Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, та свій позов обґрунтувала наступним. [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] та після її смерті залишилася спадщина, яка складається з : земельної ділянки площею 5,1577 га, яка розташована за адресою : Одеська область, Іванівський район, Білчанська сільська рада, кадастровий номер 5121880700:01:001:0603, та земельної ділянки площею 0,6587 га, що розташована за адресою : Одеська область, Іванівський район, Білчанська сільська рада, кадастровий номер 5121880700:01600160122, які належали [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її була її дочка - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила її в зв`язку зі смертю. Те, що мати позивачки, [PERSON] , прийняла спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] та за нею було визнано право власності на дані земельні ділянки підтверджується рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 01 червня 2007 року, копія якого додається. У визначений законодавством термін позивачка звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері. Проте виявилося, що [PERSON] державний акт на дані земельні ділянки (копія якого додається) був виданий 22.09.2004 року, тоді як вона померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть додається). Таким чином, нотаріус повідомила позивачку, що свідоцтво про право на спадщину на вказане майно видати неможливо, та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (додається). Позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті матері за законом, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері, [PERSON] , що померла [INFO] : земельну ділянку площею 5.1577 га, кадастровий номер 5121880700:01:001:0603, та земельну ділянку площею 0.6587 га, кадастровий номер 5121880700:01:001:0122 наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області проти позовних вимог не заперечують та просили справу слухати у їх відсутність, про що надав заяву. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з`ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами та дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити виходячи з наступного. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається: з земельної ділянки площею 5,1577 га, яка розташована за адресою : Одеська область, Іванівський район, Білчанська сільська рада, кадастровий номер 5121880700:01:001:0603, та земельної ділянки площею 0,6587 га, що розташована за адресою : Одеська область, Іванівський район, Білчанська сільська рада, кадастровий номер 5121880700:01600160122, які вона успадкувала після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки була спадкоємцем, яка прийняла спадщину, але не оформила її в зв`язку зі смертю. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи заведеної на померлу [PERSON] та рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 01 червня 2007 року . Згідно матеріалів спадкової справи на [PERSON] вбачається, що [PERSON] є спадкоємицею першої черги, яка фактично прийняла спадщину , оскільки проживала разом зі спадкодавицею до дня її смерті та про відмову від неї не заявляла. Як вбачається з рішення Іванівського районного суду Одеської області від 01.06.2007 року [PERSON] успадкувала та за нею визнано право власності на право на земельну частку (пай). Також вбачається, що на ім`я померлої [PERSON] видавався державний акт на право власності на земельні ділянки, проте він був виданий після смерті особи, тому юридичної сили він не має, оскільки цивільна правоздатність особи припиняється в зв`язку зі смертю особи. Але як встановлено [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла, але не оформила її у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина належить спадкоємцю з моменту її прийняття. Отже суд вважає доведеною ту обставину, на яку посилається позивачка [PERSON] , щодо належності земельної ділянки площею 5,1577 га, яка розташована за адресою : Одеська область, Іванівський район, Білчанська сільська рада, кадастровий номер 5121880700:01:001:0603, та земельної ділянки площею 0,6587 га, що розташована за адресою : Одеська область, Іванівський район, Білчанська сільська рада, кадастровий номер 5121880700:01600160122 її матері [PERSON] , на які вона не встигла отримати правовстановлюючий документ. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка по справі [PERSON] є донькою спадкодавиці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копією свідоцтва про шлюб ( а.с.9-10). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка по справі долучила до позовної заяви постанову нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому просить суд вирішити питання спадкування майна в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Крім того судом вбачається, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому вважає, за можливе задовольнити позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно та визнати за ним право власності на спадкове майно. Суд вважає за можливе судові витрати з відповідача не стягувати за заявою позивача.

Outcome: approved