Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 03 липня 2009 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Перші роки спільного проживання їх стосунки, на думку позивача, були вдалі, оскільки відповідач виявив бажання усиновити сина позивача від першого шлюбу і рішенням суду відповідач був визнаний батьком. Однак, після усиновлення їх стосунки погіршились, чоловік перестав піклуватись про створення нормальних сімейних стосунків, проявляв неповагу до позивача, не надавав належної матеріальної допомоги сім'ї. Оскільки в жовті 2014 року відповідач залишив сім'ю та переїхав на постійне місце проживання до Миколаївської області, позивач вважає, що їх сім'я розпалась, шлюб існує формально, а їх подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 12.05.2016 року [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила дитину залишити проживати з нею, прізвище після розлучення змінити на «[PERSON]», судовий збір з відповідача не стягувати (а.с.21). Зі змісту заяви [PERSON] від 26 квітня 2016 року вбачається, що він з позовними вимогами про розірвання шлюбу згоден та просить розглядати справу без його участі (а.с.18). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 03 липня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 3, видане виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області (а.с.4). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER], виданим 23.06.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved