Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зміну предмету позову, зазначав, що [INFO] у місті Києві у віці 72 років помер [PERSON], [INFO], який з 1967 року перебував у шлюбі з його матір'ю [PERSON] та фактично замінив йому батька. Згідно із заповітом, посвідченим 03 липня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 2417, все своє майно [PERSON] заповідав йому, [PERSON] Після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку він звернувся до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 10 листопада 2011 року вказаною нотаріальною конторою йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1820 га, що розташована на території Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 085837, виданого 14 листопада 1997 року Бобрицькою сільською радою, зареєстрованого 07 березня 1998 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 752. 23 травня 2012 року відповідно до цього свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку площею 0,1820 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], він одержав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 440974, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3221280403:03:006:0055. На зазначеній вище земельній ділянці на підставі паспорта на забудову земельної ділянки в населеному пункті України, зареєстрованого 29 травня 1992 року за № 565, та рішення сесії Бобрицької сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області від 31 січня 1992 року, спадкодавцем [PERSON] здійснювалось будівництво житлового будинку, який на даний час знаходиться на належній уже йому, позивачу, земельній ділянці за вказаною адресою. Побудувавши житловий будинок, спадкодавець [PERSON] у зв'язку зі смертю не встиг вжити заходів щодо проведення технічної інвентаризації збудованого житлового будинку, введення його в експлуатацію та реєстрації за собою права власності на цей будинок. Порушень вимог чинного законодавства під час будівництва житлового будинку, будівельних норм і правил [PERSON] допущено не було. Згідно із технічним паспортом, виданим на ім'я спадкодавця [PERSON], загальна площа житлового будинку становить 104,5 м2, житлова площа 31,2 м2. У ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), введення його в експлуатацію та державної реєстрації цих прав. Оскільки він, [PERSON], є єдиним спадкоємцем усіх прав та обов'язків померлого [PERSON], вважає, що до нього у порядку спадкування за заповітом перейшли також права забудовника житлового будинку [ADDRESS], які полягають у введенні вказаного будинку в експлуатацію та проведенні державної реєстрації права власності на нього. Просив визнати за ним права забудовника житлового будинку, розташованого у [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов. Відповідач Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, у якій просить розглянути справу без участі їхнього представника за наявними у справі матеріалами. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Із заповіту, посвідченого 03 липня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2417, видно, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповідав позивачу [PERSON] Із спадкової справи № 89/2010 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 08 лютого 2010 року в установлений законом строк [PERSON] звернувся до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 08 жовтня 2010 року та 10 листопада 2011 року позивачу [PERSON] зазначеною нотаріальною конторою видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлому [PERSON] майно, а саме: ? частку квартири [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1820 га, що розташована на території Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, які зареєстровані в реєстрі за №№ 1-1764 та 1-1982. Суд встановив, що на вказаній вище земельній ділянці, наданій для будівництва житлового будинку та господарських будівель, на підставі рішення сесії Бобрицької сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області від 31 січня 1992 року, паспорта на забудову земельної ділянки в населеному пункті України, проекту забудови земельної ділянки, тобто в установленому законом порядку, спадкодавець [PERSON] здійснював будівництво житлового будинку по [ADDRESS]. За змістом положень ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту державної реєстрації після завершення будівництва житлового будинку та прийняття його до експлуатації. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. На момент смерті [INFO] [PERSON] житловий будинок в експлуатацію не введений, право власності на нього за спадкодавцем зареєстровано не було. 23 травня 2012 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-1982 від 10 листопада 2011 року позивач [PERSON] одержав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1820 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3221280403:03:006:0055. На цій успадкованій [PERSON] земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який спадкодавцем [PERSON] в експлуатацію не введений, що підтверджується технічним паспортом на спірний житловий будинок. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], яким у встановленому законом порядку, на відведеній для цього земельній ділянці здійснювалось будівництво житлового будинку та господарських будівель, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved