Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Прокурор Липовецького району звернувся до суду в інтересах держави в особі Липовецької центральної районної лікарні до [PERSON] про стягнення вартості витрат на лікування на суму 1407 гривень 06 коп., обґрунтовуючи його наступним чином. 08 червня 2014 року біля 19.00 год. [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, маючи умисел спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, під час суперечки із [PERSON], яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, перебуваючи на березі поблизу земельної ділянки, що розташована по вул. Зарічна,28 в с. Струтинка, Липовецького району, Вінницької області, наніс [PERSON] дерев'яною палицею декілька ударів в область голови, після чого руками штовхнув останню в область тулуба, в результаті чого [PERSON] впала на землю, та коли перебувала на землі [PERSON] дерев'яною палицею наніс ще один удар [PERSON] по лівій нозі і тим самим спричинив тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №1116 від 08.08.2014 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не являлись небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами, за своїм характером та спричинив тривалий (більше 21 доби) розлад здоров'я. 09.06.2014 року СВ Липовецького РВ УМВС у Вінницькій області по зазначеному факту внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №12014020200000178 від 09.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України. 04.09.2014 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України. 04.09.2014 року [PERSON] вручено обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, відповідно до якого він обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, який 05.09.2014 року скеровано до Липовецького районного суду Вінницької області для розгляду по сутті. року ухвалою судді Мочульської Л.Т. Липовецького районного суду задоволено клопотання потерпілої [PERSON] про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 122 КК України відносно обвинуваченого [PERSON] та закрито кримінальне провадження за нереабілітуючої підстави - п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України відносно [PERSON] В зв'язку з одержаними тілесними ушкодженнями, потерпіла [PERSON], перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Липовецької центральної районної лікарні в період з 09.06.2014 року по 18.06.2014 року, тобто 9 ліжко-днів. Вартість одного ліжко - дня в Липовецькій центральній районній лікарні становило 156 грн. 34 коп. Таким чином, на перебування потерпілої [PERSON] лікувальним закладом витрачено 1407 грн. 06 коп., які прокурор просив суд присудити до стягнення з [PERSON] на користь Липовецької центральної районної лікарні. В судовому засіданні прокурор Гаврилюк М.М. та представник позивача Головатюк Г.І. позовні вимоги підтримали у заявленому обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності усі зібрані у справі докази дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року Липовецьким районним судом було постановлено ухвалу у кримінальному провадженні №12014020200000178 стосовно [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, якою було закрито вказане кримінальне провадження, у зв'язку із відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Ухвала суду набрала законної сили 08.10.2014 року. Згідно наведеної ухвали суду було встановлено, що 08 червня 2014 року біля 19.00 год. [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, маючи умисел спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, під час суперечки із [PERSON], яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, перебуваючи на березі поблизу земельної ділянки, що розташована по вул. Зарічна,28 в с. Струтинка, Липовецького району, Вінницької області, наніс [PERSON] дерев'яною палицею декілька ударів в область голови, після чого руками штовхнув останню в область тулуба, в результаті чого [PERSON] впала на землю, та коли перебувала на землі [PERSON] дерев'яною палицею наніс ще один удар [PERSON] по лівій нозі і тим самим спричинив тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №11.16 від 08.08.2014 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не являлись небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами, за своїм характером та спричинив тривалий (більше 21 доби) розлад здоров'я. Відповідно до відомостей наданих головним лікарем Липовецької ЦРЛ Дмитруком О.М. (лист №906 від 02.12.2014 року), гр.. [PERSON], перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені Липовецької ЦРЛ з 09.06.2014 року по 18.06.2014 року з приводу: закритої черепно - мозкової травми, струс головного мозку, забито - рвані рани лоба та волосистої частини голови, забій м'яких тканин правого передпліччя та лівого стегна, закритий перелом головки п'ятої плюснової кістки лівої ступні без зміщення. Хвора перебувала 9 ліжко-днів, відповідно до розрахунків, перебування хворої у відділенні становить 1407,06 гривень. Відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, передбачено нормами ст.1206 ЦК України, відповідно до якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. З даного питання ВСУ у постанові Пленуму від 07.07.1995, № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" дав наступні правові висновки. Звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Проаналізувавши здобуті у справі докази та давши їм оцінку, суд дійшов до переконання, що позивачами доведено належними та допустимими доказами факт витрат понесених медичним закладом на стаціонарне лікування в період з 09.06.2014 року по 18.06.2014 року потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України вчиненого [PERSON], відтак є причинний зв'язок між злочинними діями винної особи та перебуванням потерпілої на такому лікування, а тому понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілої підлягають стягненню із відповідача відповідно до довідки - розрахунку бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілої. При цьому, суд бере до уваги, що витрачені на стаціонарне лікування кошти зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної суми позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved