Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивачка звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 19 жовтня 2012 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів вчинено актовий запис за номером 75. Від шлюбних відносин [INFO] у них народився син [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, маючи різні погляди на сім'ю та сімейні обов'язки, вони перестали розуміти один одного, поважати один одного. За час спільного проживання позивачка переконалась, що вони з відповідачем є абсолютно різними людьми, наслідком чого стала повна відсутність порозуміння. Такі відносини призвели до того, що останній час шлюб існує формально і подальше його збереження суперечить і її з відповідачем інтересам, і інтересам малолітнього сина, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з"явилася, але надала суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність та підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядти у його відсутність та позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим і такий шлюб підлягає розірванню. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані поважати дитину. Неповнолітній син - [PERSON] [INFO]. Батьками неповнолітнього є сторони по справі. У відповідності до вимог ст. 160 СК України місце проживання дітей, які не досягла десяти років визначається за згодою батьків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між батьками дітей досягнуто згоди з приводу місця проживання дитини - за місцем проживання їх матері [PERSON], оскільки відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі . При цьому у відповідності до вимог ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дитини, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дитини, а тому підлягають задоволенню. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved