Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач ПАТ Укрсоцбанк предявив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №770/38-723-08 від 22 липня 2008 року у розмірі 6311,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 12 грудня 2017 року становить 171278,22 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк та [PERSON] укладено кредитний договір №770/38-723-08, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на загальну суму 6000 доларів США. Однак,\~в порушення\~умов договору,\~відповідач [PERSON]\~свої зобовязання\~належним чином\~не виконував,\~внаслідок чого,\~станом на\~12\~грудня 2017\~року має\~заборгованість розмірі\~6311,91\~доларів США,\~що в\~гривневому еквіваленті\~згідно курсу\~НБУ станом\~на 12\~грудня 2017\~року становить\~171278,22\~гривень,\~з яких,\~заборгованість за\~кредитом 2289,87\~доларів США,\~що за\~курсом НБУ\~станом на\~12\~грудня 2017\~року складає\~62137,27\~гривень;\~за відсотками\~ 2731,09\~доларів США,\~що за\~курсом НБУ\~станом на\~12\~грудня 2017\~року складає\~74110,09\~гривень;\~розмір пені\~за несвоєчасне\~повернення кредиту\~становить 612,41\~доларів США,\~ що за курсом НБУ станом на 12 грудня 2017 року складає 16618,19 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить 678,54 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 грудня 2017 року складає 18412,67 гривень. При цьому, представником позивача зазначено, що за весь час користування кредитними коштами позичальником повернуто тіло кредиту в загальній сумі 3710,13 доларів США, останній платіж з погашення кредиту здійснений позичальником [PERSON] 15 листопада 2016 року у сумі 1,35 доларів США. З моменту отримання кредиту за користування коштами позичальнику нараховано відсотки в сумі 4816,31 доларів США, з яких позичальником погашено суму у розмірі 2085,22 доларів США. З цих підстав просить позов задовольнити, стягнувши із відповідача заборгованість у розмірі 6311,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 12 грудня 2017 року становить 171278,22 гривень. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, вказавши, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: 22 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк та [PERSON] укладено договір кредиту №770/38-723-08, відповідно до пункту 1.1. якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 6000 доларів США зі сплатою 16,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10 липня 2011 року. В пункті 1.1.1 кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. Як убачається із графіку погашення заборгованості Позичальник повинен повертати кредит в сумі 166 доларів США 67 центів, не пізніше 10 числа кожного місяця. За умовами пункту 2.6. кредитного договору нарахування та сплата процентів за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в період, за який нараховуються проценти. При розрахунку процентів річних приймається рік, що умовно дорівнює 360 дням, а також враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. При цьому, пунктом 2.5. кредитного договору визначено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно до 10 числа місяця, наступного за місцем у якому нараховані проценти. Згідно із п. 3.3.6. статті 3 кредитного договору позичальник зобовязаний повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін визначений п. 1.1. цього договору. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.5. цього договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.8.3., 3.2.2., 4.4., 5.4. цього Договору Позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Позивач виконав свої зобовязання за договором, надавши відповідачу кошти у розмірі обумовленому договором кредиту №770/38-723-08 від 22 липня 2008 року. Згідно викладених у позові обставин, позичальник [PERSON] не виконував свої зобовязання за договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Згідно наданого представником позивача розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором №770/38-723-08 від 22 липня 2008 року, заборгованість відповідача [PERSON] станом на 12 грудня 2017 року становить: за кредитом 2289,87 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 62137, 27 гривень, за відсотками 2731,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 74110,09 гривень; пені за несвоєчасне повернення кредиту 612,41 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 16618,19 гривень; пені за несвоєчасне повернення відсотків 678,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 18412,67 гривень. Загальна сума заборгованості складає 6311,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 171278, 22 гривень. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 526 ЦК України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений договором строк. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 550 ЦК України встановлено, що незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, у нього виникає право на неустойку (штраф, пеню). При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. 10 лютого 2016 року у справі № 6-1680 цс15 Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно якої якщо у кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобовязання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження сплати ним заборгованості або на спростування заявлених позовних вимог. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ Укрсоцбанк підлягають до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved