Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

позивач ПАТ "Альфа-банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500506022 від 01.08.2014, відповідно до умов якого, банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а останній у свою чергу не виконав належним чином умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановленні договором строки та порядку, у зв'язку із чим у [PERSON] виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту, процентів, а відтак просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 29807,61 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 18922,83 грн., по відсоткам - 2,19 грн., по комісії - 8482,59 грн., штраф - 2400,00 грн. Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою судді від 21.08.2017 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. З метою дотримання положень ст. 274 ЦПК України протокольною ухвалою суду від 26.01.2018 задоволено клопотання представника позивача та прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження , разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві, проте поштова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без участі його представника на підставі матеріалів справи, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Під час судового розгляду справи встановлено, що 01.08.2014 між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 500506022. ПАТ «Альфа-Банк» виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши кредит відповідачу у розмірі 20414,96 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок відповідача, що відкритий у Банку. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за його користування та інші платежі за цим договором щомісячно, рівними частинами у сумах та в термін, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невід'ємною частиною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з ч. 2 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штраф, пеня). Відповідно до умов кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримки сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше за календарний місяць, кредитор має право вимагати стягнення з позичальника заборгованості кредиту, заборгованість за відсотками та неустойкою. В період дії договору відповідач не дотримався умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася за кредитним договором в розмірі 29807,61 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 18922,83 грн., по відсоткам - 2,19 грн., по комісії - 8482,59 грн., штраф - 2400,00 грн. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено передбачений договором порядок погашення заборгованості, позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог, тобто в сумі 29807,61 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 1 600,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved