Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 05 травня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №33, в період якого у них народилася спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейно-шлюбних відносин відповідач ухиляться від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини, а домовленості щодо його участі в утриманні сина між ними не досягнуто. Оскільки права та обов'язки батьків по утриманню неповнолітньої дитини є рівними за законом, а відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 516 гривень, що відповідатиме 12 частині встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 01 січня 2014 року становить 1032 гривні. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.15), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.16,17), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 516 гривень щомісячно. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 05 травня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №33 (а.с.4), в період якого у них народилася спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який згідно акту обстеження від 19 травня 2014 року та довідки виконкому Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6,7), а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а участь в утриманні сина без судового рішення не приймає. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.16), матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоров'я є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, стан здоров'я як неповнолітньої дитини, так і платника аліментів та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 516 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на рівні 12 частини встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який становить з 01 січня 2014 року 1032 гривні, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання сина сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved