Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06.08.2005 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що впродовж тривалого часу сімейне життя між ними не складається, вони втратили взаєморозуміння одне до одного, у зв`язку з чим між ними виникають сварки та скандали, дружина не поважає його як чоловіка. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, 01.04.2021 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує щоб діти залишились проживати з матір`ю (а.с.27). Відповідач в судове засідання не з`явилась, 01.04.2021 року вона подала до суду письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, а розгляд справи просить проводити у її відсутності, вказаних дітей залишити проживати з нею, а також залишити їй прізвище, набуте при реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а. с. 28). Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.02.2021 року призначено подружжю [PERSON] та [PERSON] 1 місяць строку на примирення (а.с. 20). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 06.08.2005 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Рунгурської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 (а. с.3). Згідно з даними свідоцтв про народження, сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, не примирилися в призначений судом термін та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити відповідачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін суд вважає, що останніх слід і надалі залишити проживати з відповідачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved