Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2013 року їй виділено у власність магазин [ADDRESS] У січні 2014 року вона /позивачка/ звернулась в Реєстраційну службу Бородянського РУЮ з відповідною заявою про реєстрацію права власності на вказаний магазин, однак державним реєстратором їй було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на даний магазин, через те, що вона не в повному обсязі подала документи для проведення державної реєстрації. У листопаді 2014 року [PERSON] випадково дізналася, що [PERSON] неправомірно отримав в реєстраційній службі свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер [NUMBER] від 14 липня 214 року, а саме на той самий магазин, що [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер, його спадкоємцем є відповідач [PERSON] Вважає, що оскільки при видачі покійному [PERSON] вищевказаного свідоцтва про право власності на зазначений торговельний комплекс реєстраційною службою Бородянського РУЮ не було з»ясовано достовірні дані про зазначений об»єкт нерухомого майна, зокрема, з технічного паспорту від 11 березня 2006 року вбачається, що приміщення за адресою: [ADDRESS] на яке видане зазначене свідоцтво про право власності на ім»я [PERSON], і торговельний комплекс «[INFO]», який є її /позивачки/ власністю, являється одним і тим самим об»єктом. Вказаним свідоцтвом порушені її [PERSON]/ права як власника спірного об»єкта нерухомості, тому просила визнати дане свідоцтво індексний номер [NUMBER] від 14 липня 2014 року про право власності на об'єкт нерухомого майна - мінімаркет «[INFO]», що знаходиться по [ADDRESS] видане на ім'я [PERSON], недійсним, скасувати державну реєстрацію права власності в реєстрі прав власності на об'єкт нерухомого майна - мінімаркет «[INFO]», що знаходиться по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - [PERSON] позов підтримали та викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - Реєстраційна служба Бородянського РУЮ свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що за рішенням апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2013 року, у порядку поділу спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON], у власність позивачки виділено магазин [ADDRESS] зареєстрований 25 липня 2002 року в Бородянському БТІ за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 202 року /а.с.6-18/. Коли позивачка звернулася 17 лютого 2014 року до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на вищевказаний магазин, державний реєстратор, встановивши, що документи подані не в повному обсязі, прийняв рішення № 11422960 від 05 березня 2014 року, яким відмовив позивачці у здійсненні державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно /а.с.42/. Натомість, Реєстраційною службою Бородянського РУЮ Київської області [PERSON] 14 липня 2014 року було видано свідоцтво індексний номер [NUMBER] про право власності на нерухоме майно, а саме вищевказаний мінімаркет «[INFO]», розташований по [ADDRESS] на підставі якого за [PERSON] зареєстроване право власності на дане майно, що підтверджується копією даного свідоцтва та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 54198691 від 29 лютого 2016 року /а.с.43, 44-51/. [INFO] року [PERSON] помер і його спадкоємцем є відповідач [PERSON] /а.с.20,40/. Згідно положень ч. 1,2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з пп. 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 1, 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З огляду на викладене, оскільки спірний об»єкт нерухомого майна - мінімаркет «[INFO]» на підставі вищевказаного рішення апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2013 року, яке є чинним, було виділено у власність позивачки [PERSON], але Реєстраційна служба Бородянського РУЮ, не з»ясувавши та не перевіривши всі достовірні дані про даний об»єкт нерухомого майна, видала [PERSON] свідоцтво про право власності на це нерухоме майно, індексний номер: [NUMBER] від 14 липня 2014 року, чим порушило права позивачки, як власника даного майна, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, визнати зазначене свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомого майна - мінімаркет «[INFO]», що знаходиться [ADDRESS] видане на ім'я [PERSON], недійсним. Враховуючи те, що свідоцтво про право власності на спірний мінімаркет «[INFO]» індексний номер: [NUMBER] від 14 липня 2014 року, яке було підставою для проведення державної реєстрації права власності [PERSON] в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, скасоване, то суд вважає, що державна реєстрація права власності покійного [PERSON] на цей об»єкт нерухомого майна підлягає скасуванню, а тому, задовольняючи і в цій частині позовні вимоги, вбачає за необхідне скасувати державну реєстрацію права власності в реєстрі прав власності на об'єкт нерухомого майна - мінімаркет «[INFO]», що знаходиться по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 487,2 грн.

Outcome: approved