Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Одеської області (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач являючись батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , мати якої позбавлена батьківських прав відповідно до рішення суду, будучи засудженим та відбувши покарання, не займається вихованням дитини, не приділяє увагу її навчанню, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, байдуже відноситься до її долі, внаслідок чого було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, на підставі чого представник позивача просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Іванівського районного суду Одеської області, отже відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України, є таким, який повідомлений про час та дату розгляду справи належним чином, при чому також отримав судову повістку, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, заяв та клопотань до суду не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справи у його відсутність за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних, встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. Відповідач, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до копії рішення Іванівського районного суду Одеської області від 01.12.2015 року мати [PERSON] - [PERSON] була позбавлена батьківських прав, як таку що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. [PERSON] був засуджений 11.02.2016 року Маринським районним судом Донецької області за ч.3 ст.368, ч.3 ст.368, ч.2 ст.332-1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, що підтверджується копією довідки ДУ «Київський слідчий ізолятор». 16.09.2016 року розпорядженням Іванівської РДА Одеської області №241/А-2016 дитині [PERSON] було надано статус дитини, що позбавлена батьківського піклування. Опікуном призначено [PERSON] . 28.02.2019 року [PERSON] був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, що підтверджується копією довідки від 12.03.2020 року. 18.02.2020 року відповідачу службою у справах дітей Іванівської РДА було направлено лист про можливість відповідача звернутися з заявою про повернення йому дитини, як особі, яка повернулася з місць позбавлення волі. Відповідно до листа Березівського районного суду Одеської області, наразі в проваджені суду перебуває кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст.185 КК України. 16.09.2016 року розпорядженням Іванівської РДА Одеської області №241/А-2016 дитині [PERSON] було надано статус дитини, що позбавлена батьківського піклування. Опікуном призначено [PERSON] . Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов від 10.03.2020 року, [PERSON] створила всі необхідні умови для проживання та розвитку неповнолітньої [PERSON] . Відповідно до характеристики, наданої Петрівською ЗОШ І-ІІІ ступенів №1, [PERSON] характеризується позитивно, вказано, що бабуся ( [PERSON] ) приділяє належну увагу вихованню онуки, батько дитини жодного разу в школі не був, успіхами доньки не цікавиться. Аналогічна характеристика надана Великобуялицькою сільською радою за місцем проживання дитини. Відповідно до копії протоколу бесіди з неповнолітньої [PERSON] , остання вказала, що батько ( [PERSON] ) з нею не спілкується, матеріально не допомагає, з позбавленням його батьківських прав згодна. Комісія з питань захисту прав дитини Іванівської районної державної адміністрації Одеської області 13.03.2020 року вирішила визнати за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини, що підтверджується висновком, долученим до матеріалів справи. Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, що передбачено ст. 150 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відповідно до ст.164 СК України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч.1 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дітей та не виконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що виражається у відмові її виховувати та забезпечувати матеріально, приділяти їй належну увагу. Оцінюючи поведінку відповідача, слід зауважити, що судом встановлені обставини його винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками, які свідчать про умисне ухиляння ним від виховання дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав, та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16, 17, 18, 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " де пленум роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає за доцільне стягувати з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст.191 СК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи справу,

Outcome: approved