Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач у квітні 2020 року звернувся до суду з позовом до Подільської районної у м.Полтаві ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, про визнання права власності на нерухоме майно. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача Подільської районної\~у м.Полтаві\~ради по справі надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Від третьої особи Департаменту державної\~архітектурно-будівельної\~інспекції у\~Полтавській області надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, системно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05.07.2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л., в реєстрі за № 2099, позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у м. Полтаві по вулиці Садибна №6 «б». Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.07.2019 року, індексний номер 172812296. (а.с.9) Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці 0,0418 га, цільове призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», яка належить Позивачу на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05.07.2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л., в реєстрі за № 2100. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.07.2019 року, індексний номер 172818557. (а.с.11) Після набуття у власність жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки у м. Полтаві по вулиці Садибна №6 «б», позивачем з метою поліпшення житлових умов було виконано ряд будівельно-підрядних робіт з реконструкції гаража і літньої кухні під житловий будинок, загальною площею 159,5 кв.м. та будівництво альтанки, площею 12,2 кв.м. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленого станом на 06.02.2020 року ФОП [PERSON] , він складається з: житлового будинку літ. А1, а2, загальною площею 31,8 кв.м., в складі наступних приміщень: кухня (1) площею 6,6 кв.м, санвузол (2) площею 2,9 кв.м, кімната (3) площею 11,9 кв.м, передпокій (4) площею 10,4 кв.м, житлового будинку літ. О1, о2, загальною площею 159,5 кв.м., в складі наступних приміщень: гараж (І) площею 18,9 кв.м., кухня (1) площею 22,4 кв.м, санвузол (2) площею 2,7 кв.м, теплогенераторна (3) площею 7,8 кв.м, майстерня (4), площею 26,8 кв.м., коридор (5), площею 5,3 кв.м., кімната (6), площею 18,4 кв.м., кімната (7), площею 17,8 кв.м., кімната (8), площею 21,4 кв.м., санвузол (9), площею 4,7 кв.м., передпокій (10), площею 13,3 кв.м., погребу літ. м, вбиральні літ. Н, альтанки літ. П1, огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, огорожі № 3, колонки питної №4. (а.с.32-39) Як зазначено у звіті про проведення технічного обстеження реконструкції гаражу і літньої кухні під житловий будинок та будівництва альтанки, виготовленому експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] . Соць 06.02.2020 року, за результатами проведення технічного обстеження об`єкту встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації. (а.с.20-31) Згідно листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області № 1016-1.20/2/40 від 19.02.2020 року, роз`яснено, що на теперішній час прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється у відповідності до "Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, шляхом реєстрації декларацій встановленої форми. Водночас, зазначений порядок не передбачає введення в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів. А тому такі об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них у судовому порядку. (а.с.44) Згідно ст. 41 Конституції України право власності здобувається в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже побудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самовільно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво, про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено; про знесення самочинно збудованого нерухомого майна; про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; про стягнення витрат, пов`язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил (п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р.). Згідно п.п. 9,12 постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. У справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Як було зазначено вище, позивач є власником земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» на якій розміщений самочинно збудовані об`єкти. Об`єкти самочинного будівництва придатні для подальшої експлуатації, що встановлено у звіті про проведення технічного обстеження реконструкції гаражу і літньої кухні під житловий будинок та будівництва альтанки, виготовленому експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] . [PERSON] 06.02.2020 року. Позивач у встановленому законом порядку звертався до компетентного органу з питань прийняття в експлуатацію самовільно реконструйованого гаражу і літньої кухні під житловий будинок та самочинного будівництва альтанки, що підтверджується листом Департаменту держаної архітектурно-будівельної інспекції № 1016-1.20/2/40 від 19.02.2020 року. Вказаний лист Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції є відмовою компетентного державного органу у прийнятті самовільно збудованого гаражу до експлуатації. Визнання права власності на самовільно реконструйовані та побудовані будівлі є тим винятковим способом захисту права, з яким чинне законодавство пов`язує можливість визнання права власності за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є повністю обґрунтованими, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved