Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 14/1 по провулку 1 Прибузькому м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником будинку № 14/1 по провулку 1 Прибузькому в м. Миколаєві. В спірному будинку зареєстрований, але з квітня 2015 року, не проживає чоловік його дочки [PERSON]. У вересні 2014 року дочка позивача поїхала працювати до Італії, де знаходиться досі. Відповідач з квітня 2015 року залишив місце своєї реєстрації, зібравши свої особисті речі. На теперішній час місце його фактичного проживання не відомо. Позивач є пенсіонером, страждає на різні захворювання, є інвалідом 1-ї групи, отримує не значну пенсію, відповідач в свою чергу, не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані. Відповідач за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку 14/1 по провулку 1 Прибузькому в м. Миколаєві. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] і [PERSON] та дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що будинок 14/1 по провулку 1 Прибузькому в м. Миколаєві належить [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 07.10.1977 року, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ 18.12.1985 року за № 15311 (а.с.7-8). Згідно з будинковою книгою для прописки громадян, що проживають (а.с.9-11) та довідки з КП ДЄЗ Океан від 17.05.2016 року № 1942 (а.с.12), в спірному будинку зареєстровані: позивач [PERSON] з 1978р., як власник, [PERSON] з 1978р., як дружина, [PERSON] з 1984р., як дочка, [PERSON] з 2000р., онук, та [PERSON] з 2013р., зять. Відповідач з квітня 2015 року залишив місце своєї реєстрації, зібравши свої особисті речі. На теперішній час місце його фактичного проживання не відомо. З даного часу відповідач не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані, що підтверджується актом про не проживання від 16.05.2016р. (а.с.13) та показами свідків - [PERSON] і [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved