Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області із цивільним позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 04.12.2007 року між ЗАТ ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала в банку кредит у розмірі 150 000,00 доларів США, зі строком повернення до 03.12.2014 року. З метою забезпечення кредитних зобов'язань за даним договором, між сторонами було укладено договір іпотеки від 04.12.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] передала банку в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме салон краси, за адресою [ADDRESS] 10.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір б/н купівлі-продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги, відповідно до яких ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 24.10.2005 року та договором іпотеки від 04.12.2007 року. Відповідачка не виконує взяті на себе зобов'язання із повернення кредиту, що підтверджується також рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 13.03.20012 року по справі № 2-884/11, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 649 027,90 грн. Рішення суду набуло законної сили. Наведені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом, у якому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило суд в рахунок часткового погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, належний [PERSON] Згідно ухвали суду від 26.06.2014 року, за заявою позивача до участі у справі залучено в якості співвідповідача [PERSON], оскільки після вивчення матеріалів інвентаризаційної справи з'ясувалось, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], новим власником салону краси, що є предметом іпотеки, стала саме [PERSON] Крім того, згідно заяви від 26.06.2014 року позивач змінив позовні вимоги та просив суд в рахунок часткового погашення боргу за кредитним договором від 24.10.2005 року звернути стягнення на предмет іпотеки, належний [PERSON], а саме салон краси за адресою: [ADDRESS] В судове засідання представник позивача за довіреністю Марейчик Н.О. не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Частиною 1 статті 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених відповідачів, які повторно не з'явились до суду та не повідомили про причини своєї неявки. Суд ухвалив проводити розгляд справи без фіксації судового засідання технічними засобами звукозапису в зв'язку із відсутністю всіх сторін в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав. Згідно кредитного договору № CM-SMEB00/161/2007 від 04.12.2007 року, укладеного між [PERSON] та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», позичальник отримала від банку кредит в сумі 150 000,00 дол. США (сто п'ятдесят тисяч доларів США) зі строком повернення до 03 грудня 2014 року. [PERSON] зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути кредитору вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договору, відповідно до положень п. п. 1.5. кредитного договору, а також сплатити відповідну ціну за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі, зокрема в п. п. 1.4., 1.5. кредитного договору. Згідно з п. п. 1.5.1. кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися позичальником [PERSON] щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним відповідно до умов договору. Зобов'язання по кредитному договору [PERSON] не виконані, зокрема не виконаний графік погашення кредиту, порушений порядок та строки сплати відсотків. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10.12.2010 року та Договору відступлення прав вимоги № б/н від « 10» грудня 2010 року, ПАТ «ОТП Банк» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082 Цивільного кодексу України відступило, а TOB «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги по кредитному договору №CM-SMEB00/L61/2007 від 04.12.2007 року та договору № РM-SMEB00/161/2007 від 04.12.2007 року, що були укладені з [PERSON] Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 вказаного Кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідачів за кредитним договором № CM-SMEB00/161/2007 від 04.12.2007 року, іпотеки № PM-SMEB00/161/2007 від 04.12.2007 року. Відповідно до положень частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 13 березня 2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення по цивільній справі № 2-884/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним. Даним рішенням з позичальника стягнуто заборгованість за кредитним договором № CM-SMEB00/161/2007 від 04.12.2007 року в розмірі 5 649 027, 90 (п'ять мільйонів сорок дев'ять тисяч двадцять сім, 90) гривень з яких 1 002 781. 15 грн. (один мільйон дві тисячі сімсот вісімдесят одна грн. 15 коп. заборгованості по тілу кредиту, 212 063, 56 грн. (двісті дванадцять тисяч шістдесят три грн.) 56 коп. - заборгованості по несплаченим відсоткам за кредитом, 4 434 183, 19 грн. (чотири мільйони чотириста тридцять чотири тисячі сто вісімдесят три грн.) 19 коп. - пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору. Вказане рішення суду набуло законної сили, а виконавчі листи по цивільній справі № 2-884/11 про стягнення боргу з позичальниці [PERSON] 16 травня 2012 року направлені на примусове виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області. 21 травня 2012 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим документом, однак 25.12.2013 року документ був повернутий стягувачеві без виконання. Таким чином, станом на 25.12.2013 року борг [PERSON] за кредитним договором не погашено ні в добровільному, ні в примусовому порядку. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № CM-SMEВ00/161/2007 від 04.12.2007 року між банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки № PM-SMEB00/161/2007 від 04.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 04 грудня 2007 року за реєстровим № 6409. Відповідно до умов якого встановлено, що відповідач передала банку в іпотеку належне їй на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності № 428, виданого виконкомом Вінницької міської ради 11.10.2007 p., салон краси, що в цілому складається з приміщень, позначених літерою «А» - І поверх - пр. № 11: № 1-3 загальною площею 48,3 кв. м., частина підвалу 3,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Пунктом 1.1. договору іпотеки передбачено, що даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № CM-SMEB00/161/2007 від 24.10.2005 року. Також встановлено, що іпотекодавець ознайомлена зі змістом основного зобов'язання, яке забезпечено іпотекою, та не має претензій до умов договору, а також дає свою згоду на забезпечення іпотекою обов'язків позичальника. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Аналогічне право позивача встановлено п. п. 6.1. - 6.2. п. 6 договору іпотеки, відповідно до якого, у випадку невиконання або неналежного виконання кредитного договору, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. п. 6.3 п. 6 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення іпотекодержателя. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 ч. 1 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», суд при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом застосування процедури, передбаченої статтею 41 цього Закону, тобто реалізації предмета на прилюдних торгах за початковою ціною не нижче, встановленої договором, тобто в даному випадку не нижче ніж 968 832,00 грн. (дев'ятсот шістдесят вісім тисяч вісімсот тридцять дві грн.), що визначена сторонами при укладенні договору іпотеки (п. 4.4). Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи стало відомо, що відповідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 27 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2335, на сьогоднішній день власником іпотечного майна, є [PERSON], що народилась [INFO] в м. Вінниці, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Така сама позиція міститься в п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на потеки (ст. 23 Закону України «Про іпотеку»). Таким чином, в ході судового розгляду позивачем доведено наявність у [PERSON] кредитних зобов'язань перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», розмір яких визначений судовим рішенням, яке набуло законної сили та не потребує додаткового доведення. В іпотеку банку позичальником [PERSON] було передано об'єкт нерухомості, який є предметом даного спору. Іпотека була оформлена та зареєстрована належним чином, а тому даний договір іпотеки є чинним, а його умови є обов'язковими для сторін правочину. Іпотекодержатель, відповідно до положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки, має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Враховуючи ту обставину, що право власності на предмет іпотеки за договором купівлі-продажу перейшло до іншої особи, а саме до [PERSON], остання набуває всіх прав та обов'язків іпотекодателя, оскільки іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав прямо передбачений положеннями Закону України «Про іпотеку», а тому позов є доведеним та таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved