Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач ТзОВ «Український лізинговий фонд» звернулось з вищезазначеним позовом до суду, в якому посилається на те, що 25 січня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу № 744/01/13-Н. Позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов»язання перед відповідачем, зокрема, придбав предмет лізингу та передав його у користування відповідачу на підставі Акту приймання- передачі від 01.02.2013 року. Однак, відповідач, сплативши лише авансовий платіж та перший лізинговий платіж згідно Графіку платежів у сумі 303 334,35 грн. та 13 787,93 грн. (рахунок № 2059 від 28.01.2013р. та рахунок № 2474 від 08.02.2013р.), з 08.03.2013 року взагалі припинив виплачувати лізингові платежі. Таким чином, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо сплати лізингових платежів, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, котра не була погашена відповідачем добровільно до цього часу на момент подачі позову. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 01.07.2013 року позивачем на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом лист-вимогу (вих. № 3686-072013 і 01.07.2013 року) щодо сплати заборгованості, однак її відповідач проігнорував. Після цього, 02.08.2013 року позивачем було направлене Відповідачу повідомлення и відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу. Дана вимога не була виконана відповідачем добровільно. Враховуючи вищевказане, на підставі п. 11.4. Договору та п. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» позивач скористався своїм правом на вилучення (повернення) предмету лізингу в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Виконавчий напис ( посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 16.10.2013 року за реєстровим № 1675. 07.11.2013 року, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, була розглянута заява позивача про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса та винесено відповідну постанову з виконання виконавчого напису нотаріуса щодо повернеї належного позивачу (Лізингодавцю) майна. Проте, у зв'язку з тим, що вимоги виконавчого документу відповідачем не було виконані добровільно та не повернено предмет лізингу, 18.11.2013 року було винесено постанову про розшук майна (предмету лізингу згідно договору фінансового лізингу № 744/01/13-Н від 25.01.2013 року). Встановити місцезнаходження та повернути предмет лізингу позивачу на момент подачі позову не вдалося. Отже, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо сплати лізингових платежів згідно Договору, в зв'язку з чим утворилася загальна заборгованість у розмірі 279 890,57 гривень. (розрахунок додається). Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому суд визнав його неявку неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 25 січня 2013 року між позивачем ТзОВ «Український лізинговий фонд» та відповідачем [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу № 744/01/13-Н. Згідно п.1.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу (Додаток № 3 до Договору) Лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння і користування з правом викупу майно (далі по тексту «Предмет лізингу»), найменування і характеристики якого вказані в Специфікації (додаток № 2 до Договору), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені в Графіку внесення лізингових платежів (додаток № 1 до Договору, далі - «Графік платежів»), а також інші платежі відповідно до умов даного Договору. З оглянутого акту приймання-передачі предметі лізингу до договору фінансового лізингу від 01.02.2013 року вбачається, що позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов»язання перед відповідачем, а саме придбав предмет лізингу автомобіль марки «Інфініті Елеганс» FX 30, 20-12 року випуску, р.н. [NUMBER] та передав його у користування відповідачу. Відповідно до статті 2 Загальних умов Договору фінансового лізингу відповідач повинен сплачувати лізингові платежі в порядку,строки та у розмірі згідно Додатку № 1 до Договору. Судом встановлено, що відповідач сплатив авансовий платіж в сумі 303 334,35 грн., що підтверджується рахунком на оплату №2059 від 28.01.2013 року та перший лізинговий платіж в сумі 13 787,93 грн., що підтверджується рахунком на оплату за №2474 від 08.02.2013 року та з 08.03.2013 року взагалі припинив виплачувати лізингові платежі, що підтверджується доданим до матеріалів справи графіком погашення заборгованості. У відповідності до п.11.3 Загальних умов Договору фінансового лізингу, 01.07.2013 року позивачем на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом лист-вимогу за вих. № 3686-072013 щодо сплати заборгованості. Однак, дана вимога залишена відповідачем без задоволення. Умовами пункту 11.2.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу, передбачено, Лізингодавець (позивач) має право достроково, в односторонньому порядку відмовитись від Договору та вилучити Предмет лізингу у випадку, коли Лізингоодержувач (відповідач) не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений Договором, прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів з дня настання строку платежу встановленого графіком платежів. Пунктом 11.4. вищезгаданих умов передбачено, що якщо протяг 20 календарних днів з дати направлення Лізингоодержувачу (Відповідачу) листа-вимоги щодо сплати заборгованості, Лізингоодержувач (Відповідач) не усуне порушення, Лізингодавець (Позивач) направляє на юридичну адресу Лізингоодержувача (Відповідача) цінний лист з описом вкладення і вручає наручно повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) і повернення Предмету лізингу із зазначенням терміну та місця його передачі Лізингодавцю (Позивачу). При цьому у разі відмови Лізингоодержувача від передачі (повернення) Предмета лізингу Лізингодавцю, останній має право самостійно вилучити Предмет лізингу з місця зберігання або ремонту без будь-яких дозволів Лізингоодержувача з покладанням на Лізингоодержувача понесених витрат. Згідно з п. 11.6. даних умов датою розірвання Договору є дата фактичної передачі Предмета лізингу Лізингоодержувачем Лізингодавцю або дата вилучення Предмету лізингу. Звідси, як вбачається з з повідомлення про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу, позивачем 02.08.2013 року було направлено дане повідомлення на підставі ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п. 11.4. Загальних умов Договору фінансового лізингу. В даному повідомленні позивач зобов'язав відповідача повернути Предмет лізингу протягом 7 днів. Дана вимога відповідачем виконана не була. В зв»язку з цим, на підставі п. 11.4. Договору та п. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» позивач скористався своїм правом на вилучення (повернення) предмету лізингу в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 16.10.2013 року за реєстровим № 1675, згідно якого нотаріусом було запропоновано відповідачу повернути позивачу предмет лізингу, а саме автомобіль марки «Інфініті Елеганс» FX 30, 2012 року випуску, р.н. [NUMBER] вартістю 551 517,00 грн. В зв»язку з тим, позивач поніс додаткові витрати в сумі 5515,17 грн. та перерахував ці кошти на рахунок нотаріуса, що підтверджується платіжним дорученням №301 від 21.10.2013 року. На підставі виконавчого напису державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ у Л/о 07.11.2013 року відкрито виконавче провадження щодо повернення належного позивачу (Лізингодавцю) майна. Вимоги виконавчого документу відповідачем не було добровільно виконано та не повернено предмет лізингу. 18.11.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме предмету лізингу. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позовна вимога щодо стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за договором фінансового лізингу підлягає до задоволення, цими доказами встановлено, що між ТзОВ «Український лізинговий фонд» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу №744/01/13-Н, за яким останній зобов'язався виконувати умови, зазначені у ньому. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законадавства у строк, зазначений в договорі, у випадку порушення зобов"язання. Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (Лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (Лізингоодержувачу) ; користування майно, спеціально придбане Лізингодавцем, відповідно до встановлени Лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, щі прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. На підставі ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» Лізингодавець (Позивач) має праві стягувати з Лізингоодержувача (Відповідача) прострочену заборгованість та вимагати відшкодуванню збитків відповідно до закону та договору. Одним із правових наслідків порушення зобов'язання, згідно ст. 611 Цивільного кодексу Україні є сплата боржником неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інші майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦКУ). Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки і грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Умовами пункту 7.1.1. Загальних умов Договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, Лізингоодержувач (Відповідач) повинен сплатити Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Умовами пункту 7.1.2. Загальних умов Договору фінансового лізингу сторони передбачили, що у разі несвоєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, крім пені, передбаченої п. 7.1.1. Договору, Лізингоодержувач (Відповідач) оплачує штраф в залежності від терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 до 10 днів - у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості, від 11 до 20 днів - 10% від суми простроченої заборгованості, понад 20 днів - 15% від суми простроченої заборгованості. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми. Крім того, у відповідності до вищезгаданої статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до умов пункту 5.2. Загальних умов Договору, витрати на страхування, понесені Лізингодавцем, компенсуються Лізингоодержувачем в межах лізингових платежів, передбачених Графіком платежів, або підлягають компенсації Лізингоодержувачем протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту висування Лізингодавцем письмової вимоги та надання копій страхових полісів (договорів), що підтверджують такі витрати. Згідно п. 8.6. Договору фінансового лізингу витрати на страхування були включені в лізингові платежі лише на 1 рік строку лізингу. Через необхідність страхування предмету лізингу на наступні роки строку лізингу, було перезаключено договір страхування. Судом встановлено, що в зв'язку з виникненням додаткових витрат на страхування, позивачем було відправлено відповідачу разом з копіями страхових полісів письмову вимогу (лист № 3619-3/2014 від 12.03.2014р.) з проханням компенсувати витрати позивача на страхування предмету лізингу та виставлено рахунок № 1158 від 17.01.2014р. на оплату 38 018, 54 грн. (в т.ч. ПДВ 6 336,42 грн.), з яких 852,32 грн. оплата страхового платежу за полісом № АС/8363954 та 30 829,80 грн. страхова премія згідно договору страхування, що відображена в реєстрі застрахованих ТЗ від 05.02.2014р. Відповідно до умов пункту 11.8. Загальних умов Договору, в разі відмови (розірвання) від Договору, за рахунок Лізингоодержувача здійснюються всі витрати, понесені Лізингодавцем (Позивачем) у зв'язку з виконанням цього Договору (в тому числі, витрати на здійснення виконавчого напису нотаріуса, тощо). Отже, внаслідок порушення Відповідачем своїх зобов'язань за договором, Позивач був змушений відмовитись від Договору та витребувати повернення Предмету лізингу. В свою чергу, Відповідач не виконав вимогу Позивача повернути Предмет лізингу у встановлені строки, що призвело до необхідності вчинення Позивачем виконавчого напису нотаріуса про примусове повернення Предмета лізингу, у відповідності до умов ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та пункту 11.4. Договору фінансового лізингу. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», Позивач (Лізингодавець) має право вимагати від Відповідача (Лізингоодержувача) відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Згідно з умовами п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються додаткові витрати, понесені стороною, яка зазнала збитків в наслідок порушення зобов'язання другою стороною. Внаслідок порушення відповідачем умов укладеного договоруго лізингу та невиконання взятих на себе зобов»язань, у нього утворилася заборгованість перед позивачем, яка складається з наступного: - заборгованість по несплаті лізингових платежів за період з 08.03.2013р. по 25.03.2014р. в розмірі 189 397,81 гривень; - пеня в розмірі 13 773,25 гривень; - штраф в розмірі 27 822,55 гривень; - 3 % річних від простроченої суми у розмірі 3 136,33 гривень; - 2 226,92 грн. - витрати по збільшенню суми боргу з урахуванням індексу інфляції; - 38 018,54 грн. - додаткові витрати на страхування предмету лізингу; - 5 515,17 грн. - додаткові витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса. Крім того, внаслідок невиконання та порушення [PERSON] умов договору фінансового лізингу, підлягає до задоволення і позовна вимога щодо розірвання договору фінансового лізингу, так як у відповідності до ч.2,3 ст.651 ЦК України, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадку істотного порушення договору другою стороною. Частиною 1 ст. 7 та п.4 ч.І ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено право лізингодавця вимагати розірвання договору та повернення заборгованості. Крім того, можливість розірвати договір лізингу на вимогу лізингодавця з підстав несплати лізингових платежів більш, ніж на 30 календарних днів, передбачена також і п.11.2.1 укладеного між сторонами договору лізингу. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved