Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У березні 2016 року представник ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 821/10/27-11/7-211 від 29.11.2007 року, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 18598,00 доларів США, на придбання автомобіля з оплатою 11,9 відсотків за користування кредитом та кінцевим терміном погашення кредиту 10.11.2014 року. Проте відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 29.02.2016 року у сумі 255596,11 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 104068,79 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 67339,40 грн., заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 39232,61 грн., та заборгованості по пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 11174,62 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 25674,90 грн; розмрі інфляційних витрат за відсотками - 8105,79 грн. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача, не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав, у зв'язку з чим з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 821/10/27-11/7-211 від 29.11.2007 року, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 18598,00 доларів США, на придбання автомобіля з оплатою 11,9 відсотків за користування кредитом та кінцевим терміном погашення кредиту 10.11.2014 року, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, передбачених умовами кредитного договору. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується заявою про видачу готівки від №2 від 29.11.2007 року, випискою по особовому рахунку 29.11.2007 року. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Всупереч умов кредитного договору [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та відсоткам, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Таким чином, станом на 29.02.2016 року у сумі 255596,11 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 104068,79 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 67339,40 грн., заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 39232,61 грн., та заборгованості по пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 11174,62 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 25674,90 грн; розмрі інфляційних витрат за відсотками - 8105,79 грн. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 3833,94 грн., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved