Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди. 30 травня 2019 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] . На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість [PERSON] вчинити дії, спрямовані на відчуження належної їй на праві власності квартири, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав [PERSON] Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності. Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). На даний час між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за договорами позики від 08 серпня 2018 року та 07 грудня 2018 року. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] , на яку представник позивача [PERSON] просить суд накласти арешт, згідно з договором купівлі-продажу квартири від 17 червня 1999 року належить на праві приватної власності [PERSON] . Зважаючи на вищезазначене, відповідач [PERSON] , яка є власником указаного майна, може вчинити дії щодо його відчуження на користь третіх осіб. Отже, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. За таких обставин суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved