Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

позивач просить суд стягнути з [PERSON] , на її користь, аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини із всіх видів заробітку щомісячно на час навчання, починаючи з дня звернення до суду, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, обґрунтовуючи позов наступним. Вона, [PERSON] , з відповідачем - [PERSON] , є батьками повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, так як ніде не працює, оскільки являється студентом. До досягнення сином повноліття, на його утримання з відповідача стягувались аліменти згідно з постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 24.07.2002р. у справі № 2-405/2002. На даний час вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з наступним. Згідно з довідки від 13.07.2020 року № 176, що видана КВНЗ КОР "Богуславський гуманітарний коледж імені І.С. Нечуй - Левицького", їхній син є студентом цього навчального коледжу, та навчається на денній формі за кошти обласного бюджету з 01.09.2019 року. Термін навчання до 30.06.2023 року. 26.05.2020 року їхньому сину виповнилося 18 років. Приписами ч. 1 ст. 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно з правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що очевидною і такою, що не потребує додаткового доказування, є та обставина, що у зв`язку з навчанням на денній формі для забезпечення належного рівня навчального процесу (необхідність підручників, методичної літератури, канцелярських товарів, одягу тощо), для придбання продуктів харчування, одягу тощо, її з відповідачем син потребує матеріальної допомоги. Необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання, так як він ще не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. За таких обставин вважає, що на утримання сина, який проживає з нею, слід стягувати з відповідача аліменти на утримання сина на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. При цьому, відповідач має можливість сплачувати аліменти. Враховуючи наведене, і беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 200 СК України, вважає, що з відповідача на утримання повнолітнього сина слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення. Він платив аліменти до 18 років та буде і далі їх платити. Суд, вислухавши сторони та дослідивши подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Із матеріалів справи вибачається, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані зі стягненням аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. У відповідності до ст. ст. 13, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII , іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження та ін. [INFO] у місті Кагарлик Київської області народився [PERSON] . Його батьками є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 2/3 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] є студентом другого курсу Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Богуславський гуманітарний коледж імені І.С. Нечуя-Левицького», який навчається на денній формі за кошти обласного бюджету з 01.09.2019 р. Термін навчання до 30.06.2023 р. У зв`язку з навчанням позивач [PERSON] несе матеріальні витрати на навчання [PERSON] , а саме: на проїзд, купівлю канцелярських товарів, предметів першої необхідності, одягу та взуття. Суд також бере до уваги той факт, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги працевлаштуватися. Суд вважає, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батьків, які йому можуть її надати. А тому суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), до досягнення двадцяти трьох років за умови, він буде продовжувати навчання. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved