Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-26 00:00:00

У вересні місяці 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ВПУ №25 про визнання договору про спільну діяльність недійсним. Поданий позов мотивує тим, що 01 листопада 2011 року нею та вищим професійним училищем №25 був укладений договір про спільну діяльність №1, предметом якого є об»єднання зусиль, матеріально-фінансових ресурсів для розвитку матеріально-технічної бази ВПУ №25 та взаємна відповідальність сторін за своєчасне внесення фінансової допомоги в сумі, передбаченій в п.п. 3.1, 3.2 Договору та цільове використання відповідачем внесків переданих позивачем. Вважає, що означений договір має бути визнано судом недійсним, позаяк він укладений всупереч вимог частини 3 статті 203 Цивільного кодексу України внаслідок порушення волевиявлення на його укладення. Укладений договір порушує її законні права, незаконно та безпідставно відповідач намагається стягнути кошти за недійсним правочином, оскільки він укладений без її волевиявлення та підписаний під тиском директора. Просить визнати недійсним вказаний договір. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги щодо визнання недійсним договору про спільну діяльність №1 від 01.11.2011 року підтримали та просять їх задоволити. Посилаються на те, що він укладений всупереч її волі, підписаний під психологічним тиском з боку директора, фактично взамін на отримані нею правовстановлюючих документів на квартиру надану ВПУ №25. Нею внесений єдиний платіж в сумі 4161,45 грн. під тиском того дня коли видані правовстановлюючі документи на квартиру, більше внесків за цим договором вона не сплачувала. Профспілковим комітетом училища на засіданні розглядалось питання правомірності саме плати за надані квартири, а не добровільних внесків на поліпшення матеріально-технічної бази училища, про що свідчить протокол цього засідання. Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнала, посилається на те, що ніякий тиск на позивача щодо підписання цього договору не чинився, означений договір відповідає чинному законодавству та Статуту ВПУ №25, воля позивача при укладанні договору ніяким чином не порушувалась. Правового значення не підписані додатки до договору не впливають на його законність, позаяк всі істотні умови договору викладені у самому договорі. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо вчинення тиску директора на позивача про підписання цього договору є суперечливими, тому до уваги як докази порушення волевиявлення позивача братися судом не можуть. Суд, вислухавши доводи позивача та її представника, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, та цієї обставини не заперечують сторони, що сторонами 01 листопада 2011 року було підписано договір про спільну діяльність №1 предметом якого є об»єднання зусиль, матеріально-фінансових ресурсів для розвитку матеріально-технічної бази ВПУ №25 та взаємна відповідальність сторін за своєчасне внесення фінансової допомоги в сумі, передбаченій в п.п. 3.1, 3.2 Договору та цільове використання відповідачем внесків переданих позивачем. Загальний розмір такої фінансової допомоги визначений договором у 83 228,95 грн. та її внесення мало здійснюватись у два прийоми: 5% визначеної пунктом 3.1 договору суми (4161,45 грн.) вноситься єдиним платежем шляхом перерахування її позивачем на розрахунковий рахунок ВПУ-25, решта суми вноситься протягом 10 наступних років (120 місяців) згідно із додатком №1 до договору. Розміри щомісячних грошових внесків та строки їх сплати визначаються за взаємною згодою в графіках платежів, що є невід»ємними додатками до даного договору. Означені додатки №1 та 32 до договору №1 від 01.11.2011 року сторонами не підписані та не погоджені, тому судом до уваги братися не можуть. Внесення коштів в сумі 4161,0 грн. позивачем виконано, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера за №142695 від 06.12.2011 року. Того ж, 01 листопада 2011 року цими ж сторонами підписано договір №1 про передачу квартири [ADDRESS] у власність позивачеві та відповідно видано витяги з Державного реєстру прав власності. Ці обставини сторонами не заперечуються. Суд вважає, що означений договір про спільну діяльність вимогам закону не відповідає і його слід визнати недійсним з наступних підстав. Відносини, пов'язані з укладанням договору про спільну діяльність регулюються Цивільним кодексом, Порядком отримання благодійних (добровільних) внесків і пожертв від юридичних та фізичних осіб бюджетними установами і закладами освіти, охорони здоров'я, соціального захисту, культури, науки, спорту та фізичного виховання для потреб їх фінансування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 року за №1222, оскільки відповідач посилається і на те, що [PERSON] внесено грошові кошти як добровільний внесок відповідно до вимог пункту 6,3 Статуту ВПУ №25. Цим Порядком визначено вимоги до отримання, використання та обліку благодійних (добровільних) внесків і пожертв (далі - благодійні внески) від юридичних та фізичних осіб - резидентів і нерезидентів (далі - благодійники) безпосередньо бюджетними установами і закладами освіти, охорони здоров'я, соціального захисту, культури, науки, спорту та фізичного виховання (далі - набувачі). Так, відповідно зі ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники)зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Однак, як встановлено судом, укладений договір про спільну діяльність вимогам закону не відповідає. Оскільки, метою укладання такого договору для задоволення майнових потреб учасників цивільних відносин виникає необхідність об»єднання їх зусиль та майна для досягнення певної мети. Договори про спільну діяльність укладаються у письмовій формі та вважаються укладеними після досягнення згоди з істотних умов, до яких належить - координація спільних дій учасників, або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій. Означених істотних умов укладений договір не містить, натомість він зведений до встановлення обов»язків одного учасника такого договору та відсутності будь-яких дій з боку ВПУ 25, а спільність мети за цим договором відповідача зводилась фактично лише до отримання ним фінансової допомоги,означений договір не містить розміру вкладу кожного учасника та взаємних зобов»язань кожного учасника договору, якщо такий договір укладався саме з метою спільної діяльності. Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як слідує із пояснень представника відповідача, що воля позивача була направлена на внесення добровільних грошових внесків для поліпшення матеріально-технічної бази училища, і відповідно ВПУ-25 діяло відповідно до Статуту освітнього закладу, зокрема пункту 6.3. Суд не може погодитись із такими твердженнями представника відповідача, позаяк відповідно до Порядку отримання добровільних грошових внесків, вони мають зараховуватись на рахунок «Суми за дорученням» облік товарів, робіт та послуг, отриманих як благодійна допомога та ведеться згідно з Порядком, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 1998 року №1295. Після надходження благодійного внеску набувач мав внести зміни до спеціального фонду кошторису за напрямами видатків, що визначаються відповідно до пункту 2 Порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 9 січня 2000 р. N 17 ( 17-2000-п ) "Про Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги щодо виконання кошторисів доходів і видатків бюджетних установ та організацій" Бухгалтерський облік благодійних внесків ведеться відповідно до Порядку бухгалтерського обліку та звітності в бюджетних установах гуманітарної допомоги, затвердженому наказом Головного управління Державного казначейства від 10 грудня 1999 р. Таких дій відповідно до означених вимог закону відповідач не вчинив, обмежився лише зарахуванням коштів за прибутковим касовим ордером до каси установи, що є порушенням вимог закону. Відповідно до статті 51 Закону України «Про професійно-технічну освіту» та Закону України «Про освіту» додатковими джерелами фінансування професійно-технічного навчального закладу є добровільні грошові внески, матеріальні цінності, одержані від підприємств, установ, організацій, окремих громадян. Кошти, одержані професійно-технічним навчальним закладом за рахунок додаткових джерел фінансування, що передбачені цією статтею, використовуються ним на діяльність, передбачену статутом. Крім того, матеріали справи та пояснення позивача стверджують про те, що позивач [PERSON] з метою отримання правовстановлюючих документів на квартиру, яку їй передало ВПУ-25 того ж 01.11.2011 року, змушена була підписати вказаний договір та внести перший внесок. Будь-якої мети спільної діяльності сторони при його укладанні не мали, а укладений договір створював лише для неї однієї обов»язки щодо сплати коштів. Позивач посилається на те, що рішенням житлової комісії, що підтверджується протоколом №26 ще 03 березня 2010 року вирішено виділити їй квартиру [ADDRESS]. Директор вимагав сплати коштів за надану квартиру, і у такий спосіб були сформовані договори про спільну діяльність, однак вона як викладач училища не мала на меті вносити кошти на розвиток матеріально-технічної бази училища, оскільки проживає одна та має на утриманні неповнолітню дитину. А підписаний договір під тиском директора училища, за відсутності її волі. Вказані обставини підтвердженні в ході судового розгляду показами свідків [PERSON] та [PERSON] щодо психологічного тиску директора училища підписання таких договорів про сплату коштів за отримані квартири, не тільки із [PERSON] а й з іншими працівниками, котрим надані квартири. Суд не знайшов суперечностей у даних ними показах, тому підстав для їх критичної оцінки не знаходить. Доказом внесення коштів саме за отриману квартиру, а як наслідок порушення її волевиявлення на його укладання, підтверджується протоколом №18 від 09.10.2014 року, з тексту якого слідує, що кошти, що передбачені договором про спільну діяльність є не що іншим як плата за отриману квартиру [PERSON] та іншими працівниками училища. Згідно з вимогами ст. 204, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Тому суд встановив, що укладений договір 01.11.2011 року закону не відповідає, тому його слід визнати недійсним. На підставі наведеного та

Outcome: approved