Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 2012 року за [NUMBER]. Відповідачка по справі, [PERSON], далекий родич позивачки. Позивачка в позовних вимогах зазначила, що в 2012 році [PERSON] звернулась до неї з проханням посилитись в її квартирі та зареєструватися в ній, оскільки це потрібно для майбутнього працевлаштування в м. Одесі. 05 липня 2012 року позивачка зареєструвала [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Після того, як [PERSON] зареєструвалась в квартирі, вона перестала спілкуватись з [PERSON], в квартиру не вселилась, жодного дня в ній не проживала, жодних її речей в квартирі немає. Позивачка вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідачка [PERSON] втратила право користування нею. Також позивачка зазначила, що наявність реєстрації [PERSON] в даній квартирі, змушує її сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить її в складне матеріальне положення. Позивачка в судове засідання з'явилась, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не прибула. про розгляд справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не сповістила, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталась. (а.с. 26,27). Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, [PERSON] Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав позивачку, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на вищевказану квартиру підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 26 березня 2012 року за [NUMBER] та Витягом про державну реєстрацію прав на квартиру [NUMBER] від 06.06.2012 року. (а.с.4,5). У вказаній квартирі значиться зареєстрована, як піднаймач, [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою (випискою із домової книги про склад сім'ї та реєстрації) №1452 від 13.07.2015 року, квартири за номером [ADDRESS]. (а.с. 7). Відповідачка по справі, [PERSON] на спірній жилій площі в квартирі за адресою: [ADDRESS], не проживає з моменту реєстрації в ній, тобто з 05 липня 2012 року. Ніякі витрати на утримання квартири вона не несе. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі, котра розташована за адресою: [ADDRESS]. В силу статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. сплачених позивачем при подачі до суду судового збору.

Outcome: approved