та [PERSON] (далі по тексту - страхувальник), було укладено договір добровільного страхування транспорту засобу № РF-42381 (далі по тексту - Договір), яким було застраховано автомобіль «Xonda Accord», д.н.з. [NUMBER] . 05.05.2018 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Xonda Accord», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено дані транспортні засоби. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12.06.2018 року водія [PERSON] визнано винними у вчиненні вказаного ДТП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту №10/05/18 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 27.08.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Xonda Accord», д.н.з. [NUMBER] становить 18450,03 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору добровільного страхування наземного транспорту страховик виплатив на підставі страхового акту №7137 від 04.09.2018 року страхове відшкодування в розмірі 7960,54 грн.,а частину у розмірі 10416,46грн. було утримано в рахунок оплати договору № РF-42381 від 07.11.2017р. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування"до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved