Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

представник позивача звернувся в суд із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1633 від 29 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за\~ кредитним\~ договором\~ у розмірі 12 237,50 грн. та 1 200 грн. за вчинення виконавчого напису. Свою позицію мотивував тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства. Так, 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис № 1633 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 237,50 грн. та 1 200 грн. за вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за договором №190320-5167-1 від 20 березня 2019 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ». Строк платежу за вказаним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, відтак стягнення заборгованості у розмірі 12 237,50 грн., з яких 2 750 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9 487,50 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, проводиться за період з 20 березня\~ 2019\~ року\~ по\~ 23\~ січня\~ 2020 року.\~ Разом з цим, [PERSON] з ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» ні кредитний договір №190320-5167-1 від 20 березня 2019 року, ні будь-який інший договір не підписувала та кредитні кошти не отримувала. Крім цього, письмова вимога (повідомлення) від відповідача нею також не отримувалася, внаслідок чого вона не визнає кредитний договір та заборгованість за ним, оскільки позбавлена будь-якої інформації зі сторони ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» щодо підстав кредитних зобов`язань. При цьому, належним чином завірений документ у підтвердження факту проведення розрахункових операцій (видачі кредитних коштів чи погашення кредитних зобов`язань) відповідачем приватному нотаріусу надано не було, що відповідно унеможливлює встановлення суми, яка ніби-то перерахована (надана) їй згідно кредитного договору. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не було дотримано принципу безспірності, тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 06 липня 2020 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника [PERSON] адвоката Калініна Сергія Костянтиновича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; залучено до участі у даній справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича\~ та\~ приватного\~ виконавця Виконавчого округу м.Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича; а також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича належним чином завірену копію виконавчого напису №1633 від 29 січня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованості за\~ договором\~ у розмірі 12 237,50 грн. та 1 200 грн. за вчинення виконавчого напису, а також копії матеріалів нотаріальної справи, заведеної у зв`язку із вчиненням вище зазначеного виконавчого напису. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Калінін С.К. не з`явилися, однак останній подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у їх відсутності та підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» у судове засідання також не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та відзив на позовну заяву, в якому просила на підставі первинних підтверджуючих документів (договору № 190320-5167-1 від 20 березня 2019 року, розрахунку заборгованості та чеку) встановити\~ у\~ рішенні\~ суду\~ суму заборгованості [PERSON] та залишити позовну заяву останньої без задоволення. Свою позицію мотивувала тим, що відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та [PERSON] договору № 190320-5167-1 від 20 березня 2019 року остання отримала кредит у сумі 2 750 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,0 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «ТАСКОМБАНК». Вказаний кредитний договір є договором приєднання та був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті http://monetka.com.ua і підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який направлявся їй у повідомленні на її мобільний номер, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кошти у сумі 2 750 грн. були направлені [PERSON] на її платіжну картку, що підтверджується відповідним чеком. Разом з цим, позивач свої зобов`язання за договором не виконала, а саме своєчасно не повернула отримані кредитні кошти і нараховані відсотки за користування ними, внаслідок чого відповідачем до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. було подано заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості, що виникла станом на 06 серпня 2020 року за кредитним договором № 190320-5167-1 від 20 березня 2019 року у розмірі 4 084,38 грн., яка складається з 2 750 грн. заборгованості за кредитом та 1 334,38 грн. заборгованості за нарахованими процентами. Плата за вчинення виконавчого напису становить 1 200 грн. При цьому, вказує, що надані до відзиву додатки підтверджують безспірність суми заборгованості та законність дій щодо стягнення такої на підставі виконавчого напису. Оскільки позивачем не спростовано суму заборгованості, вказану в оскаржуваному нею документі, на надано доказів часткового чи повного її погашення, тому враховуючи висновки, викладені у постановах Верховного суду від 14 серпня 2019 року у справі №569/8884/17, від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 24 червня 2020 року у справі № 333/7373/17, від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, вважає, що наведені у позовній заяві доводи не можуть бути підставами для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, подала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке зводиться до того, що до позовної заяви не долучено жодних підтверджуючих документів про витрати [PERSON] на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., а посилання, що оплата була здійснена на виконання умов п. 2 Додатку № 1 від 17 лютого 2020 року до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/20 від 17 лютого 2020 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери», взята судом до уваги не може бути. У судове засідання треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. та приватний виконавець Виконавчого округу м.Києва Ярошенко К.Ю. також не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявок не повідомили, пояснення щодо позову не подали. Крім цього, приватним нотаріусом Баршацьким І.В. ухвала суду від 06 липня 2020 року у частині витребування на підставі ст. 84 ЦПК України копій оскаржуваного виконавчого напису та матеріалів нотаріальної справи, заведеної у зв`язку із вчиненням такого виконавчого напису, залишена без виконання. Приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Ярошенком К.Ю. надано копію виконавчого напису № 1633 від 29 січня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним\~ договором\~ у розмірі 12 237,50 грн. та 1 200 грн. за вчинення виконавчого напису та повідомлено, що виконавчий документ разом із постановою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням направлено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1633, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), яка є боржником за договором №190320-5167-1 від 20 березня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, № 4, офіс 520; код в ЄДРПОУ 41146462), далі іменоване Стягувач, заборгованості за період з 20 березня 2019 року по 23 січня 2020 року за договором №190320-5167-1 від 20 березня 2019 року у сумі 12 237,50 грн., в тому числі 2 750 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту та 9 487,50 грн. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; а також 1 200 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» (а. с. 88). Також встановлено, що постановою приватного виконавця Виконавчого округу м.Києва Ярошенком Костянтином Юрійовичем від 11 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису (реєстраційний номер виконавчого провадження 61228033) (а. с. 9). Крім цього встановлено, що представник [PERSON] адвокат Калінін С.К. звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» про визнання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки докази безспірності заборгованості не подані, кредитний договір із ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» позивач не підписувала, від відповідача ніякі кошти не отримувала та вимога про усунення порушень за договором їй не надходила. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II цього Порядку). Згідно підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, відповідно до п. 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" № 92 від 24 листопада 2017 року. При цьому, оскаржуваний у цій справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 29 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), відносяться нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відтак, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказаний висновок щодо застосування відповідних норм права викладений у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, провадження № 14-706цс19). Із виконавчого напису від 29 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1633, вбачається, що такий Приватним нотаріусом Баршацьким І.В. вчинено на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів. У той же час, п. 2 Переліку документів внесено у цей Перелік документів згідно з постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, яка у цій частині постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнана незаконною та нечинною. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 06 липня 2020 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича витребувано належним чином завірену копію виконавчого напису №1633 від 29 січня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованості за договором\~ у розмірі 12 237,50 грн. та 1 200 грн. за вчинення виконавчого напису, а також копії матеріалів нотаріальної справи, заведеної у зв`язку із вчиненням вище зазначеного виконавчого напису. Разом з цим, вказана ухвала суду залишена приватним нотаріусом Баршацьким І.В. без будь-якого реагування оригінал чи належним чином завірена копія нотаріально посвідченого кредитного договору,\~ укладеного\~ між\~ сторонами,\~ на\~ підставі якого у [PERSON] могла виникнути заборгованість, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, не надані. Із документів, наданих суду представником ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», вбачається, що договір № 190320-5167-1 від 20 березня 2019 року, на підставі якого нотаріус вчинив виконавчий напис, посвідчений нотаріально не був. За таких обставин, вчинення виконавчого напису нотаріусом про стягнення із позивача заборгованості за договором № 190320-5167-1 від 20 березня 2019 року, не посвідченим нотаріально є саме по собі є достатньою підставою для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем визначених Переліком документів, у тому числі на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, відтак суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Отже, суд приходить до висновку, що вказані підстави в сукупності є достатніми для визнання виконавчого напису № 1633, вчиненого 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про звернення стягнення з [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року). Що стосується питання розподілу понесених позивачем судових витрат, то суд виходить із наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. На виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України адвокатом Калініним С.К. у поданій до суду позовній заяві визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які [PERSON] понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Такі складаються із витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5 000 грн. та витрат, пов`язаних із сплатою судового збору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1-2 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 зазначеної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Встановлено, що позивачем сплачено 840,80 грн. судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією, яка містяться в матеріалах справи (а. с. 25). Разом з цим, будь-яких інших доказів у підтвердження судових витрат, які понесла [PERSON] , та/або її заяви про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі немає. Отже, враховуючи наведене та те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] виключно 840,80 грн. судового збору, а у відшкодуванні решти судових витрат, заявлених позивачем, відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: approved