Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є відповідачка - [PERSON] , яка являється її дочкою. [PERSON] є одинокою матір`ю. Відповідачка не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Усі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються нею та її чоловіком самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному їхньому утриманні. 13 квітня 2020 року міським головою м. Трускавця видано розпорядження за №133-р про влаштування [PERSON] у сім`ю [PERSON] у зв`язку із ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків. З огляду на дану ситуацію, вона звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради з проханням позбавити відповідачку батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Про намір звернутися до суду з вимогою про позбавлення батьківських прав відповідачка повідомлена телефонним зв`язком. На даний час та протягом більше 7 років відповідачка перебуває за межами України. Позивачка в судове засідання з`явилася, позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Суду пояснила, що відповідач не цікавиться сином, більше 7 років відповідачка перебуває за межами України. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином. Відзиву від відповідачки на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Представник третьої особи в судове засідання з`явилася, позов та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримала. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Заслухавши позивачку, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідачка згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 10.04.2009 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи є матір`ю неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії витягу, який знаходиться в матеріалах справи, то відповідачка [PERSON] , відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9, є одинокою матір`ю, оскільки запис про батька дитини зроблений за її заявою, що відповідає ст. 135 СК України. Відповідно до ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ст. 165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За приписами ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовку до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не проживає з сином, не забезпечує матеріально, дитина перебуває на утриманні бабусі та дідуся. Крім того, факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачки є висновок комісії з питань захисту прав дитини Трускавецької міської ради від 22.06.2021 року № 18/2-1322/1 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , оскільки вона свідомо самоусунулася від виховання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його життям, не спілкується з ним. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню 908,00 грн судового збору на користь позивачки.

Outcome: approved