Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 13.11.2004 р. шлюбу, в якому вони мають двох малолітиніх дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. З 01 січня 2016 р. шлюбних відносин не підтримують, однак позивачка з дітьми проживають разом з відповідачем, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просила розірвати шлюб. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення. До початку судового засідання, після спливу строку на примирення, позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутністю та розірвати шлюб, оскільки зберегти сім*ю неможливо. На позовних вимогах наполягає, вказавши в заяві, що шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2015 р., спору про майно подружжя та місце проживання дітей між сторонами не має. Відповідачем, до початку судового засідання, після спливу строку на примирення, надана заява, в якій просив вищевказану справу розглянути за його відсутності, з позовними вимогами позивача згодний у повному обсязі, вважає, що їхню сім*ю вже не можливо зберегти, вказавши про припинення шлюбних відносин з листопада 2015 р., відсутність спорів про майно подружжя та місце проживання дитини. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст.7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 листопада 2004 р. виконкомом Саливоньківської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 6, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 13.11.2004 р. Від подружніх відносин сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2015 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи діти мешкає з позивачкою, проти чого не заперечує відповідач. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Судом приймалися заходи до збереження сім'ї сторін у справі, але в судовому засіданні достовірно встановлено, що наданий для примирення сторін строк результатів не дав та не привів до відновлення шлюбних відносин, позивач категорично заперечує проти перебування у шлюбі з відповідачем. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу ДРАЦС Подільського РУЮ в м.Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 13.11.2004 р. № 6, складеному виконкомом Саливоньківської сільської ради Васильківського району Київської області. На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.7, 24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved