Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

У грудні 2017 року заявник в інтересах неповнолітнього сина звернулася до суду із заявою в подальшому уточненою про встановлення факту батьківства. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона познайомилася з [PERSON] у 1996 році і з того часу у них зявилися близькі стосунки та вони почали проживати разом з ним без реєстрації шлюбу в с. Мартинівка, Канівського району Черкаської області в квартирі, яка належала його матері за адресою [ADDRESS]. За час спільного проживання однією сімєю у них 18 серпня 1997 року народився син [PERSON], якого заявниця зареєструвала на своє прізвище, оскільки шлюб не був зареєстрований, у свідоцтві про народження вказала по-батькові «Сергійович». В тому ж році, 15.11.1997 року вони з [PERSON], перебуваючи в смт. Делятин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області обвінчалися та отримали свідоцтво про «Таїнство подружжя». Окрім сина [PERSON] у них народилося ще два сини [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження сина [PERSON] батьком записаний [PERSON], хоча насправді його біологічним батьком був [PERSON]. Оскільки шлюб не був офіційно зареєстрований тому заявниця була змушена записати батьком дитини [PERSON].. [PERSON] все своє життя визнавав себе батьком усіх трьох дітей, утримував їх, приймав участь у їх вихованні та навчанні. Він хотів внести зміни в свідоцтва про народження синів [PERSON] та [PERSON] в якості батька себе, проте йому це не вдалося. Оскільки вони проживали далеко від районного центру, скрутне матеріальне становище сімї, інші життєві обставини, які завадили їм ретельно зайнятися цим питанням. 18 листопада 2017 року [PERSON] помер. Встановлення факту батьківства для [PERSON] має значення для реалізації його особистих немайнових та майнових прав. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася свої інтереси доручила представляти представнику за дорученням [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Територіальної громади с. Мартинівка в особі Степанецької сільської ради, Канівського району Черкаської області вимоги заявника визнали та не заперечували щодо їх задоволення Представник заінтересованої особи Надвірнянського районний відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області надав заяву про слухання справи у їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечують. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 1996 року проживала у не зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 15 листопада 1997 року [PERSON] з [PERSON] обвінчалися та отримали свідоцтво про «Таїнства подружжя» (а.с.9). Від спільного проживання у сторін 12.02.2001 року народився син [PERSON] ( а.с. 16). Однак , в свідоцтві про народження [PERSON] відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері( а.с. 44). 18 листопада 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СР № 311436( а.с. 21). За життя померлий [PERSON] перебуваючи у не зареєстрованому шлюбі з [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON], допомагав у його вихованні, матеріальному забезпеченні та мав намір встановити батьківство, однак за життя не встиг оформити належним чином своє батьківство. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені уст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених уст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини . Відповідно дост.53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 - заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.3-5 п.7 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першоїстатті 135 цього Кодексу. Той, факт, що померлий проживав з заявником однією сім'єю, протягом життя визнавав сина своїм, підтримував його матеріально та морально, брав участь у його вихованні підтверджено довідками, наданими виконавчим комітетом Степанецької сільської ради № 1534,1535 від 23.11.2017 року(а.с.10,11) Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір'ю) дитини, вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 СК України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд, на підставі викладеного та

Outcome: approved