Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Представник позивача Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Мати - [PERSON] , [INFO] , відносно доньки є матір`ю - одиначкою. Відомості про батька дитини, згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідачка фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] , офіційно не працює, свого житла не має, схильна до вживання спиртних напоїв та частої зміни співмешканців, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов проживання та розвитку дитини, її освіти, виховання та лікування. Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 05.12.2020 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , 05.12.2020 року о 17:20 знайдена на вулиці біля будинку [ADDRESS] без супроводу дорослих та передана до Маріупольської міської лікарні № 4 ім. І.К.Мацука. З повідомлення начальника головного управління національної поліції в Донецькій області ЦВП Лівобережне відділення поліції від 08.12.2020 року, встановлено, що дитину на вулиці виявила мешканка будинку [ADDRESS] [PERSON] Законного представника матір [PERSON] було встановлено пізніше та за даним фактом з нею була проведена роз`яснювальна бесіда про обов`язковість виконання батьківські обов`язки, складено адміністративний протокол згідно ст.184 КУпАП України. Після медичного обстеження малолітня [PERSON] передана до КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», де перебуває до теперішнього часу. Згідно п. 3.8 статуту КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» та п.17 «Типового положення про центр соціально - психологічної реабілітації дітей», тимчасове перебування дітей в закладі не перевищує 9 місяців. Час перебування малолітньої [PERSON] , закінчується. Просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти користь законного представника дитини на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. На розгляд справи представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представники третьої особи - Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради та Лівобережного районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 01 від 18 березня 2014 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьком якої зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відомості про батька дитини, згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). З листів директора ЗОШ № 51 від 02 грудня 2020 року № 231 та від 07 грудня 2020 року № 241, вбачається, що [PERSON] навчається в зазначеній школі з першого класу. У першому та другому класі [PERSON] систематично відвідувала навчальні заняття. Мати приходила на батьківські збори, приймала активну участь у житті класу. З 2020 року коли [PERSON] переїхала до свого знайомого почала вести аморальний спосіб життя, не працювала, міняла місця мешкання. [PERSON] з вересня 2020 року не контролює навчання та виховання дитини, батьківські збори не відвідує, зв`язок з класним керівником не підтримує. Тому адміністрація школи клопоче про притягнення матері [PERSON] до відповідальності за невиконання своїх батьківських прав у межах компетенції та вирішити питання із захисту прав дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 05.12.2020 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , 05.12.2020 о 17:20 год. знайдена на вулиці біля будинку [ADDRESS] без супроводу дорослих та передана до Маріупольської міської лікарні № 4 ім. І.К.Мацука. Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 23 грудня 2020 року [PERSON] визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Згідно висновку управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про доцільність/недоцільність повернення дитини до родини матері від 15 грудня 2020 року вбачається, що діючи в найкращих інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , враховуючи відсутність матері, управління вважає недоцільним повернення дитини до родини матері [PERSON] . З витягу з протоколу № 19 від 15 червня 2021 року п.45 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради вбачається, що матір - [PERSON] є такою, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та вважають доцільним звернення до суду з заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Аналіз досліджених судом доказів свідчить, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї доньки [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з матір`ю і вона не опікується її долею, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, дитина не отримує від неї тепла та батьківської турботи, що свідчить про невиконання нею своїх батьківських обов`язків, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8. 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій фошовій сумі (ч.ч. 2,3 ст. 181 СК України). Згідно вимог ч. І ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 18 червня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з відповідачки [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 2270 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved