Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду 03 вересня 2015 року з позовною заявою, вказавши, що 29 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0314/0708/45-027, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 37000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11,9 відсотка річних строком по 29.07.2038 року. 25 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 29 липня 2008 року укладений договір іпотеки № 0314/0708/45-027-Z-1, відповідно до якого відповідачкою як іпотекодавцем було передано банку в іпотеку двокімнатну квартиру загальною площею 43,9 кв.м. житловою площею 27,5 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS]. В зв'язку з невиконанням умов договору про надання споживчого кредиту у відповідача виникла заборгованість за вказаним кредитом станом на 28.07.2015 р. у розмірі 921 828,16 грн., з яких: - 36 019,36 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 794669,13 грн. - заборгованість за тілом кредитом, - 5 763,64 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 127 159,03 грн. - заборгованість за відсотками. Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0314/0708/45-027 від 29.07.2008 р. в сумі 921 828, 16 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві власності [PERSON]: двокімнатну квартиру загальною площею 43,9 кв.м. житловою площею 27,5 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS], шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Представник позивача Прокопчук О.Ю. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29 липня 2008 року між Відритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», був укладений кредитний договір № 0314/0708/45-027 (а.с. 4-8 - копія договору). Відповідно до п. 1.1. договору, банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти у вигляді кредиту у розмірі 37 000 доларів США на строк по 29 липня 2038 року включно на умовах передбачених у цьому договорі,а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Пунктом 1.3. сторони погодили, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього Договору, у випадку і у порядку, встановленому у п. 6.1., п. 8.4. цього договору. Згідно п.1.4. договору, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 43,9 кв.м З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 29 липня 2008 року укладений іпотечний договір № 0314/0708/45-027-Z-1 (а.с. 10-12 - копія договору). Відповідно до п. 1 договору, іпотечним договором забезпечується належне виконання [PERSON] як Іпотекодавцем вимог ВАТ «Сведбанк» як Іпотекодержателя зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 0314/0708/45-027 від 29 липня 2008 р. в тому числі щодо повернення іпотекодавцем іпотекодержателю кредиту у сумі 37 000 доларів США в строк до 29 липня 2038 р., сплати процентів та виконання інших зобов'язань, передбачених вказаним кредитним договором. Згідно п. 2 іпотечного договору, на забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру № 74, що складається з двох житлових кімнат загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: 50000, [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу. 25 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 19-25 - копія договору, акту, додатків до акту). В зв'язку з невиконанням умов кредитного договору № 0314/0708/45-027 у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за вказаним кредитом станом на 28.07.2015 р. у розмірі 921 828,16 грн. (а.с. 13 - розрахунок), з яких: - 36 019,36 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 794669,13 грн. - заборгованість за тілом кредитом, - 5 763,64 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 127 159,03 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Пунктом 11 іпотечного договору № 0314/0708/45-027-Z-1 сторони погодили, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково. У т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним). Відповідно до пункту 121. іпотечного договору № 0314/0708/45-027-Z-1, звернення стягнення за цим договором здійснюється на підставі цього Договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду. Даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Пунктом 12.3.1. іпотечного договору № 0314/0708/45-027-Z-1 сторони погодили, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» Враховуючи наведені норми права та встановлені обставини про те, що борг відповідача за кредитним договором є значним і відповідач не виконує свої зобов'язання по погашенню кредиту, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього підлягають задоволенню і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 28.07.2015 р. складає 921 828,16 грн. слід звернути стягнення на нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 43,9 кв.м. житловою площею 27,5 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS]. Однак 07.06.2014р. набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданою як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше майно нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. На час розгляду справи у суді вказаний закон є чинним і підлягає застосуванню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримала кредит у іноземній валюті, квартира, на яку банк просить звернути стягнення, є місцем реєстрації відповідача по справі, дані, що відповідач має у власності інше житлове приміщення суду не надані. Виходячи з положень ст. 3 вказаного Закону він має тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини 1 статті 263 ЦК України). Встановлений Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (справа № 6-46цс15). Таким чином, виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає відстроченню до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюється відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Частиною 1 п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», чинної на момент подачі позовної заяви встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 13 827,42 грн. (1,5% від ціни позову), відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved