Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні представник позивача Сухенко Ю.М. позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Пояснила, що в 2011 році позивач [PERSON] познайомилася з відповідачем [PERSON] . Між сторонами склалися близькі стосунки, які тривали протягом кількох років. Коли позивачка завагітніла, відповідач виявив бажання виховувати дитину та спільно дбати про її майбутнє. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , в свідоцтві про народження якого батьком записано відповідача. Після народження дитини у сторін почалися непорозуміння щодо ведення господарства, виховання та догляду за дитиною, тощо. З огляду на це в 2017 році позивачка зібрала свої речі та разом з дитиною виїхала до місця свого попереднього мешкання. Після припинення стосунків між сторонами дитина залишилась проживати з позивачкою на її повному матеріальному утриманні. Будь - якої матеріальної допомоги в добровільному порядку відповідач не надавав, з сином не спілкувався, у вихованні участі не приймав. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Однак, навіть у примусовому порядку, відповідач не сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , в зв`язку з чим з травня 2017 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 62157,12 грн. На даний час відповідач не бере участі у вихованні та навчанні дитини, підготовці його до самостійного життя, не забезпечує його необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною, в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання сином освіти, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Як стало відомо позивачці, відповідач влітку 2019 року вчинив особливо тяжкий злочин та на даний час кримінальне провадження відносно нього призначено до розгляду. З чого можна вважати, що відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні сина [PERSON] , виявляти турботу про нього, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною йому ніхто не чинить. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги представника позивача підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги позивача та її представника не визнав, просить відмовити в їх задоволенні, надав відзив на позов, в якому посилається на те, влітку 2012 року він познайомився з позивачкою в м.Запоріжжя і вони вирішили створити сім`ю. [PERSON] завагітніла від нього і вони стали проживати в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] народила сина. [PERSON] ніколи не працювала і він сам утримував сім`ю. Їм матеріально допомагала і його мама. Дитину вони зареєстрували 18 червня 2013 року в ВДРАЦС Орджонікідзевського міського управління юстиції. Так як вони не були одружені, то він визнав батьківство по відношенню до сина [PERSON] і син отримав його прізвище та по-батькові. В свідоцтві про народження сина він записаний як батько. [PERSON] , їхній син з дозволу його матері були зареєстровані в її квартирі, де вони постійно проживали. В 2016 році він разом [PERSON] та сином поїхали на заробітки до РФ, де він працював, а вона з сином проживали в квартирі, що винаймали. Повернулись вони в Україну через півтора роки, він став займатись утриманням сім`ї, а [PERSON] вихованням сина, який відвідував дитячий садок №5 в м. Покров. В 2017 році йому стало відомо, що у [PERSON] з`явився коханець, в неї змінилась до нього поведінка. В цьому ж році вона з метою, щоб в подальшому проживати разом з коханцем, вчинила з ним сварку та без його згоди забрала дитину з місця його постійного проживання та поїхала до своїх батьків в с. Заповітне Камянсько-Дніпровського району. При виїзді з квартири [PERSON] забрала особисті речі його матері, а також його особисте майно. Кожні дві неділі він з грошима та подарунками постійно їздив для відвідування та спілкування з сином і навіть не знав, що [PERSON] , незважаючи на те, що він їй постійно надавав кошти у вигляді аліментів, звернулась до Камянсько-Дніпровського райсуду з позовом про стягнення з нього аліментів. Він їй також висилав кошти у вигляді аліментів. Прохав її повернутись до нього разом з сином, однак вона не бажала повертатись. При черговому спілкуванні з сином він дізнався, що до мами постійно приходить [PERSON] . В подальшому син став казати, що мама забороняє йому спілкуватись з ним і вимагає, щоб син на називав [PERSON] батьком, а його - дядя. Син казав, що не бажає цього робити, однак мама вимагала так робити і він був вимушений підкоритись. Син постійно просив, що він хоче проживати з ним, однак його мама категорично була проти цього. 06 липня 2019 року судом до нього був застосований запобіжний захід і він до теперішнього часу знаходиться під вартою, а тому з поважної причини не має можливості сплачувати аліменти, утримувати дитину та спілкуватись з нею. Вважає, що позовні вимоги безпідставні, а тому не підлягають задоволенню з наступних підстав. В позовній заяві від імені [PERSON] , яка особисто не підписувала цю позовну заяву, зазначені всі неправдиві відомості стосовно нього. [PERSON] вказала невірну адресу свого проживання. Не один із пунктів, перерахованих в ст. 164 СК України, не має до нього будь-якого відношення, а тому не має будь-яких законних підстав щодо позбавлення його батьківських прав. Законодавством встановлений Порядок позбавлення батьківських прав відповідно до якого необхідно встановити, що особа свідомо порушує батьківські обов`язки, злісно не виконує вимог та рекомендацій органів опіки і піклування, служб у справах неповнолітніх, навмисно ухиляється від лікування. Він не має можливості сплачувати аліменти з поважних причин, оскільки перебуває під вартою. З цих підстав просить відмовити позивачу в задоволенні її позову про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . В останнє судове засідання представник відповідача - [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений, його неявка не є перешкодою для завершення судового процесу. В судове засідання представник третьої особи - [PERSON] не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, просить долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування №01-01-36/1475 від 06.04.2020р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Із бесіди з [PERSON] з`ясовано, що [PERSON] з сім`єю не мешкає з січня 2017 року, жодного разу не відвідував сина за місцем його проживання, щирого бажання спілкуватися з ним не проявляє, участі у вихованні та утриманні дитини не бере та взагалі життям хлопчика не цікавиться. На сьогоднішній день [PERSON] з сином не може зареєструвати своє та дитини місце проживання через відсутність письмової заяви батька, неодноразово вона зверталася до [PERSON] з проханням надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] , але він відмовив. Зі слів позивачки батько веде аморальний спосіб життя, на даний час за вчинення кримінального правопорушення (підозрюється у вбивстві) тримається під вартою на час судового розгляду справи. З травня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] повинні стягуватися аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.05.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Проте, [PERSON] аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/318/434/2017, виданої Покровським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 12.11.2019 року складає 62157,12 грн. Зазначені факти свідчать про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про здоров`я дитини, її духовний та моральний розвиток та взагалі не цікавиться її життям. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Енергодарської міської ради, яке відбулося 01.04.2020 року, розглянуто питання про доцільність підготовки та подання до суду висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Комісією ухвалено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що вона дружить з [PERSON] три роки. Зі слів позивачки знає, що батько її дитини [PERSON] не допомагає своєму сину, не приїжджає до нього, нічого не дарує, не підтримує з ним ніяких відносин взагалі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно до яких їй достовірно відомо, що батько дитини [PERSON] - [PERSON] відсутній в житті дитини, позивача знає останні три роки, дружні відносини, спілкуються, за батька дитини їй відомо зі слів позивачки, ніякої участі батько в вихованні та утриманні дитини не приймає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що вона мати [PERSON] , працювала в м. Москва, син з [PERSON] проживали в її квартирі в м. покров, потім у них народився син [PERSON] . Пізніше [PERSON] кинула її сина і поїхала з міста. Батько [PERSON] любив і любить дитину. [PERSON] поїхала в Запорізьку область в 2017р. [PERSON] їздив до свого сина в Запорізьку область, але йому не дали можливості бачитись з сином і лякали поліцією. Її син на даний час знаходиться в слідчому ізоляторі, вона його підтримує завжди. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем та її представником вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину іі дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний тa моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження малолітнього [PERSON] , [INFO] , батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.7). Згідно заочного рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22.06.2017 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця. Починаючи з 10.05.2017р. та до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Згідно довідки начальника Покровського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області №13.22-69/2/311 від 12.11.2019р. про наявність заборгованості зі сплати аліментів, станом на 12.11.2019 року за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 62157,12грн. (а.с.11). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 16.12.2019 року за адресою: [ADDRESS] , де проживають позивач [PERSON] , співмешканець матері [PERSON] та малолітній - [PERSON] . Житлове приміщення [PERSON] знімає з серпня 2018р. за усною домовленістю з власником житла на довготривалий термін. Квартира двокімнатна, з усіма зручностями, обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. В приміщенні чисто, світло та затишно. Для малолітнього [PERSON] в квартирі виділена окрема кімната, в якій обладнане місце для відпочинку, ігор та занять. Хлопчик має необхідний сезонний одяг та взуття, багато іграшок, книжок, забезпечений повноцінним харчуванням. Стан квартири відповідає санітарно-гігієнічним нормам. В ході бесіди з матір`ю дитини [PERSON] встановлено, що [PERSON] з сім`єю не мешкає з січня 2017 року, жодного разу не відвідував сина за місцем його проживання, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, щирого бажання спілкуватися з сином не проявляє, його життям взагалі не цікавиться. На сьогоднішній день [PERSON] не може зареєструвати своє та дитини місце проживання через відсутність письмової заяви [PERSON] . Малолітній [PERSON] вважає та називає батьком [PERSON] , який є співмешканцем його матері [PERSON] . [PERSON] знає про те, що в нього є батько, але жодного разу його не бачив та не спілкувався з ним. [PERSON] створила сприятливі умови для проживання, виховання та розвитку малолітнього сина [PERSON] (а.с.25). Відповідно характеристики на [PERSON] , [INFO] , відвідував дошкільний навчальний заклад №8 з 12.02.2018 року, 29.08.2019 року - вибув з ДНЗ до школи. За час відвідування дитиною дошкільного навчального закладу №8, [PERSON] проживав у неповній сім`ї. Вихованням дитини займалися мама, дідусь, бабуся. Рідний батько хлопчика ні разу не з`являвся у дошкільний заклад: не відвідував батьківські збори, свята та розваги, які проходили в ДНЗ, не приводив і не забирав дитину із закладу. У книзі відомостей про дітей та їхніх батьків у групі, яку відвідував [PERSON] , є інформація лише про ПІБ батька, але місце роботи батька [PERSON] та місце його проживання відсутні. Сім`я хлопчика адекватна, позитивна. Мати, [PERSON] , до своїх батьківських обов`язків відносилась відповідально. Дитина була одягнута охайно, мати вчасно оплачувала за харчування дитини в ДНЗ, завжди приймала участь у батьківських зборах, святах, конкурсах. [PERSON] - здібна, відповідальна, лагідна, доброзичлива, спокійна, завжди позитивна дитина. На заняттях був активний, відповідальний, старанно виконував завдання. Легко йшов на контакт з дітьми та дорослими, вірно сприймав ситуації, розуміючи її зміст, адекватно вів себе з однолітками, серед яких був лідером. До доручень відносився відповідально, робив усе із задоволенням (а.с.23). За приписами ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Також судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у житті [PERSON] , його вихованні, навчанні, підготовці до самостійного життя, зокрема: не забезпечує його необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання сином освіти, не надає матеріальної допомоги на його утримання, навіть не сплачує аліменти. Тобто жодним чином не проявляє батьківського піклування передбачене та гарантоване дитині нормами ст. 150 СК України. Він навіть не цікавився де саме і за якою адресою мешкає його син, як він виховується і чи достатньо матеріально забезпечений. Фактично з січня 2017 року відповідач самоусунувся від виховання та спілкування зі своїм сином. Зі слів позивачки, відповідач влітку 2019 року вчинив особливо тяжкий злочин та на даний час кримінальне провадження відносно нього призначено до розгляду, підозрюється у скоєнні розбійного нападу та вбивства особи з корисливих мотивів. Таким чином відповідач замість виховання дитини, фактично продовжив протиправну поведінку та вчинив умисне вбивство, будучи раніше засудженим за такий злочин. З чого можна вважати, що відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні свого сина [PERSON] , виявляти турботу про нього, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною позивачка йому не чинить. Про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав свідчить висновок Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області №01-01-36/1475 від 06.04.2020 року, яким встановлено, що в ході роботи спеціалістами Служби проведено бесіди з [PERSON] , малолітнім [PERSON] , обстежено умови проживання матері та дитини, практичним психологом ЕНВК №1 проведено діагностичне обстеження дитини з метою вивчення особистої прихильності до кожного з батьків, вивчено документи, які стосуються справи. В ході опрацювання матеріалів справи встановлено, що з 2011 року до 2017 року [PERSON] та [PERSON] мешкали однією сім`єю та вели спільне господарство без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання [PERSON] народила сина, [PERSON] , [INFO] . Батьком малолітнього є [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №169 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. В січні 2017 року, після припинення стосунків між батьками матір [PERSON] разом із сином [PERSON] переїхали на постійне місце проживання до м. Енергодара Запорізької області. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 16 грудня 2019 року, складеного спеціалістами Служби, малолітній [PERSON] , [INFO] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] , 1986 року народження, та її співмешканцем [PERSON] , 1986 року народження. Житлове приміщення [PERSON] знімає з серпня 2018 року за усною домовленістю з власником житла на довготривалий термін. В двокімнатній упорядкованій квартирі, обладнаній необхідними меблями та побутовою технікою, [PERSON] має окрему кімнату, де є місце для відпочинку, ігор та занять, в наявності сезонний одяг та взуття, багато іграшок, книжок, створено належні умови для проживання та розвитку дитини. Із бесіди з матір`ю [PERSON] з`ясовано, що батько малолітнього [PERSON] , [PERSON] , з сім`єю не мешкає з січня 2017 року, жодного разу не відвідував сина за місцем його проживання, щирого бажання спілкуватися з ним не проявляє, участі у вихованні та утриманні дитини не бере та взагалі життям хлопчика не цікавиться. Також, [PERSON] повідомила, що вона з сином на сьогоднішній день не може зареєструвати своє та дитини місце проживання через відсутність письмової заяви батька, неодноразово вона зверталася до [PERSON] з проханням надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] , але він відмовив. Зі слів [PERSON] батько веде аморальний спосіб життя, на даний час за вчинення кримінального правопорушення (підозрюється у вбивстві) тримається під вартою на час судового розгляду справи. В ході розмови з малолітнім [PERSON] з`ясовано, що він вважає та називає батьком [PERSON] , який є співмешканцем матері [PERSON] . [PERSON] повідомив, що знає про те, що в нього є батько [PERSON] , але жодного разу його не бачив та не спілкується з ним. Відповідно до характеристики від 04 березня 2020 року на [PERSON] , який навчається в 1-В класі Енергодарського навчально-виховного комплексу №1, [PERSON] здобуває освіту в даному закладі з 1-го класу, до цього відвідував дошкільний навчальний заклад №8, має навчальні досягнення достатнього рівня, добру пам`ять, старанний, працьовитий, на уроках завжди активний, допомагає однокласникам, виявляє зацікавленість до математики та читання. Матір, [PERSON] , постійно цікавиться навчанням і поведінкою сина, регулярно відвідує заклад освіти, батьківські збори, співпрацює з вчителями. Батько, [PERSON] , участі у освітньому процесі дитини не бере. Згідно з характеристикою дошкільного навчального закладу №8 від 02 грудня 2019 року [PERSON] відвідував заклад дошкільної освіти з 12 лютого 2018 року до 29 серпня 2019 року. За час відвідування вихованням дитини займалася мама, дідусь та бабуся. Рідний батько хлопчика ні разу не з`являвся до дошкільного закладу: не відвідував батьківські збори, свята та розваги, не приводив і не забирав дитину із закладу. Матір [PERSON] до своїх батьківських обов`язків завжди відносилась відповідально, вчасно сплачувала за харчування дитини в закладі, завжди приймала участь у батьківських зборах, святах та конкурсах. Відповідно до інформації НКП «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 05.03.2020 №297 малолітній [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , має захворювання: вегетативна дисфункція, група здоров`я II. За результатами психодіагностичного дослідження [PERSON] , яке проводилося 25 лютого 2020 року практичним психологом Енергодарського навчально-виховного комплексу №1, [PERSON] відкритий, товариський, легко йде на контакт, на момент обстеження був у позитивному емоційному стані. Інтерпретація тесту «Сімейна соціограма» показала таке бачення [PERSON] наявного складу родини: матір, батько [PERSON] (вітчим) і він. Розташування членів сім`ї у колі може свідчити про усвідомленість дитиною своєї родини, позитивне ставлення до них. Методика Н.Кормана «Малюнок сім`ї» є однією з найефективніших проективних методик і дозволяє виявити ставлення дитини до тих, хто їй найдорожчий. Найбільш значимі, головні та емоційно близькі люди для дитини - це матір і батько (вітчим), фігури матері та вітчима намальовані дещо більшими, що вказує на значимість для дитини цих осіб та їх авторитет у сім`ї. У бесіді хлопчик зазначив, що рідного батька він не пам`ятає, тому на малюнку його не зображує. Під час обговорення малюнка хлопчик говорить, що любить свою родину. Результати дослідження за методикою Рене Жиля свідчать, що найбільш значущими людьми для дитини є матір (12 виборів в користь матері), батько (вітчим - З вибори), сім`я (3 вибори). Рідного батька, як показує діагностичне дослідження, [PERSON] не вибирає, мотивуючи тим, що він його не пам`ятає. Таким чином, результати досліджень свідчать про більшу емоційну прихильність хлопця до матері, а потім до батька (вітчима), задоволеність стосунками з ними, виявлення ним почуття захищеності та спокою поруч з родиною У хлопчика сформувалось байдуже ставлення до рідного батька, небажання йти з ним на контакт. Емоційний стан хлопчика позитивний, рівень агресивності низький, спостерігається наявність оптимізму, дитина прагне до домашнього захисту, відчуває почуття сімейної спільності. Відповідно до листа Енергодарського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 24.02.2020 №183-01-17 «Про надання висновку оцінки потреб матері», 20 лютого 2020 року фахівцями із соціальної роботи було відвідано родину [PERSON] , яка проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] , вітчимом [PERSON] , 1986 року народження, в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Стан помешкання задовільний, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам. Квартира облаштована меблями та побутовою технікою. [PERSON] має власний куток, де є все необхідне: власне ліжко, місце для відпочинку, ігор. [PERSON] не працює, перебуває в декретній відпустці. Зі слів [PERSON] батько [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі за вбивство. [PERSON] (свекруха) без її відома виписала їх з сином з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] ). [PERSON] повідомила, що [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться життям дитини. Матір в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки: проявляє турботу та піклування до сина, займається його вихованням, забезпечує всім необхідним. З травня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] повинні стягуватися аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 травня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Проте, [PERSON] аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/318/434/2017, виданої Покровським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 12 листопада 2019 року складає 62157,12 грн. Зазначені факти свідчать про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про здоров`я дитини, її духовний та моральний розвиток та взагалі не цікавиться її життям. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Енергодарської міської ради, же відбулося 01 квітня 2020 року, розглянуто питання про доцільність підготовки та подання до суду висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Комісією ухвалено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] та підготовку і подання до суду відповідного висновку органу опіки та піклування (а.с.101-104). Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року) ратифікованої Постановою BP №789-ХП від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суд дає критичну оцінку доводам відповідача та його представника, викладеними ними у відзиві на позовну заяву, в частині невизнання позовних вимог позивача та її представника, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями позивача та її представника позивача, висловлених в позові та в судовому засіданні, наданими ними належними та достовірними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Відповідач наразі перебуває тривалий час під вартою за вчинення ряду тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий, жодних стосунків з дитиною не підтримує, так само як є їх не підтримував до тримання під вартою, а така його поведінка спрямована лише для створення перешкод як матері дитини, так і самій дитині. Також суд погоджується з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує його права, гарантовані міжнародним та національним законодавством та приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути 840,80 грн. на користь позивачки за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved