Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.03.2007р. між позивачем- ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №05/22-07, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 50.000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Окрім того, в забезпечення виконання зобов»язань позичальником 15.03.2007р. між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №74/12-07, відповідно до умов якого останій поручається перед банком за виконання [PERSON] взятих на себе відповідно до кредитного договору обов»язків. В подальшому, 17.12.2012р між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги по вищезазначених кредитних договорах було відступлене право на користь останього, а відтак до позивача перейшли всі прав ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором №05/22-07. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що він свої зобов»язання виконав в повному обсязі, проте відповідачі в порушення вимог кредитного договору станом на 01.01.2015р. мають прострочену заборгованість 18.223,33 доларів США (287.355,60 грн.)- заборгованість за кредитом; 5.485,42 доларів США (86.497,15 грн.)- заборгованість по процентам за користування кредитом, а відтак позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором та суму понесених ним судових витрат: 3.654,00 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не прибув, проте подав письмову заяву від 13.01.2017р., в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просив суд їх повністю задоволити, а справу розглянути у його відсутності. Відповідачі та їх представник, в судове засідання не з"явилися, хоча про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином, зокрема- судовими повістками, причину своєї неявки до суду не повідомили, у зв»язку з чим суд, зі згоди представника позивача, викладеній в заяві, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд приходить до наступного. За приписами ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобовязана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10,11,57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215). Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст.6) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договірних зобов»язань, зокрема, згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимогами законодавства. Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові коти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо позики, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до приписів ст.1048 зазначеного Кодексу. Аналіз зазначених норм дає суду підстав прийти до висновку, що у разі прострочення позичальником сплатити чергової суми у позикодавця виникає право вимагати сплатити всієї суми позики, яка залишилась несплаченою, тобто вважаються такими, що настали всі строки платежу по всій позиці в цілому. Суд встановив, що всупереч цьому, відповідачі не виконали свої зобов'язання, передбачені як Кредитним договором так і договором поруки. Так, як достовірно встановлено з матеріалів справи 15.03.2007р. між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №05/22-07, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 50.000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов»язань даним позичальником 15.03.2007р. між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №74/12-07, відповідно до умов якого останій поручається перед банком за виконання [PERSON] взятих на себе відповідно до кредитного договору обов»язків. Між тим, відповідно до ч.1 ст.553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Матеріалами справи достовірно встановлено, що банк свої зобов»язання виконав в повному обсязі, проте відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору, у зв»язку із неналежним виконанням умов укладеного кредитного договору, станом на 01.01.2015р. має прострочену заборгованість 18.223,33 доларів США (287.355,60 грн.)- заборгованість за кредитом; 5.485,42 доларів США (86.497,15 грн.)- заборгованість по процентам за користування кредитом, Отже, в даному випадку у відповідачів існують єдині солідарні зобов»язання перед позивачем по виконанню кредитного договору. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що однією із гарантій захисту інтересів кредитора у солідарному зобов»язані є те, що солідарні боржники залишаються зобов»язаними доти, доки зобов»язання не буде виконано повністю. Так, ч.1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов»язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання ообов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Матеріалами справи також встановлено, 17.12.2012р між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги по вищезазначених кредитних договорах було відступлене право на користь останього, а відтак до позивача перейшли всі прав ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» щодо права вимоги до відповідачів за кредитним договором №05/22-07. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Окрім того, ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання (ст.625 цього Кодексу). Зобов»язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Оскільки в суді на підставі належних та достовірних доказах встановлені обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, те, що відповідачі не виконали взяті на себе відповідно до кредитного договору обов»язки, суд вважає позов підставним і такий підлягає до задоволення. Суд також вважає, що судові витрати по справі, які поніс позивач, слід стягнути з відповідачки, оскільки відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В даному випадку відповідно до платіжних доручень від 09.02.2015р. \\а.с.4\\ позивач сплатив 3.654,00 грн. судового збору. Відповідно до вимог ст.ст.525,554,1048,1050,1054 ЦК України та

Outcome: approved