Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих вчиненням злочину. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України\~та призначено покарання у вигляді 1 року шести місяців позбавлення волі. Позивач зазначає, що в рамках кримінального провадження він не заявляв позовних вимог, однак спричинені матеріальні збитки відповідач не відшкодував, тому він змушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь на відшкодування завданої матеріальної шкоди 2010 грн. та на відшкодування моральної шкоди - 1000 грн. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. При розгляді справи, у відповідності до\~ст.11 ЦПК України\~суд виходить із засад змагальності, з врахуванням наданих сторонами доказів та меж розгляду справи. Як встановлено в судовому засіданні, вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя [PERSON] визнано винним у вчинені злочинів, що передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Даним злочином позивачу [PERSON] діями [PERSON] завдана матеріальна шкода встановлена судом в сумі 2010,00 грн. Відповідно до ч.4\~ст. 61 ЦПК України\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки\~\~дій\~\~особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач своїми протиправними діями завдав позивачу матеріальних збитків на загальну суму 2010,00 грн., вина відповідача у спричиненні такої шкоди доведена вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від14.02.2017 року, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 2010,00 грн.. Окрім того, позивач просив на його користь стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Обґрунтовуючи наявність і розмір моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. позивач зазначив, що через злочинні дії відповідачів зазнав душевних страждань, викликаних настанням негативних змін у його житті, а саме: головні болі, порушений сон, постійний стрес, недовіра до людей. Відповідно до\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4\~(зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяння заподіювача, та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача. Відповідач не вжив заходів щодо відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди та не сприяли усуненню негативних наслідків вчиненого ними злочину. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем злочином позивачу завдано моральної шкоди, наявність якої та її розмір визнав сам відповідач. Відповідно до статей\~10,\~57-60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст.ст.\~11,\~212 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на це, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, суд вважає, що розмір заявлених вимог відповідає заподіяній злочином моральній шкоді. Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а тому її позов належить задовольнити повністю. Крім того, відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України,\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved