Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/ZB0SNP/3/001 від 27.02.2012 року в сумі 25974 гривні 73 копійки та судових витрат по справі. В обґрунтування вимог позивач вказував, що 27 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПУАТ «Фідобанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/ZB0SNP/3/001 (Споживчий кредит «Оптимальний»). Згідно з п. 1.1. кредитного договору, кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надає позичальнику кредит в сумі 20000 гривень, зі строком користування кредитними коштами 36 календарних місяців, із сплатою 35 процентів річних та формою погашення ануїтет. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплати процентів за користування кредитом здійснювати щомісячно 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з Графіком погашення, наведеним в Додатку № 2 до цього Договору. Згідно п. 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Позивач свої зобов'язання, взяті на себе за кредитним договором, виконав - надав [PERSON] грошові кошти (кредит) у сумі 20000 гривень, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, відповідно до умов викладених у п. 2.1. кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER] та Заявою на видачу готівки № 38 від 27.02.2012 року. В свою чергу відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати нарахованих за користування кредитом процентів. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/ZB0SNP/3/001 від 27 лютого 2012 року, станом на 21 липня 2014 року заборгованість [PERSON] перед банком складає 25974,73 гривень: - заборгованість по кредиту прострочена - 11628,41 гривень; - заборгованість по кредиту поточна - 6271,46 гривень; - заборгованість по процентах прострочена - 8074,86 гривень. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 4.2.3. кредитного договору, окрім цього договору сторони керуються умовами, викладеними в «Правилах надання та обслуговування кредиту для споживчих потреб в AT «Ерсте Банк». Виходячи з умов ч. 3 п. 4.2.5. «Правил», у випадку порушення позичальником умов укладеного кредитного договору банк має право вимагати достроково погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи прострочену та поточну заборгованість позичальника за кредитом, прострочену заборгованість позичальника за процентами, та/або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані проценти за користуванням кредитом та неустойку (пеню, штрафи). Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. У зв'язку із зазначеним, та реалізовуючи своє право, закріплене у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ПУАТ «ФІДОБАНК» просить суд стягнути всю заборгованість за кредитним договором, а не лише прострочену. Представник позивача за довіреністю О.О. Тесляр в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, а справу просив розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання 17.12.2014 року не з'явилась також, причини неявки суд не повідомляла, заяви про відкладення розгляду справи не подавала. 18 грудня 2014 року справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі поданих позивачем доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 27 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПУАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/ZB0SNP/3/001 (Споживчий кредит «Оптимальний»). Згідно вказаного договору, [PERSON] надано кредит у сумі 20000 грн. зі строком користування кредитними коштами 36 календарних днів, зі сплатою 35 процентів річних та формою погашення ануїтет. Із заяви на видачу готівки № 38 від 27.02.2012 року та виписки по рахунку [NUMBER], слідує, що відповідачка одержала від позивача на рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 20000 грн., із яких за мінусом комісій готівкою отримала 19406 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором. Як вбачається із змісту розрахунку заборгованості по кредиту № 014/ZB0SNP/3/001, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 21.07.2014 року складає 25974,73 гривні, яка складається: - заборгованість по кредиту прострочена - 11628,41 гривень; - заборгованість по кредиту поточна - 6271,46 гривень; - заборгованість по процентах прострочена - 8074,86 гривень. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку має місце неналежне виконання зобов'язання відповідачем, а тому враховуючи, що на день розгляду справи заборгованість позивачу не сплачена, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 014/ZB0SNP/3/001 від 27.02.2012 року на загальну суму 25974,73 грн. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 64 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. На обґрунтування доводів позовних вимог банком до суду було надано розрахунок суми заборгованості, підписаний представником банку, який судом визнано належним та допустимим доказом та оцінено у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України, тому суд приходить до висновку, що цей доказ відповідає вимогам процесуального закону і підтверджує обставини, викладені в позовній заяві. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь ПАТ "Фідобанк" належить стягнути судовий збір в розмірі 259 грн. 74 коп.

Outcome: approved