overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між сторонами зареєстрований шлюб 06 серпня 2005 року у відділі ДРАЦС по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1151. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з матір"ю та знаходяться на її утриманні. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, причиною розпаду сім'ї є те, що сторони не знаходять порозуміння у вирішенні спільних питань сімейного життя. Просить розірвати шлюб з відповідачем, залишити прізвище [PERSON] та стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задоволити. Вказувала, що протягом наданого судом строку для примирення сторони не примирились та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Між сторонами зареєстрований шлюб 06 серпня 2005 року у відділі ДРАЦС по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1151. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з матір"ю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони припинили сімейні відносини, наміру відновлення яких позивачкп немає, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України сторона на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстрований 21 вересня 2010 року Новоєгорівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 4. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось із-за протилежності характерів, різних поглядів на життя. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки у відповідності до Сімейного кодексу України, у зв»язку з чим і звернулася з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з"явилась. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Одночасно зазначила, що шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з квітня 2014 року. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. З позовними вимогами погодився, проти розірвання шлюбу не заперечував. Одночасно зазначив, що шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з квітня 2014 року. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 24 квітня 2015 року, між [PERSON] та [PERSON] 21 вересня 2010 року було зареєстровано шлюб Новоєгорівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.4). Від спільного проживання та шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5-6). Згідно із ч. 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому, враховуючи обставини справи, заяви сторін, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Крім того, в достовірно встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з квітня 2014 року. В зв"язку з викладеним, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243, 60 грн., оскільки на утриманні останньої знаходяться двоє малолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, зазначивши, що з 10.04.2007 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем не склались, в даний час вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходів) щомісячно і до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку. Сторони до суду не з"явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони з 10.04.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, інших утриманців не має, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Відповідно до ст.ст.180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частини на утримання неповнолітніх дітей обгрунтований, визнаний відповідачем та підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Питання про стягнення судових витрат вирішується судом згідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дружину. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з травня 2012 року вона проживала однією сім"єю з відповідачем. Шлюб не зареєстровано. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває повністю на її утриманні. Оскільки вона також потребує утримання, бо не працює з-за перебування у відпусці по догляду за дитиною, просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку та інших доходів кожного місяця до досягнення дитиною 3 річного віку. В судове засідання позивачка не прибула, надала заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не прибув. Надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як слідує з матеріалів справи, сторони з травня 2012 року проживали однією сім"єю. Шлюб не зареєстровано. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.2), яка проживає разом з нею і перебуває повністю на її утриманні. Позивачка не працює, знаходиться у відпусці по догляду за дитиною і потребує матеріальної допомоги, тому з відповідача повинні стягуватись аліменти на утримання позивачки. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини заробітку та інших доходів відповідача кожного місяця до виповнення дитині 3-х років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача. Посилалась на те, що з лютого 2009року проживає з відповідачем однією сім"єю без реєстрації шлюбу, у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO]. Зазначила, що на сьогодняшній день перебуває у відпусці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 14.07.2015року по [INFO]. Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2013року відповідач сплачує на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Коштів на утримання сина [PERSON] не надає. В судове засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги про розірвання шлюбу просила задовольнити на підставах, зазначених в позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, тому суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти вирішення справи таким чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З лютого 2009року позивач проживає з відповідачем однією сім"єю без реєстрації шлюбу, у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2013року відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. На сьогодняшній день позивач перебуває у відпусці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 14.07.2015року по [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути на користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. На підставі ст. ст. ст. 180 -183 Сімейного кодексу та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача. Посилалась на те, що проживала з відповідачем однією сім"єю без реєстрації шлюбу, у них народилась донька [PERSON], [INFO] Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги про розірвання шлюбу просила задовольнити на підставах, зазначених в позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, тому суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти вирішення справи таким чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач проживала з відповідачем однією сім"єю без реєстрації шлюбу, у них народилась донька [PERSON], [INFO] Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути на користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до її повноліття. На підставі ст. ст. ст. 180 -183 Сімейного кодексу та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 15 листопада 1997 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. На даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Відповідач добровільно не надає їй належну матеріальну допомогу, їй самій важко утримувати дітей, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі по 900 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні зменшила позовні вимоги, просить позов задоволити та стягувати з відповідача аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач позов визнав та пояснив, що погоджується сплачувати позивачці аліменти на утримання дітей у розмірі 500 грн. щомісячно. Наслідки визнання позову в частині сплати аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину відповідачу роз'яснені і зрозумілі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Ту обставину, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], на утримання яких погоджується сплачувати аліменти, - сторонами не оспорюється і доказуванню не підлягає. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. При таких обставинах підстав для не прийняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, а тому позов підлягає до задоволення. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 16 серпня 2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. На даний час відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, їй самій важко його утримувати, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить позов задоволити. Відповідач позов визнав та пояснив, що погоджується сплачувати позивачці аліменти на утримання дитини у визначеному нею розмірі. Наслідки визнання позову в частині сплати аліментів в розмірі ? частини заробітку щомісячно на дитину відповідачу роз'яснені і зрозумілі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Ту обставину, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого погоджується сплачувати аліменти, - сторонами не оспорюється і доказуванню не підлягає. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. При таких обставинах підстав для не прийняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, а тому позов підлягає до задоволення. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 1995 року перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому у них народилось двоє дітей -син [PERSON], [INFO], який досяг повноліття, та син [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач не в повній мірі приймає участь у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини, хоча офіційно працевлаштований і має таку можливість, їй самій важко утримувати сина, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просить його задоволити. Відповідач позов визнав та пояснив, що погоджується сплачувати позивачці аліменти на дитину у визначеному позивачкою розмірі. Наслідки визнання позову в частині сплати аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку відповідачу роз'яснені і зрозумілі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Ту обставину, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], якому погоджується сплачувати аліменти, - сторонами не оспорюється і доказуванню не підлягає. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та Інтереси інших осіб, оскільки обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. При таких обставинах підстав для не прийняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, а тому позов підлягає до задоволення. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 28.04.2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. У даному шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON]. На даний час відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні доньки, їй самій важко її утримувати, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню доньку в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просить його задоволити. Відповідач позов визнав та пояснив, що погоджується сплачувати позивачці аліменти на дитину у визначеному позивачкою розмірі. Наслідки визнання позову в частині сплати аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку відповідачу роз'яснені і зрозумілі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Ту обставину, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], якій погоджується сплачувати аліменти, - сторонами не оспорюється і доказуванню не підлягає. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. При таких обставинах підстав для не прийняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, а тому позов підлягає до задоволення. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved