Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого вказує наступне. За час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилися сини [PERSON] та [PERSON] Шлюб між ними розірваний 26 вересня 2015 року. Відповідач офіційно працевлаштований, однак матеріальної допомоги на утримання дітей, котрі проживають з нею не надає. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь для утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] 30 січня 2007 року народженняаліменти у розмірі 1/3 частки з усіхвидівйогозаробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася подала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного розгляду справи (а.с.23). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причину неявки не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог діючого законодавства. (а.с.20,26). Зі згоди позивачки суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.\~ Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши, проаналізувавши письмові докази в справі, давши їм правову оцінку вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Спір між сторонами виник з сімейних правовідносин. Статтею 60 зазначеного Кодексу передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. В ході розгляду справи судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що батьками неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є сторони по справі (а.с.6,7).Укладений між сторонами шлюб розірвано 07 вересня 2015 року (а.с.8,9). Діти проживають разом з позивачкою, та знаходяться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 24 травня 2016 року та довідкою Болехівського ККП від 25 травня 2016 за № 1732 (а.с.11,12). З довідки Болехівської ЦМЛ від 26 травня 2016 року №409, вбачається, що діти здорові, та на диспансерному обліку не перебувають (а.с.10). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що шлюб укладений між сторонами розірвано, відповідач проживає окремо та припинив надання матеріальної допомоги для утримання дітей. З витребуваної судом довідки, вбачається що відповідач офіційно працевлаштований в підрозділі Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Загальна сума доходу відповідача за період з грудня 2015 року по травень 2016 року становить 29131,57 грн. (а.с.30). Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що [PERSON] має постійне місце праці. Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів того що за станом здоров'я він не може працювати та має інших осіб, яких зобов'язаний утримувати. Згідно ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоровя, загальний матеріальний стан дитини та відповідача. Враховуючи вищевикладене, матеріальне становище сторін, наявність у відповідача постійного місця роботи, та виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивачки потрібно стягнути аліменти у розмірі 1/3 від його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітніх синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], починаючи з 26 травня 2016 року (часу подання позовної заяви) і до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до 18 вересня 2022 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. та 300 грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом по складанню позовної заяви підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.), ст.48,51 Конституції України, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved