Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовує наступним. За час перебування з відповідачем у шлюбі у них народилося двоє дітей. Відповідач спільно не проживає з сімєю та матеріальної допомоги на утримання та лікування дітей не надає. Відповідач інших дітей, та непрацездатних батьків яких зобов'язаний утримувати не має. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх[PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку а також судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, додатково зазначивши, що відповідач проживає окремо від сім'ї та коштів на утримання неповнолітніх дітей не надає. Відповідач є молодою здоровою особою, не має на своєму утриманні жодних осіб яких зобовязаний утримувати, працевлаштований, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей В ході судових засідань відповідач заявлений позов не визнав, однак згідний надавати кошти на утримання дітей без рішення суду. Має постійне місце роботи, однак не встиг взяти довідку про розмір заробітної плати. Суд, вислухавши сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, давши їм правову оцінку вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 12 липня 2007 року (а.с.3). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] 09 лютого 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей (а.с.4-5). Про те, що малолітні діти проживають з позивачкою не заперечив і відповідач. Позивачка не працює, здійснює догляд за особою котра досягла 80-ти річного віку (а.с.6) Актом обстеження матеріально - побутових умов підтверджено що неповнолітні діти проживають з матірю (а.с.7). Син [PERSON] хворіє, потребує постійного догляду та додаткових коштів на лікування, що підтверджується фотокопіями медичних документів (а.с.8-10). Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Проживання батьків їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, має постійне місце праці, про що сам зазначив, інших дітей або осіб, яких він зобовязаний утримувати не має. Крім того, відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб. Таким чином судом не здобуто жодних доказів того, що [PERSON] не спроможний сплачувати аліменти. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішення суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться в судовому порядку, з урахуванням основних правил - це захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів необхідних для її життєдіяльності, збереження по можливості того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками. За ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Нормами ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визнає те, що діти проживають з матірю позивачкою по справі і остання крім матеріального забезпечення зобовязана приділяти більше уваги та піклуванню за дітьми та особою котра досягла 80-ти річного віку, а отже позбавлена фізично додатково працювати, щоб заробляти більше коштів, на утримання сімї. Суд, при визначенні розміру стягнення аліментів, враховує всі обставини встановлені у судовому засіданні, а саме те, що відповідач є працездатним, має постійне місце праці, доказів про наявність інших утриманців чи доказів щодо неможливості сплачувати аліменти суду не надав, тому приходить до переконання, що з [PERSON], слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] 09 лютого 2013 року в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,\~ починаючи з 02 червня 2017 року тобто з часу звернення до суду і до досягнення повноліття старшою дитиною. Відповідач, як і позивачка мають рівні обовязки, щодо утримання своїх малолітніх дітей, а тому стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітніх дітей буде справедливим та законним. При зміні матеріального стану відповідача чи позивачки чи в інших передбачених законом випадках сторони мають право звернутися до суду про перегляд визначеного розміру аліментів. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.), ст. 48,51 Конституції України, ст.ст.180-184,191 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: approved