Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що вона придбала квартиру [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які фактично не мешкають за місцем реєстрації з червня 2010 року, тобто з моменту укладення договіру купівлі-продажу від 02.06.2010 року, а всі обов'язки, щодо утримання квартири та оплати комунальних послуг, виконуються позивачкою. Вважає, що за наведених обставин відповідачі втратили право користування житловим приміщенням. Позивачка та представник позивача в судове засідання не з'явилися, представник позивачки подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Згідно адресних довідок Олександрійського МВ УДМС (а.с. 14-15), відповідачі зареєстровані [ADDRESS]. Поштові повідомлення про вручення відповідачеві судової повістки, позовної заяви та доданих до неї документів повернулися з поштовою відміткою, що відповідачі за зареєстрованою адресою не проживають. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин відповідачі вважаються такими, що повідомлені належним чином про час, дату, місце судового розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за наявними доказами, що відповідає вимогам ст. 224-226 ЦПК України . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 п. 7 ст. 71 ЖК України визначено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі: договору купівлі-продажу від 02.06.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 508; витягу з державного реєстру правочинів, належить [PERSON] (а.с.5-6). Згідно довідки КП "Житлогосп" від 23 червня 2014 року, акту № 696 від 23.06.2014 та адресної довідки Олександрійського МВ УДМС, встановлено, що [PERSON] та [PERSON], зареєстровані в квартирі позивачки, як член сім'ї позивачки, але з 2010 року не проживають за вказаною адресою (а.с. 7, 8, 14, 15). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі з 2010 року не проживають у квартирі за місцем реєстрації, реєстрація відповідачів у вказаній квартирі порушує право власності позивачки на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона вимушенна сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих у квартирі осіб, в зв'язку з чим вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved