Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач у червні 2017 р. звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2012 р., продавцем за яким був [PERSON] За умовами договору відповідач зобов'язався знятись з реєстраційного обліку до 30.04.2012 р., проте дану вимогу не виконав, продовжує бути зареєстрованим у квартирі позивача, чим створює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, як власника житлового приміщення. Враховуючи наведене, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Ухвалою суду від 21.07.2017 р. відкрито провадженя у справі. Ухвалою суду від 07.06.2018 р. розпочато підготовче засідання, проведено та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві (ас. 21). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином за останнім відомим суду місцем проживання, реєстрації (а.с. 13, 20), а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшовдо висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на житло підтверджується договором купівлі-продажу кварири від 05.04.2012 р. та витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 4-5, 7). Продавцем за укладеним договором купівлі-продажу квартири від 05.04.2012 р. був [PERSON], який, відповідно до п. 17 договору зобов'язався знятись з реєстраційного обліку до 30.04.2012. Відповідно до відомостей щодо інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 13.07.2017 р., відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Встановлено, що відповідач був власником квартири [ADDRESS], у зв'язку із чим був в ній зареєстрований. Право власності на квартиру у відповідача припинилося в зв'язку з продажем квартири, проте з реєстрації місця проживання за вказаною адресою він не знявся, що спонукало позивача на звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Між сторонами відсутні договірні зобов'язання щодо проживання відповідача у квартирі [ADDRESS], останній не має правових підстав для проживання в квартирі [PERSON] Факт реєстрації відповідача у квартирі, що є власністю позивача, створює останній перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, продажу або здачі квартири в оренду, оплати комунальних послуг в більшому розмірі. Як роз'яснено в пункті 34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Отже, позивач має право вимагати визнання відповідача (попереднього власника) таким, що втратив право користування житлом, внаслідок припинення права власності останнього на житлове приміщення. На підставі наведеного, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved