Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що 22 травня 2003 року [PERSON] склав заповіт на користь позивачки, яким заповів їй все своє майно, в тому числі житловий будинок по [ADDRESS] . даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Чернятинської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 74, ніким не скасовувався та не оскаржувався. [PERSON] помер [INFO] . На день смерті [PERSON] проживав один. Його поховання здійснював тато позивачки, оскільки позивача в той час була неповнолітня. після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Реалізовуючи своє право на спадщину за заповітом, позивачка звернулася в нотаріальну контору із відповідною заявою. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане будинковолодіння їй відмовлено. Причиною такої відмови стало відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я померлого. Згідно архівних даних Коломийського ОКП МБТІ станом на 31.12.2012 спадкове господарство зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності виданого 13.08.1988. Однак, оригінал зазначеного документу не збережений. Спору щодо спадкового майна нема. Позивачка, як єдиний спадкоємець за заповітом, фактично вступив в управління спадковим майном. На даний час позивачкою виготовлено технічну документацію на будинок за власні кошти, самостійно обробляє земельну ділянку та сплачує земельний податок, доглядає господарку. Однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право через обставини вказані в постанові нотаріуса. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивача-адвокат Бундзяк У.М. подала до суду заяву про розгляд справи без позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судові засідання призначені по справі на 21.12.2020, 27.01.2021 та 03.02.2021 не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 8 виданої 16.03.2020 ФОП [PERSON] стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП "МБТІ" станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстроване за головою колгоспного двору [PERSON] згідно свідоцтва про право власності виданого Городенківським райвиконкомом 13.08.88 на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.88. Згідно рішення виконкому Чернятинської сільської ради 1992 року [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS], номери будинку залишились незмінними. З довідки № 244, виданої 24.02.2020 Чернятинською сільською радо вбачається, що згідно Витягу з по господарської книги № 7 (ос.рах37) Чернятинської сільської ради за період 1991-1995 рр по господарству в [ADDRESS] колишня [ADDRESS] суспільна група господарства - колгоспника, станом на 15.04.1991 в даному господарстві були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , 1922 р.н., дружина [PERSON] , 1923 р.н. [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років, актовий запис № 16 від 12.06.1999 що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 12.06.1999 Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на частку в житловому будинку, який належав до колгоспного двору та членом якого померла була. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із довідки № 877, виданої 02.10.2020 Чернятинською сільською радою вбачається, що [PERSON] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] і на момент її смерті в господарстві був зареєстрований і проживав чоловік [PERSON] . 1922 р.н. З наведеного слідує, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини, однак юридично її не оформив. Згідно заповіту від 22.05.2003 року посвідченого секретарем Чернятиснької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , 1922 р.н., усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право в тому числі і житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] заповів [PERSON] . Заповіт зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 74. [PERSON] помер [INFO] у віці 84 років в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 25, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого [INFO] Чернятинською сільською радою Городенківького району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З довідки № 243, виданої 24.02.2020 Чернятинською сільською радою Городенківського району слідує, що [PERSON] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] і на момент смерті в господарстві проживав - сам. Копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого 12.10.1991 Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 33, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 28 травня 2015 року з [PERSON] , прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. З наведеного вбачається, що позивачка на час смерті спадкодавця ( [INFO] ) була неповнолітньою, їй було тільки 16 років. Довідкою № 242, виданою 24.02.2020 Чернятинською сільською радою підтверджується, що похоронами [PERSON] , який помер [INFO] , займався [PERSON] - батько на той час неповнолітньої [PERSON] , 1991 р.н. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Із копії спадкової справи № 173/2020, яка надана суду державним нотаріусом Городенківської РДНК, слідує, що [PERSON] 17 червня 2020 року звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі 60588592 виданий 17.02.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 659784795, номер у нотаріуса 173/2020. З наведеного слідує, що позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що вищевказаний житловий будинок споруджений в 1953 році, інші господарські будівлі збудовані в 1975,1980 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 54,5 кв.м), складеного ФОП [PERSON] складеного на підставі договору № 00687/С від 03.03.2020, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на дату оцінки - 03.03.2020, - становить 73 120 грн. За господарством, яке належало померлому [PERSON] по [ADDRESS] рахується земельна ділянка розміром 0,15 га, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку; податок за дану земельну ділянку після смерті власника сплачувала [PERSON] , що підтверджується довідкою № 241 виданою 20.02.2020 Чернятинською сільською радою Городенківського району. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. № 661/02-31 від 17.06.2020 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. Через належність спадкового будинку до колгоспного двору та відсутність правовстановлюючого документу у спадкодавця на спадковий житловий будинок, позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved