Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У грудні 2015 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем - [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим, подружні відносини між ними припинились з 2010 року, спільне господарство з цього часу не ведеться, сумісне проживання припинено. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві позов визнала та просила здійснювати розгляд справи без її участі. Дослідивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 січня 2001 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 112 від 27.01.2001р. Судом з'ясовано, що у даний час сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з відповідачем суперечить їх інтересам. Від шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини на даний час у сторін немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу "Медведь". На підставі викладеного,

Outcome: approved