Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач у лютому 2015 року звернувся до суду з позовом і просить для задоволення вимог банку за Кредитним договором № 014-864-КЖ від 20.10.2005 року в сумі 64 666, 94 дол. США, що станом на 26.01.2015 року еквівалентно за курсом НБУ 1 022 384, 69 гр., звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів. Посилається в позові на те, що 20.10.2005 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений Договір кредиту № 014-864-КЖ,за умовами якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 60 000, 00 дол. США з погашення кредиту в порядку, визначеному п.1.1 договору, та кінцевим терміном погашення заборгованості до 19.10.2012 року. Згідно з п. 2.4.1 Кредитного договору позичальник зобов»язався сплачувати відсотки за користування кредитом не пізніше 15 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти за користування кредитом. 20.10.2005 року з метою забезпечення зобов»язань за Кредитним договором з відповідачами був укладений Іпотечний договір, за умовами якого відповідачі передали банку в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до умов Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов»язань за Кредитним договором банк, як іпотеко держатель, має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 09.07.2014 року та 27.01.2015 року відповідачам були направлені претензії про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання та запропоновано погасити заборгованість за умовами кредитного договору,однак вимоги банку залишилися без задоволення. Виходячи з того, що позичальник [PERSON] умови договору не виконує, кредит та відсотки за користування коштами не сплачує, станом на 26.01.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 64 666, 94 дол. США,що в гривневому еквіваленті становить 1 022 384, 69 гр. і складається з: · 35 164, 08 дол. США заборгованості по кредиту, що в гривневому еквіваленті становить 555 944, 28 гр.; · 29 502, 86 дол. США заборгованості по відсотках, що в гривневому еквіваленті становить 466 440,41 гр. Виходячи з того, що добровільно сплатити дану суму відповідачі відмовляються, просить задовольнити позов. Представник позивача подав до суду заяву, якою просить розглядати справу в його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечує. Відповідачів судове засідання неодноразово не з»являлися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку, визнаечномуст.74 ЦПК України. Судові повідомлення, направлені на їх адресу, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи дану норму закону та належне повідомлення відповідачів про час розгляду справи, неповідомленнями суд про причини їх неявки,суд вважає їх неявку в судове засіданні без поважних причин. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов"язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 20.10.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір кредиту № 014-864-КЖ,за умовами якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 60 000, 00 дол. США з погашення кредиту в порядку, визначеному п.1.1 договору, та кінцевим терміном погашення заборгованості до 19.10.2012 року. Згідно з п. 2.4.1 Кредитного договору позичальник зобов»язався сплачувати відсотки за користування кредитом не пізніше 15 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти за користування кредитом. 20.10.2005 року з метою забезпечення зобов»язань за Кредитним договором між сторонами був укладений Іпотечний договір, за умовами якого відповідачі передали банку в іпотеку банку двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до умов Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов»язань за Кредитним договором банк, як іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 09.07.2014 року та 27.01.2015 року відповідачам були направлені претензії про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання та запропоновано погасити заборгованість за умовами кредитного договору,однак вимоги банку залишилися без задоволення. Виходячи з того, що позичальник [PERSON] умови договору не виконує, кредит та відсотки за користування коштами не сплачує, станом на 26.01.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 64 666, 94 дол. США,що в гривневому еквіваленті становить 1 022 384, 69 гр. і складається з: · 35 164, 08 дол. США заборгованості по кредит, що в гривневому еквіваленті становить 555 944, 28 гр.; · 29 502, 86 дол. США заборгованості по відсотках, що в гривневому еквіваленті становить 466 440,41 гр. / а.с.7 - 28 / Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне подання вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). З наведеного вище випливає, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. З п.1.1 Договору кредиту вбачається, що ним був встановлений Графік погашення заборгованості шляхом внесення щомісячних платежів до жовтня 2012 року. Судом встановлено, що з серпня 2008 року умови договору позичальником не виконуються, кредит та відсотки за користування коштами не погашаються. Умовами ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. З точки зору частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, статей 36,37 Закону України «Про іпотеку» позивач, як іпотекодержатель, має право захистити свої майнові права звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. За умовами п.4.1 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем -1, тобто позичальником [PERSON] за умовами Договору кредиту основного зобов»язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] порушив умови укладеного з позивачем договору, вимоги позивача є обґрунтованими. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до п. 42 вище приведеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Виходячи з викладеного,

Outcome: approved