Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтований тим, що вона є власником Ѕ частини будинку [ADDRESS] , іншим власником Ѕ частини вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.06.1987 року є її мати - [PERSON] , яка померла [INFO] . У листопаді 2018 року позивачка звернулася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, проте постановою нотаріусу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки свідоцтво про право на спадщину від 10.06.1987 року підлягало обміну за життя [PERSON] , у зв`язку з тим, що вказаний будинок рішенням Жовтневого виконкому №12 від 14.12.1989 року був розподілений на два окремі домоволодіння та будинку літ.А-1, який належить позивачці та [PERSON] , була привласнена нова адреса: [ADDRESS] . При цьому, рішенням державного реєстратора було відмовлено у державній реєстрації права власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] , у зв`язку з ненаданням рішення Жовтневого виконкому №12 від 14.12.1989 року. На підставі викладеного позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, яким просить визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] , що складається з жилового будинку літ.А-1, житловою площею 35,9 кв.м., веранді літ.а-1, тамбур літ.а1-1, погреб літ.а/п, крильце літ.а2, загальною площею 66,8 кв.м., гараж літ.Б-1, вбиральня літ.Г-1, сарай літ.В-1, колодязь літ. К, огорожа №1, замощення. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності, та про задоволення позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, вирішення спору залишив на розсуд суду. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута під час відсутності сторін. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. 10.06.1987 року [PERSON] державним нотаріусом Першої Жданівської державної нотаріальної контори Турченко Т.П. було видане свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у вигляді Ѕ частини будинку [ADDRESS] . Також 10.06.1987 року [PERSON] державним нотаріусом Першої Жданівської державної нотаріальної контори Турченко Т.П. було видане свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у вигляді Ѕ частини будинку [ADDRESS] . На підставі вказаних свідоцтв про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] Жданівським бюро технічної інвентаризації 16.4.1987 року були видані реєстраційні посвідчення на Ѕ частину будинку [ADDRESS] . Згідно з листом МКП «Маріупольське бюро технічно інвентаризації» від 19.10.2018 року за №3757, на підставі рішенням Жовтневого виконкому №12 від 14.12.1989 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , було поділено на два окремі домоволодіння та будинку літ.А-1 з усіма господарським будівлями та спорудами, з наданням нової адреси: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії № [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] . Постановою державного нотаріусу Першої маріупольської державної нотаріальної контори Гердвіліс О.В. від 13.11.2018 року за №4402/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка складається з Ѕ частини будинку [ADDRESS] , оскільки свідоцтво про право на спадщину від 10.06.1987 року видане [PERSON] підлягало обміну за життя, у зв`язку з привласненням домоволодінню нової адреси. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради Конілова Н.О. від 29.01.2019 року за №45253653 було відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на будинок [ADDRESS] , у зв`язку з ненаданням рішення Жовтневого виконкому №12 від 14.12.1989 року. Згідно листів Архівного відділу Маріупольської міської ради від 30.11.2018 року за №к-20980-11-1.2.1 та Державного архіву Донецької області Донецької обласної державної адміністрації від 19.12.2018 року за №01-26/60вх. управлінська документація Маріупольської міської ради до 1991 року передана на зберігання до Державного архіву Донецької області (м. Донецьк, пр. Лагутенко,12). Всі документи, які знаходилися на зберіганні в державному архіві залишилися в м. Донецьку, на тимчасово окупованій території, тому провести виявлення та надати архівну копію рішення Жовтневого виконкому №12 від 14.12.1989 року неможливо. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом -ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають той ж подружжя, який пережив спадкодавця, діти спадкодавця. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд визнає, що позивачка є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , при цьому, відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , інші спадкоємці, що прийняли спадщину відсутні. Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладені докази, судом встановлена правомірність набуття [PERSON] права власності на будинок [ADDRESS] , та враховуючи, що позивачка захистити свої права як власника іншим чином, окрім як через суд, не може, за останньою слід визнати право власності на вказаний будинок. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved