Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «Україна» про відшкодування матеріальної шкоди та просив стягнути з ПАТ «СК «Україна» на свою користь страхове відшкодування у сумі 40 260 грн. 79 коп. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що з вини [PERSON] 12.07.2015 року відбулась ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Україна», про що він повідомив на місці ДТП. [PERSON] у встановленні законом строки звернувся до ПАТ «СК «Україна» із відповідною заявою та документами, необхідними для виплати страхового відшкодування. Представником відповідача 01.07.2014 року було здійснено огляд автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], про що складено відповідний акт. Разом з тим, з моменту вчинення ДТП та по теперішніго часу відповідач жодним чином не намагався відшкодувати позивачеві завдану йому метеріальну шкоду, у зв'язку з чим, позивач змушений був звернутись до суду з позовною заявою. Позивач у судове засідання не з'явився, однак через свого предсвника, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 12.07.2015 року о 22.00 год., керуючи автомобілем [NUMBER], в м.Києві пров. Левадний, 7, з ознаками алкогольного сп"яніння, під час руху заднім ходом, не переконався у відсутності перешкод та не звернувся за допомогою до третіх осіб, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.2.9(а) та п.10.9 ПДР України та вчинив адмінправопорушення передбачене ст.124 та ст.130 ч.1 КУпАП. Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 22.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 та ст.130 ч.1 КУпАП, однак провадження у справі закрито у зв"язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.10). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль [NUMBER] належить позивачу [PERSON] (а.с.7-8). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] була застраховано у ПАТ «СК «Україна» відповідно до полісу серії АІ №4457062. Строк дії полісу охоплює період вчинення ДТП (а.с.42). Згідно данних автоматизованої інформаційної системи МВС, 13.02.2015 року автомобіль ГАЗ 33021, д.н.з. [NUMBER] був перереєстрований на новога власника з присвоєнням іншого номерного знаку, а саме: [NUMBER], що вбачається з листа Регіонального сервісного центру в м.Києві від 11.07.2016 року за №31/26-Т-701 (а.с.43) Відповідно до Звіту №2125 про визначення вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ від 03.08.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] склала 40 260 грн. 79 коп. (а.с.11-41). Згідно ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України). Згідно із ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно також задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved