Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], ПАТ «[PERSON] Аваль», ПАТ «УКРГАЗБАНК» про звільнення майна з-під арешту. Свій позов обґрунтовує тим, що 20.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 12/р, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 48000 доларів США з кінцевим терміном повернення 19.06.2013 року. 20.06.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] передав в заставу позивачу напівпричіп марки FRUEHAUF, модель ТЗ4С1NL, рік випуску 1995, тип напівпричіп бортовий тентовий, № кузова/шасі VFKTF34C1S3RA1563, реєстраційний номер [NUMBER]. У звязку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2013 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. На виконанні у [PERSON] ВДВС Луцького МУЮ перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «[PERSON] аваль», ПАТ «УКРГАЗБАНК», ПАТ КБ «Приват Банк». За заявою стягувача державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника та оголошено розшук автомобіля. Вказує, що в даному випадку договір застави був укладений 20.06.2008 року, а постанови про арешт майна та заборону на його відчуження винесені відповідно в період з 2011 - 2013 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір застави, зокрема: -23.11.2011 року постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в інтересах стягувача ПАТ «[PERSON] Аваль», -26.03.2012 року постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в інтересах стягувача ПАТ КБ «Приват Банк», -12.02.2013 року постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в інтересах стягувача ПАТ «Укргазбанк». Покликаючись на те, що державний виконавець не має права звертати стягнення на заставлене майно на користь будь-яких третіх осіб, які не є стягувачами-заставодержателями, просить звільнити з-під арешту, накладеного державними виконавцями Першого відділу ДВС Луцького МУЮ у виконавчих провадженнях ВП № 30176158 від 23.11.2011 рок, ВП №31855420 від 26.03.2012 року, ВП №33961956 від 12.02.2013 року, майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: напівпричіп марки FRUEHAUF, модель ТЗ4С1NL, рік випуску 1995, тип напівпричіп бортовий тентовий, № кузова/шасі VFKTF34C1S3RA1563, реєстраційний номер [NUMBER], зі зняттям розшуку та виключенням запису про обтяження з державних реєстрів. Ухвалою суду від 18.08.2016 року третю особу на стороні відповідача [PERSON] відділ ДВС Луцького МУЮ залучено до участі в справі як співвідповідача. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутні, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відповідача ПАТ «[PERSON] Аваль» подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. Представник [PERSON] відділу ДВС ЛЯМУЮ, представник ПАТ «УКРГАЗБАНК» в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 12/р, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 48000 доларів США з кінцевим терміном повернення 19.06.2013 року (а.с.6-9). 20.06.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір застави, відповідно до умов яких, останній передав в заставу банку напівпричіп марки FRUEHAUF, модель ТЗ4С1NL, рік випуску 1995, тип напівпричіп бортовий тентовий, № кузова/шасі VFKTF34C1S3RA1563, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.10-15). У звязку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2013 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 12/р від 20.06.2008 року в розмірі 524539,18 грн. звернуто стягнення на предмет застави, напівпричіп марки FRUEHAUF, модель ТЗ4С1NL, рік випуску 1995, тип напівпричіп бортовий тентовий, № кузова/шасі VFKTF34C1S3RA1563, реєстраційний номер [NUMBER] шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з правом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.17-18). Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 18 Закону України «Про заставу» передбачено, якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Згідно ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Проте, як зясовано в судовому засіданні і вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на майно, що перебуває в іпотеці, накладені арешти, а саме: -ВП № 30176158 від 23.11.2011 року постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в інтересах стягувача ПАТ «[PERSON] Аваль», -ВП №31855420 від 26.03.2012 року постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в інтересах стягувача ПАТ КБ «Приват Банк», -ВП №33961956 від 12.02.2013 року постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в інтересах стягувача ПАТ «УКРГАЗБАНК». Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі примусового виконання постанов про відкриття виконавчого провадження в процесі та реалізації спірного нерухомого майна, ПАТ КБ «Приватбанк» буде позбавлене можливості задовольнити свої вимоги за кредитним договором, забезпечені згідно договору застави і враховуючи, що обтяження рухомого майна було зареєстровано позивачем раніше виникнення прав третіх осіб щодо даного майна і порівняно з іншими обтяженнями має статус обтяження з вищим пріоритетом, то в даному випадку позивач має першочергове право задовольнити свої вимоги по зверненню стягнення за кредитними договорами за рахунок заставного майна, а тому вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 572 ЦК України,\~\~ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ЗУ "Про іпотеку", Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису»,

Outcome: approved