Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Представники КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» звернулися до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку, посилаючись на те, що остання була доставлена до Краматорської психіатричної лікарні за направленням лікаря - психіатра Дружківського психоневрологічного диспансеру [PERSON] та госпіталізована до відділення №4 в добровільному порядку. 12.09.2018 року під час обходу зав.відділенням пацієнтка стала категорично відмовлялися від подальшого обстеження та лікування в умовах психіатричного стаціонару. Згідно висновку лікарів-психіатрів [PERSON] потребує стаціонарного лікування у зв'язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який несе небезпеку для себе, також неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Представник КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» лікар-психіатр Івахненко Т.С. показала, що [PERSON] проживає разом з квартирантом [PERSON] на протязі останніх двох років. 28.08.2018 року пацієнтка була доставлена ШД [PERSON] до психіатричної лікарні з приводу погіршення стану її психічного здоров'я. Відповідно до висновку комісії лікарів, [PERSON] був встановлений діагноз «Органічний маячний розлад внаслідок церебрального атеросклерозу», але явної потреби в примусовій госпіталізації у психіатричній стаціонар не має. Але у зв'язку з тим, що, [PERSON] висловлювала думки про небажання жити, а також враховуючи той факт, що вона не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби в повному обсязі на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, просила заяву задовольнити та примусово госпіталізувати останню до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Краматорська». Представник КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» Терехова\~О.В. пояснила, що через тяжкий психічний розлад, [PERSON] несе небезпеку для себе, не може повністю самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, висловлює думки про небажання жити, тому просить заяву задовольнити та примусово госпіталізувати останню до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Краматорська». У судовому засіданні особа, щодо якої подано заяву, [PERSON] на питання відповідала хаотично, однак зазначила, що її чоловік та син помер, інших родичів не має, тому не бажає жити, були думки про суїцид. Потреби в лікуванні на її думку немає, оскільки хоче до дому. У судовому засідання представник органу опіки та піклування Підгірна Є.П. просила в задоволенні заяви відмовити, оскільки вона є необґрунтованою, доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] потребує психіатричної допомоги не надано. Остання пройшла курс лікування протягом двох тижнів у КЛПУ «Міська психіатрична лікарні м.Краматорська», тому вважає, що [PERSON] може продовжити курс лікування амбулаторно. У судовому засіданні прокурор Журко К.С. просила в задоволенні заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу відмовити, у зв'язку з тим, що не має підстав для її примусового лікування, оскільки вона пройшла курс лікування протягом двох тижнів у КЛПУ «міська психіатрична лікарня м.Краматорська» та подальше лікування може проходити амбулаторно. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, проаналізувавши зібрані в справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], народилася у с. Кондратьєвка Медвенського району Курської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Пенсіонерка. Вдова. Мала сина, котрий помер. Проживає разом з квартирантом [PERSON] упродовж останніх двох років. Інших близьких родичів немає. В 2005 році [PERSON] звернулася до лікаря-психіатра Дружківського психоневрологічного диспансеру зі скаргами на поганий сон, тремтіння у всьому тілі, після нервово-психіатричного напруження. Періодично відвідувала лікаря-психіатра. Останній раз відвідувала лікаря-психіатра в 2015 році. 28.08.2018 року о 21-00 годині пацієнтка у супроводі ШД [PERSON] була доставлена до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» за направленням лікаря-психіатра Дружківського психоневрологічного диспансеру [PERSON] та у добровільному порядку була госпіталізована до відділення №4. Із супровідного листка лікаря ШД відомо, що пацієнтка вважає, що син та співмешканець мешкають разом з нею (вони померли), стверджує, що «цілими днями дзвонить високий чорний лікар…», «боюся, мене хочуть отруїти…». Із заяв сусідок із квартир [NUMBER] та [NUMBER] відомо, що пацієнтка в останній час веде себе нав'язливо, стукає у двері сусідам, в квартирі голосно плаче, кричить, виславляє думки про небажання жити, на прохання заспокоїтися не реагує. 28.08.2018 року пацієнтка була голосною, просила про допомогу, у зв'язку з чим сусідами була викликана бригада ШД. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Відповідно до вимог ч.1 ст.339 ЦПК України «За умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу». У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.340 ЦПК України «У заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали». За результатами огляду комісії лікарів-психіатрів КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Краматорська» №113/3 від 12.09.2018 року встановлено, що [PERSON] страждає на Органічний маячний розлад внаслідок церебрального атеросклерозу. На момент огляду хвора досяжна мовному контакту, на запитання лікаря відповідає по суті. Розладів сприйняття не виявлено. Негативно налаштована по відношенню до свого квартиранта [PERSON] Володіє навичками самообслуговування. Критика до свого стану недостатня. Пам'ять декілька знижена. Мислення в'язке, грунтовне. Емоційна лабільна. Комісія вважає доцільним госпіталізацію [PERSON] для лікування в умовах стаціонару в примусовому порядку без згоди останньої, оскільки з наявністю у неї психічного розладу, який несе небезпеку для себе, також неможливість повністю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є всі підстави для госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе, оскільки остання висловлює думки про небажання жити та вчинити суїцид, а також не може задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Outcome: approved