Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат. обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н від 24.11.2015 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 12 848 грн. 73 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В судове засідання представник позивача, Сафір Ф.О. який діє на підставі довіреності не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення наявні в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладання розгляду справи від нього не надходило. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Правовідносини по даному позову регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки й банківську діяльність». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № № б/н від 24.11.2015 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 12 848 грн. 73 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 06.09.2016 року складає 14 692, 61 грн., з яких: 11 903,73 грн. заборгованість за кредитом; 745,19 грн. заборгованість по процентам; 952,28 грн. заборгованість за пенею та комісією; 1091,41 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. В добровільному порядку вказана заборгованість до теперішнього часу не погашена. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту на загальну суму 14 692, 61 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору 1378,00 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved