Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 6173 гривні 04 копійки, витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 640 гривень 00 копійок, судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, витрати за юридичні послуги в сумі 750 гривень 00 копійок, а всього 7 806 гривень 64 копійки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 вересня 2010 року, близько 17 години 00 хвилин на території ГБК по вулиці Березняківській 3 в м. Києві, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2010 року. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Шкода», д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ВС/6030004, строк дії якого з 27 вересня 2009 року по 26 вересня 2010 року. Розмір завданих збитків згідно Звіту № 149_24. 11-4 мтсбу від 24 листопада 2010 року, складеного спеціалістом ТОВ «Гарант-Асістанс», був визначений згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та склав суму в розмірі 7 407 гривень 65 копійок, в тому числі ПДВ - 1234 гривень 61 копійку. Отже, податок на додану вартість в розмірі 1 234 гривні 61 копійку не є прямим збитком, а тому не можу бути включений МТСБУ до суми регламентної виплати. Таким чином розмір регламентної виплати за відрахуванням суми ПДВ становить 6173 гривні 04 копійки. 15 листопада 2010 року потерпілий повідомив МТСБУ про ДТП та 16 лютого 2011 року звернувся з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. 02 березня 2011 року на адресу відповідача було направлено листа про добровільне врегулювання спору з потерпілим, який той отримав та залишив без відповіді. Так, зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 21 березня 2011 року здійснило виплату відшкодування потерпілому в сумі 6173 гривні 04 копійки. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 18 квітня 2011 року на адресу відповідача було направлено листа про досудове врегулювання спору з МТСБУ, проте відповіді МТСБУ не отримало, що змусило позивача звернутися в суд за захистом свого порушеного права. У зв`язку зі зверненням до суду позивачем були понесені судові витрати, що підтверджується відповідним контрактом та платіжними дорученнями, відшкодування яких передбачено ст. 88 ЦПК України. В судове засідання представник позивача МТСБУ - Патрик Г.Г., не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2010 року о 17 годині 00 хвилин в м. Києві, на території ГБК по вул. Березняківській, 3, між автомобілем «Мерседес», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Шкода», д/н [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. Згідно довідки Дніпровського УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, автомобіль «Шкода», д/н [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06 вересня 2010 року о 17 годині 00 хвилин, отримав механічні пошкодження (а.с.14). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2010 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення прав керування транспортним засобом строком на два роки (а.с.13). На даний час постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2010 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Шкода», д/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.11). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шкода», д/н [NUMBER] була застрахована в НАСК «Оранта», що підтверджується полісом № ВС/6030004 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 27 вересня 2009 року по 26 вересня 2010 року включно (а.с.12). 15 листопада 2010 року до МТСБУ звернувся [PERSON] з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.7). Відповідно до Звіту № 149_24.11-4 мтсбу про оцінку КТЗ «Skoda Octavia» держномер [NUMBER] від 24 листопада 2010 року, складеного ТОВ «Гарант-Асістанс», матеріальний збиток, завданий власникові КТЗ «Skoda Octavia» держномер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 7 407,65 гривень (а.с. 16 -19). 16 лютого 2011 року до МТСБУ звернувся [PERSON] з заявою про здійснення відшкодування шкоди, на підставі ст. 35 та ст. 41.1 п. "а" Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON], який не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП. 01 березня 2011 року МТСБУ склало довідку №1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, яким визначило розмір відшкодування на суму 6173 гривні 04 копійки (а.с.32). 21 березня 2011 року МТСБУ винесло наказ № 679 у відповідності до ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про виплату потерпілій стороні шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на 6173 гривні 04 копійки (а.с. 32 об.). Платіжним дорученням № 1155 від 21 березня 2011 року МТСБУ здійснило перерахування страхового відшкодування [PERSON] на суму 6173 гривні 04 копійки (а.с. 33). Додатково, позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 640 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 914 від 10 березня 2011 року та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України). З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що відповідачем доказів щодо спростування вимог позивача суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь підприємства страхового відшкодування в сумі 6813 гривень 04 копійки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було оплачено згідно квитанцій судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Крім того, до витрат позивача відносяться, і витрати понесені у зв'язку правовою допомогою в розмірі 750 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 175 від 20 січня 2014 року. Відповідно до контракту про надання правової допомоги № б/н від 28 вересня 2012 року укладеного між МТСБУ та СПД [PERSON], а також додаткової угоди № 48 до контракту від 17 грудня 2013, замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення від імені замовника справи за позовом до [PERSON] (ціна позову - 6813,04 гривень). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 750 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved