Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Представник позивача у березні 2015 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці суду з позовом [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Посилався на те, що 05 жовтня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6209343, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «MITSUBISHI GALANT», державний номерний знак [NUMBER]. 28 жовтня 2013 року об 11:00 год. по вул.Д.Народів е/о №204 в м.Київ трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Hyundai H200», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]; автомобіля марки «Smart MC01», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], а також транспортного засобу марки «MITSUBISHI GALANT», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою Печерського районного суду м.Києва від 05 грудня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідачем було завдано власнику автомобіля марки «Smart MC01» - [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 5 725 грн. 07 коп. На виконання умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПАТ «СК Універсальна» та [PERSON], позивачем було відшкодовано [PERSON] вказані кошти. Вважає, що відповідач порушив вимоги п. 33.1.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки у передбачений законом строк не повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди. 02 квітня 2014 року відповідачу було направлено вимогу про перерахування позивачу суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу з метою досудового врегулювання спору, проте відповідач на неї належним чином не відреагував. У зв'язку із цим, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ СК «Універсальна»», в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 5 725 грн. 07 коп., а також 243 грн. 60 коп. - сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Від нього до суду надійшло клопотання про слухання справи у його відсутності. Позов підтримав та просив його задовольнити. Справа слухалась у відсутності відповідача [PERSON], який в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду. Від нього через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву. Під час розгляду справи представник [PERSON] - [PERSON] заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що дійсно з вини його довірителя [PERSON] 28 жовтня 2013 року трапилась дорожньо-транспортна пригода, після чого [PERSON] одразу було здійснено телефонний дзвінок в страхову компанію на «гарячу лінію» та повідомлено про настання ДТП, відомості про місце знаходження автомобіля, пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Звернутись до ПАТ СК «Універсальна» із повідомлення про настання дорожньо-транспортної у передбачений законом строк він не мав можливості, оскільки запізнювався на літак маршрутом «Київ-Чернівці». Лише після повернення через одинадцять днів в м.Київ, він звернувся в страхову компанію. Крім того, вважає, що його довіритель взагалі був звільнений від обов'язку інформувати позивача про настання ДТП, у зв'язку із тим, що між учасниками пригоди на місці було складено «європротокол». Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що 05 жовтня 2013 року між позивачем ПАТ СК «Універсальна» та відповідачем [PERSON] було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6209343 зі строком дії до 05.10.2014 року (а.с.3). Відповідно до умов вказаного договору, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «MITSUBISHI GALANT», державний номерний знак [NUMBER]. Згідно вимог ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 05 грудня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова у встановленому законом поряду оскаржена не була, а тому є такою, що набрала законної сили (а.с.7). Зі змісту постанови суду вбачається, що [PERSON] 28 жовтня 2013 року об 11:00 год., керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI GALANT», д.н.з.[NUMBER] по вул.Д.Народів е/о №204 в м.Київ, під час зміни напрямку руху, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Smart MC01», д.н.з. [NUMBER], який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, який в свою чергу допустив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai», д.н.з. [NUMBER]. 29 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до ПАТ СК «Універсальна» із повідомленням про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників надземних транспортних засобів. Крім того, подала заяву про безготівковий перерахунок страхового відшкодування (а.с.4-5). Як вбачається із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Smart MC01», д.н.з. [NUMBER] , становить 5 725 грн. 07 коп.(а.с.8-17). У зв'язку із цим, позивачем було виплачено на банківській рахунок потерпілої [PERSON] вказану суму страхового відшкодування. Відповідно до положень ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно вимог ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( ч.1 ст.1166 ЦК України). Як вбачається зі змісту пп. ґ) п.38.1 ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 цього ж Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Верховний Суд України у постанові від 12.02.2014 року у справі №6-1 ЦС 14 висловив правову позицію, що виходячи з аналізу ст.ст.ЗЗ, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції з 18.09.2011 року, страхувальник зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів повідомити страховика про настання ДТП і відповідно страховик після виплати страхового відшкодування має право на регресний позов до страхувальника, якщо останній не повідомив його про настання ДТП. Разом з тим, як було встановлено судом, [PERSON] у порушення вказаних вимог чинного законодавства, не звернувся до відповідача ПАТ СК «Універсальна» із повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку із цим, 03 квітня 2014 року представником ПАТ СК «Універсальна» відповідачу [PERSON] було направлено вимогу про перерахування позивачу суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу з метою досудового врегулювання спору (а.с.50). При цьому в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання відповідача та його представника на те, що відразу після настання ДТП [PERSON] зателефонував на «гарячу лінію» Страхової компанії Універсальна» із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди. Більше того, як вже зазначалось вище, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок повідомлення водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди лише шляхом надання письмового повідомлення встановленого МТСБУ зразка. Крім того, всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про складання учасниками ДТП європротоколу безпосередньо на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надати копії такого протоколу ані він, ані його довіритель не можуть. Попри це, з відповіді, наданої ПАТ «СК «Універсальна» на звернення [PERSON], вбачається, що надане повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду заповнене лише в частині автомобіля відповідача, а інформація по другому учаснику ДТП відсутня. Крім цього, у своїх письмових поясненнях потерпіла [PERSON] зазначила про те, що європротокол не складався (а.с.52). Також безпідставними, на думку суду, є посилання відповідача на поважність пропуску ним встановленого законом строку для звернення до страховика з письмовим повідомленням, оскільки весь час з дня настання ДТП [PERSON] знаходився на території України, а саме в м.Чернівцях, де також є відділення страхової компанії «Універсальна». Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] письмово не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди у встановлений строк та за встановленою формою, суд приходить до висновку, що відповідач порушив обов'язок передбачений законом, на підставі чого страховик отримав право на пред'явлення регресного позову. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. Крім того, суд вважає, що у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved