Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила визнати протиправним і скасувати рішення Полонської міської ради № 15 від 11 грудня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що рішенням сесії Полонської міської ради № 13 від 14.02.2013 року для неї надано дозвіл виготовлення проекту із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на цю земельну ділянку (далі проект із землеустрою). На підставі вказаного рішення було виготовлено такий проект, однак рішенням Полонської міської ради від 11 грудня 2014 року № 13 для неї відмовлено у його затвердженні, що на думку [PERSON] є незаконним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із зазначених у позовній заяві підстав. Представник Полонської міської ради при вирішенні законності оскаржуваного рішення поклався на погляд суду. Заслухавши представників сторін, свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає позов слід задовольнити. Встановлено, що відповідно до рішення Полонської міської ради № 13 від 14.02.2013 року для [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою з подальшою передачею в приватну власність земельної ділянки площею 0,03 га із земель міської ради за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення ТОВ "Кайлас-К" виготовило для позивачки проект із землеустрою, який 17.05.2013 року погоджено у відділі Держземагенства у Полонському районі, та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер. Рішенням Полонської міської ради від 11 грудня 2014 року № 15 пункт 3.1 вирішено заяву [PERSON] щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,0085 га, розташованої за вказаною вище адресу залишити без задоволення, на підставі виїзної депутатської комісії від 02.12.2014 року. Вирішуючи питання законності позовних вимог суд виходить із такого. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За положеннями ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, зокрема шляхом безоплатної передачі в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 ЗК України, за приписами якої (частина 6) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина 8). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина 9). Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина 10). У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина 11). Як вбачається із матеріалів справи оскаржуване рішення міською радою про залишення без задоволення заяви [PERSON] щодо передачі їй у власність земельної ділянки прийнято після отримання позивачкою дозволу на розробку проекту із землеустрою, його виготовлення, та погодження. В такому разі за положеннями ч.9 ст. 118 ЗК України міська рада зобов'язана була прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою. Прийняте міською радою рішення про залишення заяви [PERSON] без розгляду суперечить зазначеним нормам Земельного Кодексу, положення якого не передбачають залишати без розгляду заяви громадян після виготовлення, та погодження проектів із землеустрою. Відповідно до п. г) ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Outcome: approved