Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, посилаючись на те, що за адресою: [ADDRESS] проживають відповідачі, які є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № 462288. За боржниками, які своєчасно в порушення вимог п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 р. не сплачували кошти за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, рахується заборгованість у сумі 1467 грн. 10 коп., а саме : за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2013 року по 30.09.2015 року у розмірі 672 грн. 20 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2011 року по 30.09.2015 року у розмірі 794 грн. 90 коп. У зв'язку з тим, що відповідачі прострочили виконання зобов'язання щодо сплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, їм відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані 420 грн. 59 коп. інфляційних витрат за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 36 грн. 72 коп., які позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь, а також сплачений судовий збір. 03.12.2015 року відповідачам направлено рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-ти денний термін. Як вказує позивач, у зазначений термін боржники не здійснили заходів до повного погашення заборгованості, у зв'язку з чим КП «Харківводоканал» і звернулось до суду. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідачів неодноразово повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. Статтею 157 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачів, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.11.2015 року у прийнятті заяви Комунального підприємства «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відмовлено. Як вбачається з довідки від 18.09.2015 року, виданої дільницею № 43 Комунального підприємства "Жилкомсервіс", відповідачі зареєстровані за адресою : [ADDRESS] (а.с. ). Відповідно зведеної картки абонента В+К (разом), за особовим рахунком [NUMBER], за яким закріплена адреса: [ADDRESS], існує заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2013 року по 30.09.2015 року у розмірі 672 грн. 20 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2011 року по 30.09.2015 року у розмірі 794 грн. 90 коп. (а.с. 8-11). Згідно договору доручення № 143/12-ДП/11, укладеного 28.12.2011 року між Комунальним підприємством «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» і Комунальним підприємством каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод» про представництво інтересів в судових та інших державних органах з метою стягнення заборгованості за послуги водопостачання з споживачів фізичних та юридичних осіб, а також додаткової угоди №1 до договору доручення № 143/12-ДП/11 від 28.12.2011 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» є представником Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» у цивільних справах про стягнення заборгованості за послуги водопостачання. Статтею 67 ЖК Української РСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги боржнику нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 420 грн. 59 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 36 грн. 72 коп. Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2013 року по 30.09.2015 року у розмірі 672 грн. 20 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2011 року по 30.09.2015 року у розмірі 794 грн. 90 коп., інфляційні витрати за час прострочення у сумі 420 грн. 59 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 36 грн. 72 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. За подання КП «Харківводоканал» заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення було сплачено судовий збір у сумі 609,00 грн.(а.с. 2,4). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378 грн., що документально підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с.2,3, 4 ), підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved