Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON], що діє як законний представник в інтересах малолітнього [PERSON], за довіреністю - [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення часток у спільному сумісному майнімотивуючи вимоги тим, що [INFO] року помер [PERSON] - батько [PERSON]. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження від 27.07.2007 року [NUMBER] та довідкою РАЦС від 27.07.2007 року № 257. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] яка належала йому на праві спільної сумісної власності на підставі договору міни від 11.05.1995 року № 13-3071 посвідченого Першою Київською державною нотаріальною конторою, що підтверджується інформаційною довідкою КП ,,КМБТІ» від 04.04.2018 року № 10993 та витягом від 23.11.2011 року № 32162980. Згідно договору міни від 11.05.1995 року № 13-3071 вищевказана квартира була придбана спадкодавцем [PERSON] та його батьком [PERSON] у спільну сумісну власність. [INFO] року помер [PERSON] - дідусь [PERSON]. До майна померлого Десятою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 174/2005. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] Завідувачем Десятої Київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А. 08.12.2011 року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна померлого [PERSON] було відмовлено, оскільки правоустановчий документ на квартиру [ADDRESS] - договір міни був оформлений без виділення часток даної квартири. Згідно п.224 ,,Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності видається лише після визначення частки померлого у спільному майні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідач Київської міської ради ухвалу суду від 03.05.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження отримав 08.05.2018 року, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення. Відзив на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, до суду не надали. Третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та прийняття рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини [PERSON] У відповідності до п.1, ч.4 ст. 274 ЦПК України передбачено що в порядку спрощеного позовного справдження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] - батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві . Серія [NUMBER] від 29.01.2018 року. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження від 27.07.2007 року [NUMBER] виданого Відділом Реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] Згідно договору міни квартири від 11.05.1995 року № 13-3071 вищевказана квартира була придбана [PERSON] та [PERSON] Договір було посвідчено державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В. Згідно інформаційної довідки КП ,,КМБТІ» від 04.04.2018 року № 10993, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] Згідно Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно виданого КП КМБТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира [ADDRESS] праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] [INFO] року помер [PERSON] - дідусь [PERSON]. До майна померлого Десятою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 174/2005. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] Завідувачем Десятої Київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А. 08.12.2011 року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна померлого [PERSON] було відмовлено, оскільки правоустановчий документ на квартиру [ADDRESS] - договір міни був оформлений без виділення часток даної квартири. Згідно п.224 ,,Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності видається лише після визначення частки померлого у спільному майні. Позивач позбавлений можливості здійснити своє право на спадкування та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, то таке право підлягає відновленню в судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ст.370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Як зазначено в пункті 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] не звернувся до суду з позовом про визначення часток у спільному сумісному майні. За таких обставин частки співвласників у праві власності на квартиру є рівними. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved