Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON], діючи в інтересах в інтересах малолітньої [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їх дочки [PERSON], [INFO]. Позов в частині стягнення аліментів ухвалою від 09.12.2016 залишено без розгляду. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що після розірвання з відповідачем шлюбу, з 2010 року не спілкувався з дочкою, не відвідував її, не цікавився її навчанням, здоров'ям та життям. Матеріальної допомоги на утримання дитини також не надавав. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Паламарчук С.В. позов підтримали, з підстав, вказаних у позовній заяві. Допитана в якості свідка позивача суду показала, що востаннє відповідач бачив дочку, коли тій було три роки. На день народження, коли дитині виповнилося 4 роки батько лише зателефонував. З того часу з дитиною не спілкується. Дочка є інвалідом дитинства. Батько не цікавиться дитиною взагалі, при тому, що він проживає на сусідній вулиці. Перешкод у вихованні ним дочки йому ніхто не чинить. Аліменти практично не сплачує. Вона перебуває у шлюбі. У її чоловіка та дитини добрі відносини. Представник органу опіки та піклування Орел Л.І. у судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON], через його ухилення від виконання обов'язків, оскільки з 2010 року вихованням дитини він не займається. Відповідач у судове засідання не з'явився. До суду спрямував заяву з проханням справу слухати за його відсутності. Не заперечив проти позбавлення його батьківських прав. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 6). Дитина проживає з матір'ю. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16 липня 2010 року ( а.с .7). Відповідач за вироком суду від 25.11.2015 засуджений за частиною другою статті 307 КК України та відбуває покарання в Бердичівському виправному центрі № 108 ( а.с. 8). З характеристики з ЗОШ № 5 на [PERSON], яка навчається у третьому класі вбачається, що батько за час навчання дитини в школі жодного разу не відвідав школи та батьківські збори. Він не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям та навчанням ( а.с. 33). Відповідно довідки Бердичівського міськрайонного відділу ДВС станом на 01.09.2016 борг [PERSON] по сплаті аліментів складає 24 638,00 грн. З липня 2014 року по квітень 2016 аліменти відповідач не сплачував ( а.с .31) . Згідно висновку від 08.12.2016 органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] ( а.с. 36-37). Думка дитини щодо розв'язання даного спору за наполяганням матері не з'ясована, зважаючи на вік дитини та наявність у дитини проблем зі здоров'ям. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини четвертої 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Дослідженими доказами доводиться свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо дочки [PERSON]. Це виразилося у тому, що відповідач, починаючи з часу розірвання шлюбу з 2010 року самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, фактично вихованням дитини останні шість років займається лише мати. Про небажання батька займатися вихованням дитини, відповідно, і його ставлення до дитини, свідчить його заява про визнання позову. Оскільки такі дії відповідача тривають на протязі значного періоду часу, настали з винної поведінки останнього, йог слід позбавити батьківських прав щодо дочки. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки її витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved