Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє в інтересах позивача на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом, яким просив усунути йому перешкоди у здійсненні права власності шляхом позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що на підставі договорів купівлі-продажу частини жилого будинку від 08 грудня 2015 року, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстраційним номером №3910 та №3912 позивач набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] Однак відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно даних їх паспортів залишаються зареєстрованими у зазначеному будинку відповідно з 29 січня 1996 року та з 14 березня 2012 року. Відповідачі є сторонніми особами для [PERSON] і не проживають за місцем реєстрації тривалий час, у зв'язку з чим втратили право користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до відомостей КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 03 лютого 2016 року, житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, був знесений. На підставі вищевказаної довідки за заявою позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04 лютого 2016 року були внесені відомості щодо знищення об'єкта нерухомості і припинення права власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Таким чином на сьогоднішній день [PERSON] є власником земельної ділянки під знищеним будинком. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 червня 2017 року відкрите провадження у справі, справу призначено у попереднє судове засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду. 13 грудня 2017 року [PERSON], який брав участь у судовому засіданні в якості представника відповідача [PERSON], звернувся до суду із заявою про зупинення провадження у справі до постановлення рішень по справах №91/16ц та 1186/16ц. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2018 року у задоволенні заяви відповідача [PERSON] та [PERSON], який брав участь у справі в якості представника відповідача, про зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням відмовлено. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище, з дотриманням вимог, встановлених ст. 83 ЦПК України, надав суду додаткові докази на підтвердження обставин, викладених в позові. Відповідачі у судове засідання неодноразово не з'являлися. Відповідач [PERSON] у судове засідання жодного разу не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомляла. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 29 січня 2018 року, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Участь у зазначеному судовому засіданні в якості її представника приймав [PERSON], однак розгляд справи був відкладений у зв'язку з наданням [PERSON] часу для оформлення документів на підтвердження його повноважень, як представника відповідача [PERSON], відповідно до вимог ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року), на адресу [PERSON], з метою недопущення порушення її прав на правову допомогу, був направлений лист з роз'ясненнями норм ЦПК, що регулюють участь представника у судовому засіданні та повідомленням про наступне судове засідання. У судове засідання, призначене на 02 березня 2018 року на 14 годину 00 хвилин, відповідач [PERSON] не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, про що свідчать відповідні документи, які маються в матеріалах справи. Під час перевірки секретарем судового засідання о 14 годині 08 хвилин явки учасників судового процесу в судове засідання, останнім було встановлено, що відповідачі в судове засідання не з'явилися. Разом з цим, через канцелярію суду відповідачем [PERSON] була надана заява про відкладення розгляду справи, з якої вбачається, що остання знаходилася в приміщенні суду у призначений час, однак не дочекавшись його початку покинула приміщення суду за станом здоров'я. При цьому жодних документів на підтвердження поважності причин своєї неявки у судове засідання, призначене на 02 березня 2018 року відповідач не надала. У зв'язку з неявкою відповідачаів розгляд справи був відкладений. У судове засідання, призначене на 20 березня 2018 року на 15 годину 30 хвилин відповідач [PERSON] також не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, про що свідчать відповідні документи, які маються в матеріалах справи. Під час перевірки секретарем судового засідання о 15 годині 45 хвилин явки учасників судового процесу в судове засідання, останнім було встановлено, що відповідачі в судове засідання не з'явилися. Разом з цим, через канцелярію суду відповідачем [PERSON] була надана заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з її хворобою, з якої вбачається, що вона знаходилася в приміщенні суду у призначений час, однак не дочекавшись його початку покинула приміщення суду. При цьому жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем знову таки не були надані. Зазначені дії відповідача [PERSON] свідчать про зловживання нею своїми процесуальними правами як учасника справи, що є неприпустимим відповідно до вимог п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів та їх процесуальну поведінку, відповідно до вимог ч.ч. 1,4,6 ст. 233 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та за згодою представника позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається з довідок КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №06 від 03 лютого 2016 року та №292 від 20 вересня 2017 року, житловий будинок літ. А-1, розташований за адресою: [ADDRESS] знесений повністю, за зазначеною адресою розташований забор №1 бетонний та бетонному цоколі, ворота №2 металеві в металевих стовпах, хвіртка №3 металева в металевих стовпах. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №52846913 від 09 лютого 2016 року, до знесення вищевказаного житлового будинку, він в цілому належав на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу частини житлового будинку від 08 грудня 2015 року, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстраційними номерами №№3910, 3912 [PERSON]. 08 лютого 2016 року державним реєстратором Харківського районного управління юстиції Харківської області Михайловою Я.О. внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення 04 лютого 2016 року права власності [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з його знищенням. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №84304998 від 05 квітня 2017 року власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 1,1244 га, на якій був розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] є позивач. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання (перебування) особи Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області від серпня 2015 року та даних паспорту серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], в будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON]. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved