Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У грудні 2016 року заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі відділу охорони здоров»я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Центральна районна лікарня Києво-Святошинського району про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Свої позовні вимоги прокурор мотивує тим, що 30.04.2016 близько 09-30 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Lexus RX 300», д/нАА1221ВМ, (який належить [PERSON], страховий поліс № АЕ/7839044, ПАТ СК «Інтер- Поліс»), рухаючись по автодорозі Київ-Бишів у напрямку с. Неграші на 18 км+200 м поблизу с. Музичі, Києво-Святошинського району Київської області, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції при виявленні небезпеки для руху, що виразилась у виявленні невстановленого предмета, схожого на пластину, яка злетіла з багажного відділення автомобіля, який рухався попереду, під час об'їзду якої частково виїхав на узбіччя, від чого автомобіль втратив керованість, у подальшому з'їхавши на зустрічну смугу для руху, після чого з'їхав у кювет, де зіткнувся з деревом. Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля [NUMBER], [PERSON] отримала тілесне ушкодження у вигляді компресійного перелому краніальних поверхонь тіл 1-3 поперекових хребців, який згідно з висновком експерта № 164/Д від 10-21.06.2016 відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, як такий, що викликав довготривалий розлад здоров'я. У даній дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п.п. 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001,що знаходиться в прямому причинному зв'язку з наслідками, що настали, - заподіянням потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. За даним фактом 30.04.2016 року розпочато кримінальне провадження 12016110200001618 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] із 30.04.2016 по 30.05.2016 (30 ліжко-днів) перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні центральної районної лікарні Києво- Святошинського району. Відповідно до розрахунку, проведеного відділом охорони здоров'я Києво- Святошинської районної державної адміністрації, вартість лікування одного ліжко-дня на момент лікування склала 516,75 грн. Сукупна вартість лікування [PERSON] у центральній районній лікарні Києво-Святошинського району склала 15 502,50 грн. Отримані [PERSON] тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв'язку з вчиненим [PERSON] злочином. Разом із цим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину. Так прокурор зазначає, що під час підготовчого судового засідання потерпіла та обвинувачений звернулись до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв'язку з примиренням, оскільки [PERSON] отримала від [PERSON] повне відшкодування завданої їй матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 07.07.2016 року кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито, обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Однак, наведене не є реабілітуючою підставою. Шкоду матеріального та морального характеру потерпілій [PERSON] відшкодовано, натомість витрати, понесені центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, залишилися невідшкодованими. Вказує, що витрати в сумі 15 502,50 грн. до цього часу в добровільному порядку відповідачем лікувальному закладу не сплачені, а тому у відповідності до ст. 1206 ЦК України підлягають відшкодуванню в судовому порядку. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства прокурор просив суд стягнути з [PERSON], [INFO], витрати, понесені на лікування потерпілого від злочину, у сумі 15 502,50 грн. (п'ятнадцять тисяч п'ятсот дві гривні п'ятдесят копійок) на користь відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, код ЄДРПОУ 39108632, УДКСУ у Київській області МФО 821018, р/р 35412001087863. Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в судове засідання не з»явився, звернувся до суді із листом де зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відділ охорони здоров»я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв. У судове засідання відповідач не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа Центральна районна лікарня Києво-Святошинського району в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляла. За письмовою згодою прокурора, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.04.2016 близько 09-30 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Lexus RX 300», д/нАА1221ВМ, (який належить [PERSON], страховий поліс № АЕ/7839044, ПАТ СК «Інтер- Поліс»), рухаючись по автодорозі Київ-Бишів у напрямку с. Неграші на 18 км+200 м поблизу с. Музичі, Києво-Святошинського району Київської області, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції при виявленні небезпеки для руху, що виразилась у виявленні невстановленого предмета, схожого на пластину, яка злетіла з багажного відділення автомобіля, який рухався попереду, під час об'їзду якої частково виїхав на узбіччя, від чого автомобіль втратив керованість, у подальшому з'їхавши на зустрічну смугу для руху, після чого з'їхав у кювет, де зіткнувся з деревом. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2016 року у справі № 369/5743/16-к, провадження № 1-кп/369/328/16, [PERSON], [INFO], звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у звязку з примиренням з потерпілою, кримінальне провадження № 12016110200001618 від 30.04.2016 року на цій підставі закрито. Згідно листа відділу охорони здоров»я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 25.10.2016 року за № 910, хвора [PERSON] знаходився на лікуванні з 30.04.2016 року по 30.05.2016 року у травматологічному відділенні ЦРЛ Києво-Святошинського району. Проведено ліжко днів - 30. За фактичними витратами на лікування із розрахунку вартості 1 ліжко-дня вартість становить 516, 75 грн., а всього вартість лікування становить 15\~502,50 грн. Згідно ч.1\~ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 3\~ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~роз»яснено, що судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від\~\~злочинного діяння\~\~та\~\~зарахування\~\~стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим\~постановою Кабінету\~\~Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів,\~\~що\~\~підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з\~\~урахуванням\~\~кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається\~\~на\~\~підставі\~\~даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно п.7 вказаної Постанови, у кримінальному\~\~судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без\~\~призначення\~\~покарання,\~\~із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч.4 ст.93-1\~КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Враховуючи те, що вина відповідача у скоєнні ним кримінального правопорушення, в результаті якого було завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, є не спростованою, суд приходить до висновку, що відповідач має відшкодувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого. Вирішуючи питання про розмір витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, суд вважає доведеним розмір цих витрат в сумі 15\~502,50 грн., оскільки позивачем надано належні та допустимі докази в обґрунтування цієї суми. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому стягує з відповідача на користь відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 15\~502 грн. 50 коп. Згідно з\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved