Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на свою користь суму страхового відшкодування за завданні збитки у розмірі 118720 грн. 72 коп. та судові витрати по сплаті судового збору. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що відповідач є винним у ДТП, яка мала місце 07.08.2019 року в м. Києві за участю автомобіля «Кіа», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мазда» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , на момент вчинення ДТП між власником транспортного засобу «Мазда» д.н.з [NUMBER] [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» було укладено Договір добровільного страхування №370016/4017/0000570, об`єкт страхування, транспортний засіб «Мазда», державний номер [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року, [PERSON] визнано винними у вчиненні вищезазначеної ДТП. Власник транспортного засобу «Мазда» д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 07.08.2019 року. На підставі поданої заяви та наданих потерпілою стороною документів, було складено звіт №13935 від 29 серпня 2019 року, згідно якого, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мазда» д.н.з. [NUMBER] становить 252057,37 грн. На підставі Страхового акту від 24.09.2019 року №00312679, страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ДП «Авто Інтернешнл» в розмірі 217720,72 грн.. Оскільки цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобі «Кіа», д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП була застрахована в ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», страхова компанія взяла на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третій особі під час ДТП та сплатила на рахунок позивача страхове відшкодування з урахуванням франшизи у розмірі 99000,00 грн.. За таких обставин, оскільки вказаного страхового відшкодування не достатньо для покриття повного розміру завданих збитків, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 31 травня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Ухвалою суду від 25 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про розгляд справи за у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 29 червня 2021 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що дійсно 07.08.2019 року на вул. Дніпровська Набережна в місті Києві сталась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Кіа», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мазда» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 13.09.2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.. Разом з тим, відповідач не погоджується з доводами позивача щодо розміру відшкодування з огляду на таке. Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 29.08.2019 (вих. №13935) (надалі - Звіт) виконано ТОВ «ЕАК Фаворит», яке в свою чергу доручило проведення оцінки оцінювачу [PERSON] , що має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ФДМУ та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів ФДМУ. Разом з тим, на думку відповідача, даний Звіт не можна приймати в якості беззаперечного доказу винуватості Відповідача адже оцінювача не було попереджено про кримінальну відповідальність та в Звіті відсутнє посилання про те, що Звіт виготовлено для суду. Відповідно до Розділу II «Вихідні дані» Звіту, визначення об`єму відновлювальних робіт, необхідних для цього запчастин та матеріалів проводилось на підставі результатів огляду КТЗ від 16.08.2019 року у присутності власника (див. Додаток №1 - протокол огляду), за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери, 22-А. Разом з тим, на даний огляд не було запрошено Відповідача, що суттєво порушило права Відповідача щодо висловлення заперечень при проведенні такого огляду.При цьому, існують об`єктивні сумніви щодо того, що даний огляд КТЗ дійсно проводився, адже в Протоколі огляду КТЗ №13935 від 16.08.2019 року немає ані підпису власника КТЗ, ані учасника ДТП, ані представників, ані особи, яка, власне, й складала даний Протокол. Також, враховуючи те, що в Протоколі огляду КТЗ зазначено занадто ширший перелік пошкоджень, ніж в Схемі місця ДТП та те, що власник автомобіля «Mazda 6», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] за три місяці до ДТП за участю Відповідача сам був винуватцем ДТП, що відбулось 09.04.2019 року по вул. Анни Ахматової, 20 у м. Києві (постанова Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2019 року, справа №753/7968/19), в такому разі, на думку відповідача, взагалі неможливо достеменно стверджувати, що той перелік, що міститься в непідписаному жодною особою Протоколі огляду КТЗ №13935 від 16.08.2019 року дійсно спричинено Відповідачем. Також, відповідач звертає увагу, що приблизно на двох світлинах відображений автомобіль «Mazda 6», д.н.з. [NUMBER] , ззаду, де немає жодних пошкоджень, а всі інші світлини зроблені, з іншого автомобіля марки Mazda, адже на деяких світлинах вбачається вже зовсім інший державний номерний знак [NUMBER] . Також, відповідач вказує, що він не отримував претензії щодо досудового врегулювання збору, як і не надано доказів відправлення з боку позивача. 07 липня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, додатково вказуючи на те, що звіт складено було складено Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-Асистуюча Компанія «ФАВОРИТ», яка має Сертифікат № 227/18 від 16.03.2018 виданий Фондом державного майна України, а експерт має Кваліфікаційне Свідоцтво оцінювача та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача. З викладеного вбачається, що експертиза проведена відповідно до норм чинного законодавства та СОД яким надано право проводити відповідні оцінки. Так як огляд та оцінку проводила Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-Асистуюча Компанія «ФАВОРИТ» у ПрАТ«СК«Уніка» відсутня інформація, щодо того чи запрошувався Відповідач для огляду. Додатково зазначає, що на момент огляду ТЗ та проведення оцінки, винуватість Відповідача не була встановлена, а оцінка замовлялась та проводилась для встановлення вартості відновлювального ремонту та визначення суми страхового відшкодування, ПрАТ«СК«Уніка» виконувала взяті на себе зобов`язання відповідно до договору КАСКО. Додатково, на підтвердження виконання робіт по ремонту пошкодженого ТЗ ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» позивач надає Акт виконаних робіт. Крім того, позивачем додатково надано цвітні фото копії з фото таблиці зі звіту (на фото видно, що номерний знак [NUMBER] про який зазначив Відповідач просто попав у кадр при фотозйомці). Також, позивач вказує, що з матеріалів справи вбачається, на 80 сторінці Позовної заяви, є фіскальний чек про направлення рекомендованим листом Претензії Відповідачу. 21 липня 2021 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що Звіт не можна приймати в якості беззаперечного доказу винуватості Відповідача адже оцінювача не було попереджено про кримінальну відповідальність та в Звіті відсутнє посилання про те, що Звіт виготовлено для суду. Також, відповідач вказує на те, що оскільки його не було запрошено на огляд транспортного засобу, існують об`єктивні сумніви щодо того, що даний огляд КТЗ дійсно проводився, адже в Протоколі огляду КТЗ №13935 від 16.08.2019 року немає ані підпису власника КТЗ, ані учасника ДТП, ані представників, ані особи, яка, власне, й складала даний Протокол. До Звіту додані фотографії, нібито, пошкодженого автомобіля «Mazda 6», д.н.з. [NUMBER] . Разом з тим, приблизно на двох світлинах відображений автомобіль «Mazda 6», д.н.з. [NUMBER] , ззаду, де немає жодних пошкоджень, а всі інші світлини зроблені, з іншого автомобіля марки Mazda, адже на деяких світлинах вбачається вже зовсім інший державний номерний знак [NUMBER] . При цьому, як вбачається з перших світлин, у автомобіля відсутній передній бампер, державний номерний знак [NUMBER] , що відображений на інших світлинах, закріплено саме на передньому бампері від цього автомобіля. Також, відповідач вказує на те, що фіскальний чек не може бути доказом надсилання Відповідачу претензії, адже такий фіскальний чек не містить доказів надсилання саме претензії №26013 від 03.07.2020 року. Окрім того, відповідач вказує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було складено Схему місця ДТП із зазначенням переліку пошкоджень транспортних засобів, яка міститься в матеріалах справи №753/16547/19. Відповідно до зазначеної Схеми, автомобіль «Mazda 6», д.н.з. [NUMBER] , отримав пошкодження переднього бамперу, кришки капоту, правої фари та крила з права. Також, враховуючи те, що в Протоколі огляду КТЗ зазначено занадто ширший перелік пошкоджень, ніж в Схемі місця ДТП та те, що власник автомобіля «Mazda 6», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] за три місяці до ДТП за участю Відповідача сам був винуватцем ДТП, що відбулось 09.04.2019 року по вул. Анни Ахматової, 20 у м. Києві (постанова Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2019 року, справа №753/7968/19), взагалі неможливо достеменно стверджувати, що той перелік, що міститься в непідписаному жодною особою Протоколі огляду КТЗ №13935 від 16.08.2019 року дійсно спричинено Відповідачем. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 30 січня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №370016/4017/0000570, за умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «Мазда 6», державний реєстраційний номер [NUMBER] , строк дії договору з 09 лютого 2019 року по 18 лютого 2020 року. (а.с.11-20) Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 13) Як встановлено судом в мотивувальній частині постанови суду: «Ле Куок Тиен, 07.08.2019 року о 18 год. 40 хв., керуючи автомобілем «КІА» д.н.з. [NUMBER] по вул. Дніпровська набережна у м. Києві перед розворотом не переконався, що це буде безпечно в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Мазда» д.н.з. [NUMBER] , що спричинило пошкодження вище вказаних транспортних засобів, чим порушила вимоги п.п. 10.1, 8.5.1 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП». Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. При цьому, згідно ч. 2 ст. 25 ЗУ Про страхування», аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. 07.08.2019 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» з заявою про №00312679 про подію, що має ознаки страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Мазда», державний реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.28) На замовлення ПрАТ «СК Уніка» Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит» складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мазда» д.н.з. [NUMBER] , після ДТП, що мало місце 07 серпня 2019 року становить 252057,37 грн. Згідно страхового акту № 00312679 від 24.09.2019 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] в розмірі 217720,72 грн. з врахуванням фрнашизи у розмірі 4500,00 грн. (а.с.75) Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується копією платіжних доручення №110218 (а.с. 76) Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Кіа» д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП була застрахована за полісом №АО5812750, укладеного [PERSON] з ТДВ «СК «Альфа-Гарант», компанія взяла на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третій особі під час ДТП. 16.01.2020 року (вих.№ 1257/1-2), Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» зверталось до ТзДВ Страхова компанія «Альфа - гарант» з заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу/суборгацією. У зв`язку з чим, ТзДВ СК «Альфа - Гарант» сплатило на користь ПрАТ «СК «Уніка» суму шкоди у розмірі 99000,00 грн. з урахуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн.. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст.. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Виходячи з предмету позову та наведених позивачем правових підстав щодо звернення з цим позовом до суду, позивач зазначає, що на виконання зобов`язань за Договором добровільного страхування на транспорті №370016/4017/000570 від 30.01.2019 року, позивачем виплачено на рахунок СТО страхове відшкодування в розмірі 217720,72 грн., в свою чергу, страхова компанія відповідача сплатила на рахунок позивача суму шкоди у розмірі 99000,00 грн.. У зв`язку з тим, що розміру шкоди, виплаченої страховиком відповідача не достатньо для повного погашення суми страхової виплати, позивач правомірно звернувся з позовом до особи винної у ДТП. Статтями 76-81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стосовно позиції відповідача щодо незгоди з розміром визначеної матеріальної шкоди слід зазначити наступне. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як зазначалось вище, у відповідності до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. При цьому, згідно ч. 2 ст. 25 ЗУ Про страхування», аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. На замовлення ПрАТ «СК Уніка» Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит» складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мазда» д.н.з. [NUMBER] , після ДТП, що мало місце 07 серпня 2019 року становить 252057,37 грн. Вказаний звіт було проведено Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертна - асистуюча компанія «Фаворит», що діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 227/18 від 16.03.2018 виданий Фондом державного майна України, а проведення доручено оцінювачу [PERSON] , яка має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів. (Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду Державного майна України МФ №5094 від 19.05.2007 року, та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачі Фонду Державного майна України 28.08.2013 року №10398. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Згідно ст. 4 Закону, професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Відповідно до ст. 12 Закону, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Статтею 13 вказаного Закону передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Згідно п. 4.1 Положення про порядок рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав рецензентами, що працюють у штаті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв, затвердженого Наказом Фонду державного майна України 31.10.2011 № 1585/1, відповідно до положень статті 4 Закону рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна. Як встановлено пунктом 4.4. Положення, якщо за результатами рецензування звіту про оцінку майна встановлено, що він класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту № 1 як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний, то такий звіт про оцінку майна залишається у Фонді (направляється у встановленому порядку до Фонду, якщо рецензування звіту про оцінку майна здійснювалось регіональними відділеннями) для прийняття відповідного рішення, після чого оригінал звіту повертається заявнику за його зверненням. Надаючи оцінку запереченням, викладеними у відзиві на позовну заяву, суд вказує на те, що під час складання звіту вих. №13935 від 29.08.2019 року, який складено спеціалістом ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит», з оцінки майна транспортного засобу «Мазда» д.н.з. [NUMBER] , були використані методи та підходи, які визначені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), при цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача, про те, що оцінювача не було попереджено про кримінальну відповідальність, оскільки ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не наведено положень щодо повідомлення оцінювача про кримінальну відповідальність при виготовлені звіту, оскільки, вказаний звіт слугує доказом понесених потерпілою особою розміру шкоди при ДТП, а у разі не згоди зі звітом, відповідач мав право провести рецензування вказаного звіту. Крім того, сума понесеної шкоди в повній мірі підтверджується Актом виконаних робіт №1159284_ВН_149846 від 04 листопада 2019 року по відновленню транспортного засобу «Мазда» д.н.з. [NUMBER] , натомість відповідач не звертався до суду з вимогою провести експертизу щодо визначення розміру збитків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Уніка» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн., який сплачено позивачем при звернені з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа, який долучено до матеріалів справи. Враховуючи наведене та

Outcome: approved