Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 3,3 га, що розташована на території м.Біляївка колишнього КСП «Промінь», діл.36, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 11.08.2008 року. Свої вимоги мотивує тим, що 11.08.2008 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, яка складається з вказаної земельної ділянки. Приватним нотаріусом їй було відмовлено в видачі свідоцтва на це спадкове майно, оскільки нею не надано оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку та рекомендовано звернутись до суду. Позивачка та її представник до судового засідання не з`явились, але представник позивачки надав заяву, в якій на позові наполягав та просив справу слухати у його відсутність (а.с.71). Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив справу слухати у його відсутність (а.с.22). Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, 11.08.2008 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 159191 від 12.08.2008 року (а.с.4). Після смерті якої залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка, площею 3,3 га, що розташована на території м. Біляївка, колишній КСП «Промінь», діл. №36, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій відповідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДО №017856 ( а.с.14). Позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Окнянського районного нотаріального округу ГТУЮ в Одеській області, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено постановою №86/02-31 від 28.03.2018 року, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, у звязку з чим рекомендовано звернутись до суду (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №502655, позивачка є дочкою померлої [PERSON] (а.с.6). Статтею 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно положень ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки Окнянської селищної ради № 02-22/886 від 30.03.2018 року вбачається, що позивачка на день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована разом з нею за однією адресою в с. Флора, Красноокнянського району Одеської області (а.с.11). Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, спадкування та інших цивільно-правових угод. Це положення закріплено і в ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Згідно ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивачки на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивачки, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останньої на земельну ділянку. \~ \~

Outcome: approved