Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що 28.05.1997 року вона була прийнята на роботу на посаду бухгалтера до філії АТ «Укрпрофоздоровниця» та з 01.07.2004 року призначено головним бухгалтером ДП «Санаторій «Україна» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», який 06.11.2015 року було реорганізовано у ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Згідно наказу № 08-к від 12 січня 2015 року вона звільнилася із займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. На день звільнення з роботи ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» позивачу нарахувало і не виплатило заробітну плату за період з 01.11.2014 року по 12.01.2015 року у розмірі 8\~940,70 гривень, а саме за листопад 2014 року 2\~522,08 гривень, за грудень 2014 року 5\~110,47 гривень, за січень 2015 року 1\~308,15 гривень. Рішенням Ірпінського міського сулу Київської області від 19.10.2015 року по справі № 367/2769/15-ц з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на користь позивача присуджено стягнути заборгованість по нарахованій і не виплаченій заробітній платі в розмірі 8\~940,70 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 23\~073,37 гривень (станом на 17 липня 2015 року), компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування) у розмірі 91,81 гривень та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1\~000,0 гривень. Вказане рішення набуло законної сили і виконане в примусовому порядку лише 15.02.2017 року, що підтверджується розпорядженням № 318/7 (ВП № 50688197) від 19.12.2016 року, платіжним дорученням № 2664 від 28 грудня 2016 року та розпорядженням № 50688197від 08 лютого 2017 року, платіжним дорученням № 102 від 15 лютого 2017 року, виданими ВДВС Ірпінського МУЮ. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 50688197 від 20.02.2017 року примусове виконання рішення суду було завершено. Вважає дії ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» незаконними, оскільки повний розрахунок з нею мав бути проведений в день її звільнення з роботи, а у разі порушення такого строку відповідач зобовязаний на підставі ст. 117 КЗпП України сплатити на її користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач станом на день звільнення повний розрахунок з позивачем по заробітній платі не провів, чим допустив заборгованість по заробітній платі за період 01.11.2014 року по 12.01.2015 року в розмірі 8\~940,70 гривень, а вказану суму заборгованості сплатив в примусовому порядку лише 15.02.2017 року, то він зобовязаний на підставі ст. 117 КЗпП України сплатити на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка за період з 18.07.2015 року по 15.02.2017 року складає 70\~818,51 гривень. Також позивач вказує, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрат частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Посилаючись на пункти 2-4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 вважає, що сума компенсації за листопад 2014 року становить 1\~749,31 грн., за грудень 2014 року становить 3\~292,68 грн., за січень 2015 року становить 778,09 гривень, загальна сума компенсації становить 5\~820,08 гривень. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на її користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 18.07.2015 року по 15.02.2017 року в розмірі 70\~818,51 гривень та компенсацію втрати частини доходів у розмірі 5\~820,08 гривень, судові втрати покласти на відповідача. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представник позивача надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмові заперечення проти позову, в яких просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення середнього заробітку, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та судове засідання 13.07.2017 року провести без її участі. В дане судове засідання представник відповідача не з»явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин суд, враховуючи письмові заяви сторін, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач 28.05.1997 року була прийнята на роботу на посаду бухгалтера до філії АТ «Укрпрофоздоровниця» та з 01.07.2004 року призначено головним бухгалтером ДП «Санаторій «Україна» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», який 06.11.2015 року було реорганізовано у ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Згідно наказу № 08-к від 12 січня 2015 року вона звільнилася із займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. На день звільнення з роботи ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» позивачу нарахувало і не виплатило заробітну плату за період з 01.11.2014 року по 12.01.2015 року у розмірі 8\~940,70 гривень, а саме за листопад 2014 року 2\~522,08 гривень, за грудень 2014 року 5\~110,47 гривень, за січень 2015 року 1\~308,15 гривень. Рішенням Ірпінського міського сулу Київської області від 19.10.2015 року по справі № 367/2769/15-ц з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на користь позивача присуджено стягнути заборгованість по нарахованій і не виплаченій заробітній платі в розмірі 8\~940,70 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 23\~073,37 гривень (станом на 17 липня 2015 року), компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування) у розмірі 91,81 гривень та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1\~000,0 гривень. Вказане рішення набуло законної сили і виконане в примусовому порядку лише 15.02.2017 року, що підтверджується розпорядженням № 318/7 (ВП № 50688197) від 19.12.2016 року, платіжним дорученням № 2664 від 28 грудня 2016 року та розпорядженням № 50688197від 08 лютого 2017 року, платіжним дорученням № 102 від 15 лютого 2017 року, виданими ВДВС Ірпінського МУЮ. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 50688197 від 20.02.2017 року примусове виконання рішення суду було завершено. Таким чином, оскільки відповідач станом на день звільнення повний розрахунок з позивачем по заробітній платі не провів, чим допустив заборгованість по заробітній платі за період 01.11.2014 року по 12.01.2015 року в розмірі 8\~940,70 гривень, а вказану суму заборгованості сплатив в примусовому порядку лише 15.02.2017 року, то він зобовязаний на підставі ст. 117 КЗпП України сплатити на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка за період з 18.07.2015 року по 15.02.2017 року складає 70\~818,51 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до положень ст. ст. 233, 234 КЗпП України працівник може звернутися до суду з позовом про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки. У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.2 постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на її користь середнього заробітку за період затримки розрахунку з 18.07.2015 року по 15.02.2017 року в розмірі 70\~818,51 гривень та компенсації втрати частини доходів у розмірі 5\~820,08 гривень підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved