Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача з приводу визнання за нею права власності на 1/2 двох земельних ділянок, що були успадковані нею після смерті батька і знаходяться в с. Жураки Богородчанського району Івано-Франківської області. Заявлені вимоги представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні мотивувала тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки, що розташовані в [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті батька є позивачка та її брат [PERSON]. За життя [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за №95, отримав в дар від [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,2412 га, а також на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за №98, отримав в дар від [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,7799 га. Одна земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, а інша для ведення особистого селянського господарства. Однак державні акти на право власності на землю на своє ім'я в [PERSON] за життя не встиг виготовити. З цих причин, державний нотаріус першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федина А.М. відмовив позивачці у видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Тому, виникла потреба у доведенні права на спадкування майнових прав у судовому порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим було ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка разом із відповідачем є спадкоємцями за законом на майно покійного батька [PERSON]. До спадкового майна входять дві земельні ділянки: одна площею 0,2412 га, кадастровий номер 2620482801:01:003:0028, яка знаходиться в [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; друга земельна ділянка площею 0,7799 га, кадастровий номер 2620482801:01:003:0029, яка знаходиться в [ADDRESS], цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Дані земельні ділянки покійний [PERSON] отримав на підставі договорів дарування від [PERSON], які посвідчені 03.02.2009 року нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 126 ЗК України (у редакції чинній на день смерті спадкодавця) право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою. Таким чином [PERSON] у законний спосіб набув право власності на ці земельні ділянки. Однак після оформлення договорів купівлі-продажу не оформив державні акти на своє ім'я, як то було встановлено діючим на той час законодавством і тому не зареєстрував своє право на земельні ділянки у встановленому порядку. [INFO] [PERSON] помер. З 01.01.2013 року у звязку із зміною законодавства система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно змінилась. Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не передбаченом можливості зареєструвати речове право на покійну особу, а порядк реєстрації права власності на спадкоємців також в Законі не прописано, оскільки документальне переоформлення права власноті не було завершено. Тому суд вважає, що позивачка може захисти належене їй право у спосіб звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на успадковане майно. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. На підставі викладеного, ст.ст.328, 392, 1274 ЦК України,

Outcome: approved