Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору № К3ХRRХ03860974 від 06 вересня 2008 року. Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1041 гривню 54 копійки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 06 березня 2009 року. Відповідач своє зобов`язання належним чином не виконував, а тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом, що станом на 05 листопада 2013 року складає 23 782 гривні 20 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав у заявленому об'ємі (а.с. 36, 37). Відповідач в попереднє судове засідання на 13 грудня 2013 року та у відкрите судове засідання на 24 грудня 2013 року не з`являвся. Судові повістки, що направлялися за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 20) в с. Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області поверталися з відміткою, що за вказаною адресою відповідач не проживає (а.с. 25-26, 28-29). У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка направляється фізичній особі за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. В разі відсутності особи за такою адресою, вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином. В судове засідання на 10 січня 2014 року відповідач, на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликався через оголошення в газеті «Вінниччина» від 27 грудня 2013 року (а.с. 38). Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі кредитного договору № К3ХRRХ03860974 від 06 вересня 2008 року (а.с. 5-10). Предметом договору є кредит в сумі 1041 гривню 54 копійки, які відповідач отримав шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству згідно Договору. Невід'ємною частиною Договору є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 6-10). Відповідно до п. 3.2.7 Умов надання споживчого кредиту [PERSON] як позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити за весь період користування Кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 11) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] - не виконує свої зобов`язання по кредитному договору. Зокрема, відповідач допустив заборгованість по тілу Кредиту в сумі 865 гривень 73 копійки. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору (заява, п.п. 3.2.3, 4.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)) передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. Розрахунком заборгованості (а.с. 11) доведено, що [PERSON] допустив станом на05 листопада 2013 року заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 28 гривень 72 копійки і така сума заборгованості підлягає стягненню з боржника-Позичальника. У другому абзаці Заяви позичальника передбачено зобов'язання Позичальника щомісяця в період з 5 по 10 число надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка включає, в тому числі, комісію. Станом на 05 листопада 2013 року у [PERSON] утворилася заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 70 гривень 30 копійок (а.с. 11). Відповідно до п. 8.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. У разі порушення боржником зобов'язання, боржник повинен передати кредиторові грошову суму - неустойку (ст. 549 ЦК України). Відповідно до норм цивільного законодавства: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту особам («Розстрочка») (Стандарт), передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1, 25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.11) станом на 05 листопада 2013 року позивачем нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі - 21 208 гривень 77 копійок. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як передбачено п. 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Оскільки відповідач [PERSON] не з'явився у судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, суд не може визначити його матеріальний стан та причини, у зв'язку з якими він допустив заборгованість по кредитному договору, а тому приходить до висновку про повне стягнення нарахованої банком суми пені. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України, п. 3.3. Умов Банк - позивач у справі має право в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, вимагати дострокового стягнення суми кредиту та /або сплати інших грошових зобов'язань за цим договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином грошові вимоги позивача є законними, обґрунтованими вимогами цивільного законодавства та умовами Договору. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що нарахована представником позивача сума пені за договором значно перевищує суму заборгованості за кредитом, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленої вимоги. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту, які є невід'ємною частиною договору, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалість у 5 років. Такі Умови узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 259 ЦК України. Із матеріалів справи вбачається, що 06 березня 2009 року закінчився строк дії кредитного договору, а тому Банк має право до 06 березня 2014 року звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, позивач сплачує 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Ціна позову визначена в сумі 23782 гривні 20 копійок. Позивачем при зверненні до суду сплачено 237 гривень 82 копійки судового збору (а.с. 1). Таким чином відповідач має компенсувати позивачу судовий збір у сумі 237 гривень 82 копійки.

Outcome: approved