Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Прокурор - керівник Бережанської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, третя особа на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування понесених витрат закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, посилаючись на те, що [PERSON] ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 10.02.2021, яка набрала законної сили 17.02.2021р., [PERSON] , визнано винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям на підставі ст..45 КК України. Кримінальне провадження відносно обвинуваченого [PERSON] закрито за нереабілітуючої підстави - п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий в кримінальному провадженні [PERSON] [INFO] житель [ADDRESS] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні з 14.01.2020 року по 22.01.2020 року (24 ліжко днів). При цьому загальна сума затрачених коштів на його лікування становить 5994,24 грн, яка станом на день пред`явлення позову відповідачем не відшкодована, просить стягнути її з відповідача. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зіслався на обставини викладені в позові. У судове засідання представник позивача Тернопільської обласної ради, не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У судове засідання представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позову Відповідач позов визнав, не заперечує щодо відшкодування понесених витрат закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення за наявності до того законних підстав. Відповідно до п.3 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Як вбачається з листа КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» № 331-01/11 від 12.03.2021, [PERSON] 2003 р.н. житель [ADDRESS] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо - травматологічному відділенні з 14.01.2020 року по 22.01.2020 року (24 ліжко днів) та загальна сума затрачених коштів на лікування [PERSON] становить 5994,24 грн., яка станом на день пред`явлення позову відповідачем не відшкодована. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Відповідно до п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 року №545 передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що ухвалою Зборівського районного суду від 10.02.2021р. встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Неповнолітній потерпілий в кримінальному провадженні [PERSON] отримав закритий перелом кісток тазу зліва (крижової), травму голови зі струсом головного мозку, закритий перелом кісток носа, забійну рану правої надбрівної ділянки, чисельні садна обличчя, ушкодження 2-го та 3-го верхніх лівих зубів, забійну рану нижньої третини правого стегна, тобто тілесні ушкодження, які супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості. Таким чином вина [PERSON] у заподіянні тілесних ушкоджень встановлена ухвалою суду і доказуванню в цивільній справі не підлягає. Відповідно до п.3 Постанови КМ України №545 від 16.07.1993 року «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Згідно ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч.3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховується до відповідного бюджету. Станом на дату звернення із позовом до суду збитки відповідачем не відшкодовані, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому судові витрати підлягають стягненню із відповідача. Таким чином, заявлені прокурором вимоги підлягають до задоволення та з обвинуваченого з [PERSON] , ІПН [NUMBER] жителя [ADDRESS] до Тернопільського обласного бюджету витрати на лікування потерпілого від злочину понесені КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня», які зарахувати на р/р [NUMBER] в КБ «Приватбанк» у Тернопільській області, код ЄДРПОУ 02001305 в сумі 5994.24грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved