Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач у січні 2015 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим 27.07.2006 р. з останнім був укладений Договір № 145ж/ч-06 про участь у витратах на утримання житлового будинку та прилеглої території, відповідно до якого позивач зобов'язався надавати послуги, а відповідач [PERSON] відповідно зобов'язався їх сплачувати. Проте, у період з листопада 2011 р. по жовтень 2012 р. за відповідачем утворилась заборгованість по комунальним послугам на загальну суму 6 515,51 грн. В подальшому відповідач частково сплатив заборгованість в сумі 2 328,72 грн., проте, до теперішнього часу відповідач залишок заборгованості в розмірі 4 186,79 грн. не сплатив, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача борг в ромзірі 4 186,79 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином за останнім відомим місцем реєстрації (а.с. 45, 62), а тому суд на підставі ст.. 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Встановлено, що відповідно до Акту приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта, будинку, споруди, зареєстрованого 03.01.1997 р. за № 230 в Управлінні держархбудконтролю Головкиївархітектури Київської міської державної адміністрації Фірма «Т.М.М.» - ТОВ, є експлуатуючою організацією будинку [ADDRESS] Проте, відповідно до Акту № 2 Приймання-передачі житлового комплексу з балансу на Баланс, з 01.11.2012 р. Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю передало на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва 2» житловий будинок [ADDRESS] в м. Києва (а.с. 34-37). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 27.07.2006 р. є власником чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 22-23). Встановлено, що житлове приміщення відповідача обладнане водопроводом, гарячим водопостачанням, опаленням центральним, каналізацією та електроенергією. В судовому засіданні встановлено, що 27.07.2006 р. між сторонами був укладений Договір № 145ж/ч-06 про участь у витратах на утримання житлового будинку та прилеглої території, відповідно до умов якого позивач Фірма «Т.М.М.» - ТОВ, яка здійснює експлуатацію вказаного вище житлового будинку, зобов'язалася надавати відповідачу - [PERSON] комплекс послуг: постачання електроенергії, теплоенергії, води за діючими в Україні стандартами; забезпечення утримання нежилого фонду комплексу та прилеглих територій; обслуговування, експлуатація, поточний та капітальний ремонт; забезпечення контролю за рухом (не допуску) сторонніх осіб; забезпечення трансляції програм кабельного телебачення та інші комунальні послуги, а відповідач, в свою чергу зобов'язався оплачувати надані послуги (а.с. 6). Відповідно до п.п. 3.1 та 3.3. Договору, власник сплачує вартість спожитих послуг до десятого числа наступного місяця, в сумі, зазначеної у наданому рахунку на оплату послуг. Сума наданих Товариством послуг розраховується щомісячно. Таким чином, зазначений вище Договір укладений між сторонами на день постановлення судового рішення є чинним, сторонами в судовому порядку не оскаржувався. Встановлено, що відповідач за період з листопада 2011 р. по жовтень 2012 р. не сплачував вартість наданих комунальних послуг, внаслідок чого утворилась значна заборгованість в розмірі 6 515,51 грн., які в подальшому відповідачка частково оплатила в розмірі 2 328,72 грн., у зв'язку з чим, залишок заборгованості становить 4 186,79 грн. (а.с. 20-21). Встановлено, що у квітні 2014 р. Фірма «Т.М.М.» - ТОВ звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 4 186,79 грн., яка судом була задоволена та 06.05.2014 р. був вданий судовий наказ, який ухвалою суду від 10.07.2014 р. був скасований (а.с. 38, 39-40). Згідно пункту 5 частини 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Встанволено, що відповідачку [PERSON] була направлена досудова вимога від 27.12.2012 р. про сплату заборгованості за спожиті послуги, яка була залишена без реагування (а.с. 28, 29). Таким чином, суд, приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, яка утворилась за відповідачем [PERSON] в розмірі 4 186,79 грн. та вважає за необхідним стягнути з останнього вказану заборгованість. Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, при цьому, відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Згідно ст. 10 Житлового кодексу Української РСР громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач користуються житлом (отримує послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території), отримує комунальні послуги, однак плату за ці послуги в повному обсязі у період з листопада 2011 р. по жотень 2012 р. не вносив, всупереч вказаним нормам Закону, а тому зазначена вище заборгованість підлгає примусовому стягненню з відповідача. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позивачем вірно проведені нарахування наданих відповідачу комунальних послугах, а тому існуюча заборгованість підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved