Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 20 серпня 2005 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Однак, на протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні погляди на сімейне життя, а на ґрунті взаємних непорозумінь та не бажання рахуватись один з одним втратили почуття любові та поваги один до одного. В зв'язку з цим позивач вважає, що їх шлюб зберегти не можливо та не доцільно, оскільки вже досить тривалий час між ними припинено сімейні стосунки, сімї як такої вже не існує, подальше життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та в майбутньому поновленим бути не може, а тому шлюб має бути розірваним за рішенням суду. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 06.06.2016 року [PERSON] просив проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав, просив визначити місце проживання дитини разом з ним та не стягувати з відповідача судовий збір. Зі змісту заяви [PERSON] від 06.06.2016 року вбачається, що вона вимоги позову повністю визнає, просить його задовольнити та розглядати справу без її участі, при цьому визначивши місцем проживання дитини разом з нею та після змінити прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 20 серпня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 260, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.3). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, [NUMBER], виданим 28.02.2006 року виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved