Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 4752 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначила, що вироком Корольовського районного суду від 30.10.2013р. відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме викраденні майна, що їй належало на загальну суму 4752 грн. Сторони в засідання суду не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Позивачка в заяві від 28.01.2014р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судова повістка, направлена на адресу відповідача згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС, повернулася на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Згідно приписів ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 30.10.2013р. у справі №296/2954/13-к [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та за цим законом призначити йому покарання - 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2(два) роки... Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 22.04.2013 р., за яким [PERSON] засуджено за ч 2 ст. 186 КК України, призначено [PERSON] остаточне покарання - 4 (чотири) роки 2 місяці позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2(два) роки ... Вказаним вироком суду встановлено наступне: «[PERSON] 18.01.2013 року, близько 14 год. 10 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходився в приміщенні [ADDRESS], де на кухні вказаної квартири помітив золоті прикраси, які належали [PERSON] Достовірно знаючи, що дані золоті прикраси належить [PERSON], у [PERSON] виник умисел на таємне викрадення даних золотих прикрас. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, [PERSON] в цей же день, час та місці, скориставшись тим, що його дії залишаються ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав золоті прикраси та з місця вчинення злочину з викраденим втік. Таким чином, [PERSON] таємно викрав чуже майно, яке належить [PERSON], а саме: золотий браслет, 585 проби, вартістю 1700 грн.; золотий кулон у вигляді букви «Т», 585 проби, вартістю 401 грн.; золоті сережки з зображенням «Клеопатри», 585 проби, вартістю 915 грн.; золоті сережки у вигляді кілець, 585 проби, вартістю 147 грн.; золоті сережки у вигляді серця, 585 проби, вартістю 950 грн.; золота каблучка з зображенням метелика, 585 проби, вартістю 639 грн., чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 4752 грн.» Позивачка в заяві від 28.01.2014р. просила суд долучити до матеріалів справи ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26.12.2013р. Вказаною ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26.12.2013р. вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 30.10.2013р. змінено: виключено з резолютивної частини вироку суду, після призначення [PERSON] покарання за ч.1 ст.185 КК України, вказівку про звільнення його від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2(два) роки... Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1166 ЦК України матеріальна шкода відшкодовується винною особою в повному обсязі. Частиною 1 ст.1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 28 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановлено, що винними протиправними діями відповідача позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 4752 грн. та моральну шкоду. При визначенні розміру шкоди суд приходить до слідуючого висновку. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач у зв'язку з викраденням його майна, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved