Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ СК «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Джилі», д.н.з. [NUMBER]. У період дії договору страхування застрахований автомобіль був пошкоджений внаслідок ДТП. Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивачем за заявою страхувальника відшкодовано суму страхового відшкодування шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 2965,33 грн. на рахунок [PERSON] За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2965,33 грн. на відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вирішити питання про розподіл судових витрат. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № 28-0102-13-00258 від 02 липня 2013 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією забезпеченого наземного транспортного засобу автомобіля «Джилі», д.н.з. [NUMBER]. (а.с. 8-9) 01 січня 2014 р. в м. Києві по пр. Героїв Сталінграда, буд. 11-а, [PERSON], керуючи автомобілем «Мітсубісі», д.н.з. [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Джилі», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 01 січня 2014 року за участю вищенаведених автомобілів, є водій [PERSON] Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до положень ч.1 ст.990 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 Цивільного кодексу України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Матеріалами справи підтверджено, що розмір страхового відшкодування, визначений позивачем у страховому акті від 04 лютого 2014 року № ДККА-33686 склав 2965,33 грн. (а.с. 22) Страхове відшкодування у сумі 2956,33 грн. виплачено на користь потерпілої особи, що підтверджується платіжним дорученням № 2072 від 04 лютого 2014 року. (а.с. 23) За таких обставин, до ПАТ СК «Українська страхова група», яке здійснило виплату страхового відшкодування, перейшло право вимоги, яке [PERSON] має до особи, відповідальної за завдання збитків, тобто до відповідача [PERSON] Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті страхового відшкодування у сумі 2965,33 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved