Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

У жовтні 2018 р. публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк», банк, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 54554,17 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі договору від 19.08.2009 [PERSON] отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що його заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач порушив зобов'язання за договором і станом на 30.06.2017 має заборгованість в загальному розмірі 54554,17 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1994,36 грн., заборгованості по процентах в сумі 45204,64 грн., пені в сумі 4278,16 грн. та штрафів, нарахованих відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг, - 500 грн. (фіксована частина) і 2574,01 грн. (процентна складова). Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] викликалася в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем її проживання, проте до суду він не з'явилася без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подала. Зважаючи на викладене суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 19.08.2009 між ПАТ КБ КБ "Приватбанк" (банком) та [PERSON] (клієнтом) шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір, предметом якого є видача банком клієнту кредитної картки у національній валюті України за тарифним пакетом «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Підписанням вказаної заяви відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому (частина 1 статті 634 ЦК України). При встановленні та зміні кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг щодо згоди клієнта на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.3.2.4. договору для банку передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Зміни в Умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесення зміни шляхом використання різних каналів зв'язку серед яких: офіційний сайт банку www/ privatbank.ua, SMS-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування (пункт 1.1.6.1, 1.1.6.2). Відповідно до пункту 2.1.1.12.2 договору за користування кредитом протягом пільгового періоду нарахування процентів здійснюється по ставці 0,01% річних. У разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені витрати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його рахунку в розмірі нарахованих відсотків. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.1 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно з умовами, визначеним пунктом 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за договором. Судом встановлено, що банк відкрив відповідачу картковий рахунок, видав кредитну картку та здійснював їх обслуговування. Протягом строку кредитування відповідно до Умов та правил надання банківських послуг банком змінювався розмір процентної ставки, який становив: з 19.08.2009 - 30,00% річних, 01.09.2014 - 34,80% річних, з 01.04.2015 - 43,20% річних. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, але платежі на погашення заборгованості вносив нерегулярно. Останній платіж на погашення кредиту відповідач здійснив у червні 2014 р., після чого будь-які сплати на користь банку припинив. Відтак станом на 30.06.2017 має заборгованість в загальному розмірі 54554,17 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1994,36 грн., заборгованості по процентах в сумі 45204,64 грн., пені в сумі 4278,16 грн. та штрафів, нарахованих відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг, - 500 грн. (фіксована частина) і 2574,01 грн. (процентна складова). Відповідно до положень статті 1069 ЦК України права і обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконала грошові зобов'язання за кредитним договором, порушені права кредитодавця ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved