Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту у якому просить стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 22893 грн. 30 коп., з яких: 1916 грн. 01 коп. заборгованість за кредитом, 16410 грн. 94 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1066 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова) та судові витрати, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. В судове засідання представник позивача не зявився, однак в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини неявки. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і не зявився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло\~ заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне: 04 травня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту б/н у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Розрахунок заборгованості за договором № б/н укладеним 04 травня 2012 року, свідчить про те, що [PERSON] має заборгованість перед позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 22893 грн. 30 коп., з яких: 1916 грн. 01 коп. заборгованість за кредитом, 16410 грн. 94 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1066 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова). У добровільному порядку заявлену позивачем суму заборгованості відповідач не погасив. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Так, умовами кредитного договору передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 "Умов та правилами надання банківських послуг" сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі викладеного суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача [PERSON] в користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б\\н від 04 травня 2012 року, у розмірі 21326 грн. 95 коп., з яких: 1916 грн. 01 коп. заборгованість за кредитом, 16410 грн. 94 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією. У решті позову слід відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved