Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] ,уточнивши позовні вимоги, звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до[PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приморська державна нотаріальна контора у м.Одеса про встановлення факту проживання за адресою: [ADDRESS] більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2013 року, однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , 1960 року народження, яка померла [INFO] , визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та усунення відповідача від права на спадкування. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2019 року цивільна справа була розподілена судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.03.2019 року по вищевказаній справі було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.03.2019 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено частково та накладено арешт на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належала на праві власності спадкодавцю [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач [PERSON] до судового засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючисьна те, що [INFO] померла [PERSON] , позивач проживала спільно з [PERSON] з 2013 року і до дня її смерті однією сім`єю, мали спільний бюджет і побут, вели спільне господарство, допомагали один одному та спільно несли витрати. У 2009 році помер чоловік [PERSON] , а у 2015 році померла донька [PERSON] , з цього часу стан здоров`я [PERSON] погіршився, у 2017 році вона перенесла операцію, не могла самостійно себе обслуговувати, потребувала догляду та турботи, за час сумісного проживання ніхто з родичів не цікавився їх життям, не відвідував, матеріально не допомагав, остання не працювала та не мала пенсії, окрім періодичних поштових грошових переказів з боку матері [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] . Протягом всього періоду хвороби [PERSON] самостійно надавала [PERSON] допомогу. Окрім того, [PERSON] за власний рахунок оплачувала послуги перевезення до лікарні, де допомагала її пересуватись та супроводжувала, купувала лікарські засоби, продукти питання. Оскільки на момент смерті [PERSON] вона постійно проживала разом з нею, здійснювала постійний догляд, то вважає себе такою що прийняла спадщину і бажає оформити свої спадкові права. Проте, рідний дядько спадкодавця, який є відповідачем у справі, також звернувся з заявою до нотаріуса та бажає оформити свої спадкові права. Позивач зазначає, що [PERSON] протягом часу проживання спадкодавця разом із [PERSON] , не навідував останню, не цікавився її здоров`ям, не доглядав, не допомагав її матеріально, морально та фізично. Після смерті [PERSON] дядько не приймав участі в організації та здійсненні поховання. Таку поведінку відповідача позивач розцінює як нехтування обов`язками щодо надання допомоги спадкодавцю на її утримання, допомоги по лікуванню. Крім того, позивач вказує, що протягом спільного проживання несла витрати по сплаті комунальних послуг по квартирі, проведенню ремонту, придбавала продукти харчування, організувала поховання як [PERSON] так і поховання її доньки [PERSON] . Коли позивач [PERSON] звернулась до Приморської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, нотаріусом було письмово роз`яснено, що на підставі її заяви було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , однак для встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем необхідно звертатися з позовом до суду./а.с.106/. Таким чином, [PERSON] просить суд встановити факт її спільного проживання з 2013 року з [PERSON] по день її смерті, тобто понад п`ять років; також просить визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом та усунути відповідача від права на спадкування після смерті [PERSON] . Представник позивача [PERSON] до судового засідання з`явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, до канцелярії суду надійшла письмова заява [PERSON] від 30.09.2019 року, із якої вбачається, що йому відомо, що у провадженні Київського районного суду м.Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] про визнання спадкоємцем четвертої черги та усунення від спадщини. Відповідач зазначає, що він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Після того, як йому стало відомо про смерть [PERSON] він своєчасно звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у м.Одесі з відповідною заявою щодо оформлення спадщини та надав документи, що підтверджують родинні відносини з [PERSON] , яка померла [INFO] . Також, у заяві вказано, що відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, враховуючи його місцезнаходження./а.с.146, т.2/. Представник третьої особи Шостої Одеської нотаріальної контори Пенчев К.Л. до судового засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу за їх відсутності. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача та її представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали спадкової справи № 156/2018р., приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії [NUMBER] від 20 квітня 2018 року /а.с.17/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира [ADDRESS] , іншого майна не має. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з норами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. За життя [PERSON] заповіт не залишила. Судом встановлено, що спадкоємці першої та другої черги за законом відсутні, оскільки чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , її донька - [PERSON] померла [INFO] , її мати - [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст.1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним дядько спадкодавця [PERSON] , що підтверджується доказами, які є в матеріалах справи та який своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою щодо оформлення спадщини. Однак, у подальшому звернувся з заявою до Приморської державної нотаріальної контори у м.Одесі, якою відкликав свою заяву та відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, до суду надійшла письмова заява, якою відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину фактично або подавали б заяви про прийняття спадщини відсутні. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, в матеріалах справи наявні належні докази, які підтверджують факт проживання більш 5 років [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю у період з 2013 року по час смерті [PERSON] [INFO] , зокрема, це підтверджується копією спадкової справи № 156/2018 року; довідкою КП ЖКС «Чорноморський» від 01.11.2018 року з місця проживання про те, що [PERSON] з 2013 року проживала у квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] , померлою [INFO] ; заявами сусідів за будинком [ADDRESS] , які засвідчені посадовою особою ЖКС «Чорноморський»; знаходження [PERSON] на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, при цьому всі витрати, в тому числі на ліки, сплачувала [PERSON] , що підтверджується листами КЗ «Міська клінічна лікарня № 1»; копії квитанцій про сплату комунальних послуг за квартиру у період з 2013-2018 роки, платником яких є [PERSON] ; копія договору підряду та кошторис на виконання ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] , у якому замовником є [PERSON] ; договір-замовлення на ім`я [PERSON] та рахунок фактури від 25.09.2015 року на організацію проведення поховання доньки спадкодавця [PERSON] , договір-замовлення та кошторис на ім`я [PERSON] на організацію проведення поховання спадкодавця [PERSON] від 20.04.2018 року. Таким чином, досліджені у судовому засіданні докази та пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в сукупності дозволяють стверджувати, що між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] дійсно існували стосунки, які притаманні ознакам сім`ї, оскільки понад 5 років до дня смерті останньої вони проживали однією сім`єю, і всі оточуючі сприймали їх як сім`ю, із спільними правами та обов`язками, хоча фактично з 2009 року [PERSON] допомагала та підтримувала [PERSON] , у період 2012 року остання перенесла мікроінсульт та запропонувала позивачу проживати разом з нею, позивач у 2012-2013 роки здійснила ремонт та переїхала до [PERSON] та увесь час надавала необхідну допомогу, ніколи [PERSON] не скаржилась на позивача, будь-якої допомоги з боку інших осіб або відповідача не було, тому існують вагомі підстави вважати що їх відносини мали ознаки сімейних, та у суду немає сумніву у встановленні факту проживання зі спадкоємцем більш 5 років. Згідно з положеннями ч.2 та ч.4 ст.3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до матеріалів спадкової справи №156/2018р, судом встановлено, що позивач [PERSON] своєчасно, протягом шестимісячного терміну, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Письмовою відповіддю №1871/02-14 від 14.05.2018р. державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О. було повідомлено, що згідно заяви [PERSON] за № 385 від 14 травня 2018 року було заведено спадкову справу № 156/2018 року, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та рекомендовано для встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем звернутись з позовом до суду. Згідно із п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права власності у порядку спадкування, судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Абзацем 2 п.2 зазначеної постанови Пленуму визначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно позивачу для подальшої реалізації спадкового права після смерті [PERSON] . Визнання факту проживання [PERSON] та позивача однією родиною не менше п`яти років до дня відкриття спадщини автоматично призводить до визнання її спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України. Отже, встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз`яснень п. 24 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що задоволення позову не порушує права та інтереси відповідача, оскільки останній письмово відкликав свою заяву та відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , до суду надійшла письмова заява, якою відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, позивач зазначає, що її відомо, що відповідач [PERSON] отримав спадщину після смерті матері [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] та є рідною сестрою відповідача та проживала в Російської Федерації, Краснодарському краю/а.с.156,157/. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, враховуючи наявність законних підстав вважати, що позивач з 2013 року та на день смерті [PERSON] постійно проживали разом однією родиною за адресою: [ADDRESS] , спадкоємці першої та другої черги відсутні, відповідач, як спадкоємець третьої черги за законом, позовні вимоги визнав, порушення його прав судом не встановлено, необхідності встановлення факту належності позивача до спадкоємців четвертої черги, оскільки вона подала у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , перешкод у реалізації позивачем вищевказаного права на спадкування не має, тому суд вважає, що право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved