Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позови до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 10.07.2014 року встановлено що [PERSON] вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 358 КК України, а саме: працюючи приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області за попередньою змовою групою осіб із [PERSON] 27 червня 2009 року в приміщенні нотаріальної контори в місті Новий Розділ пр. Шевченка, 10 Львівської області вчинила підроблення документу, який видається та посвідчується приватним нотаріусом І який надає право власності на нерухоме майно, та проявилося в тому, що [PERSON] на нотаріальному бланку серії ВМЕ № 154661 склала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] від імені продавця [PERSON] та при цьому умисно, неправомірно з метою подальшого використання підробленого документу [PERSON] посвідчила справжність підпису продавця [PERSON] на данному договорі, зазначивши, що даний договір підписаний у її присутності, і що особу громадян, які підписували договір встановлено, їх дієздатність перевірено. В той час, коли 27.06.2009 року продавець [PERSON], під час посвідчення договору купівлі-продажу належної їй квартири, в приміщенні нотаріальної контори не перебувала, а знаходилася за межами України, а саме - в Республіці Польща, і мети відчужувати квартиру в користь [PERSON] не мала, а при цьому від її імені та без її відома договір купівлі-продажу підписав [PERSON] Цією ж ухвалою суду [PERSON] була звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування моральної \\немайнової\\ шкоди, відповідності до ст. 129 КПК України, залишено без розгляду. В подальшому зазначений вище Договір був зареєстрований 01.09.2009 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 12790281, і покупець по Договору- [PERSON] незаконно набула право власності на квартиру позивача [PERSON] На даний час [PERSON], діючи незаконно, всупереч укладеній між позивачем і нею мировій угоді по цивільній справі № 2\\898 2010р., відмовляється від розірвання даного Договору купівлі-продажу квартири, вимагаючи, щоби позивач повернула їй вартість спірної квартири, хоча самій їй достеменно відомо, що вона, як покупець по договору, жодних коштів позивачу [PERSON] не сплачувала, а позивач на протязі всього часу, який минув від нотаріального посвідчення відповідачем цього незаконного правочину сплачує за квартиру комунальні послуги, що стверджується відповідними квитанціями. Крім цього, злочинними діями відповідач [PERSON] спричинила їй моральну \\немайнову\\ шкоду, яку оцінює у розмірі 50 000 грн. та обґрунтовує: перенесеним емоційно-психологічним стресом, пережитим у зв'язку із самим фактом незаконного заволодіння її нерухомим майном \\квартирою\\; душевними стражданнями, пов'язаними із пошуком можливостей та способів щодо повернення своєї квартири; душевними переживаннями, пов'язаними з тим, що з моменту, коли їй стало відомо про втрату нею квартири, неодноразово змушена була переривати роботу у РП, де вона працює, та із ризиком втрати роботи, приїзджати в Україну, звертатися до правоохоронних органів, витрачати свої зусилля, час та сили на пошуки можливостей щодо повернення свого майна \\квартири\\; моральними стражданнями, пов'язаними з неодноразовими, безрезультатними спілкуваннями з відповідачем, яка обіцяла владнати ситуацію з квартирою; душевними стражданнями, пов'язаними з тим, що і на даний час ситуацію владнати не вдалося, договір купівлі- продажу не розірваний, право власності на квартиру позивачу не повернено; Тому просить просить визнати недійсним договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на дану квартиру, зняти з такої арешт, та стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 50 000 грн. У судовому засідані представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив суд такий задоволити. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явились хоч час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представники третіх осіб - Новороздільського міського управління юстиції у Львівській області Реєстраційна служба та Органу опіки та піклування при виконкомі Новороздільської міської ради в судове засідання не з»явились, однак надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON], яка діє від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Даний договір зареєстрований 01.09.2009 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 12790281. Відповідно до ухвали Миколаївського районного суду 2-898/10 від 16.06.2010 року про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] заборонивши [PERSON] здійснювати будь-які дії спрямовані на відчуження даної квартири чи передання її у заставу, оренду чи обтяження її боргом, реєстрації в органах БТІ. З мирової угоди в цивільній справі №2/898, укладеної 18.11.2010 року між [PERSON] та [PERSON], вбачається що сторони зобов»язуються добровільно розірвати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Дана угода затверджена ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області №2-898/10 від 18.11.2010 року. Згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 10.07.2014 року у справі № 447\\3380\\13-к провадження 1-кп\\447\\12\\14, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України на підставі ст..49 КК України у зв»язку із закінченням строків давності. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. На підставі ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" за №9 від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до положень ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що права позивачки підлягають захисту шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та скасування державної реєстрації права власності [PERSON]. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна і відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підставні, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки позивачка перенесла емоційно-психологічний стрес у зв'язку із незаконним заволодінням її нерухомого майна. З відповідачів відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved