Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON], [PERSON], в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до навчання та самостійного життя. Батько неповнолітнього [PERSON] записаний відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. [PERSON] зі своєю дружиною [PERSON] мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], матеріальним утриманням та вихованням сина займатися відмовляється, покладаючи відповідальність за дитину повністю на матір. Дитина навчається в інтернаті з 2014 року. За фактом ухилення від виконання батьківських обовязків стосовно [PERSON] та [PERSON] складались протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 184 ч.1 КпАП України, які направлені для розгляду в Димитровський міський суд. Спеціалістами служби у справах дітей 20 серпня 2015 проведено бесіду з [PERSON], щодо виконання нею батьківських обовязків та проведено обстеження умов проживання родини, в ході якої встановлено, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини, бо за станом свого здоровя, з її слів, не може займатися його вихованням та утриманням. Фактично з липня по вересень 2015 року дитина мешкала зі своєю тіткою, [PERSON], за адресою: м. Димитров, м-н «Молодіжний»,10/22, а на даний час дитина перебуває у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. Позивач вважає, що відповідачі у повній мірі ухиляються від виконання своїх батьківських обов*язків, у зв*язку з чим просили суд позбавити батьківських прав громадян [PERSON], та [PERSON], відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] та передати неповнолітнього [PERSON], органам опіки та піклування Виконкому Димитровської міської ради. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві. Додатково зазначила, що неповнолітній [PERSON] попав до них на облік, коли його знайшли на території зруйнованого дитячого садка у стані алкогольного сп*яніння. З*ясувалось, що до 2014 року дитина проживала з бабусею і навчався [PERSON] у ЗОШ № 10. На початку 2015 року бабуся хлопчика померла і дитина декілька місяців проживав з батьком, але не захотів постійно проживати з батьком і почав бродяжити. З батьком хлопчик не хотів жити разом, оскільки батько змушував його ходити до церкви, а він не хотів. Влітку [PERSON] було влаштовано до його тітки, але тітка не могла з ним справитись. Коли тітка мала працювати у нічні зміни, хлопчик повинен був ночувати у будинку матері, оскільки тітка йому не довіряла. Мати хлопчика відповідач [PERSON] раніше декілька років сильно зловживала спиртними напоями, на даний час у неї цироз печінки, вона пагано ходить і не може виховувати дитину. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з*явились по невідомій суду причині, про час та місце розгляду стосовно них справи двічі були повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Представник третьої особи та прокурор вимоги позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради підтримали у повному обсязі. Представник третьої особи, яка займає посаду психолога центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради, в суді зазначила, що за час перебування дитини в їх закладі, ні батько, ні мати до дитини не приїздили, не телефонували і не цікавились [PERSON]. Більш того, спроби зв*язатись з батьками неповнолітнього [PERSON] виявились марними. Вони не відповідають на телефонні дзвінки. Два рази про стан дитини цікавилась лише тітка [PERSON]. Коли [PERSON] лише приїхав до Центру, вони вважали, що він буде проблемною дитиною, але все виявилось навпаки. Він дуже спокійний, врівноважений, ходить до школи, виконує домашні завдання. Його суттєвою вадою виявилось лише те, що він дуже сильно піддається сторонньому впливу. Із розмов з дитиною вони з*ясували, що дитина не хоче проживати з батьком, оскільки він змушує його ходити до церкви, а з мамою через те, що вона зловживає спиртними напоями. Нова дружина батька хлопчика заперечує, що б хлопчик проживав з батьком. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] двічі належним чином повідомлені про час та місце розгляду стосовно них цивільної справи, відповідно до частини четвертої статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, дану справу суд вважає необхідним розглянути заочно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у даному судовому засіданні наступні обставини. Батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про його народження, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України та свідоцтва про одруження [PERSON] з [PERSON] В*ячеславом Ігоревичем (а.с. 6-7, 49). Батько дитини [PERSON] здоровий, не перебуває на обліках у лікарів нарколога, психіатра, дерматолога та у туберкульозному кабінеті Димитровської центральної міської лікарні (а.с. 13-16). Доходів у вигляді пенсії або інших соціальних виплат не отримує, на обліку Димитровського міського центру зайнятості не перебуває (а.с. 25, 31, 33). Зареєстрований за адресою: [INFO], мікрорайон «Молодіжний» [ADDRESS], за якою 4 липня 2014 року працівниками служби у справах дітей проводилось обстеження умов проживання, за результатами якого визнано належними умови проживання даної родини (а.с. 10). З пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що на даний час відповідач [PERSON] виїхав з міста Димитров і без реєстрації проживає в [INFO] у родичів його дружини. Мати дитини [PERSON] є інвалідом першої групи та перебуває на «Д» обліку із діагнозом: криптогений цироз печінки, варикозне розширення вен стравоходу І-ІІ ст., анемія печінкова енцефалоневропатія з грубим порушенням функцій ходьби, на момент огляду 1 вересня 2015 року не здатна на самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду, за станом здоров*я не може виконувати батьківські обов*язки. На обліках у лікарів нарколога, психіатра, дерматолога та у туберкульозному кабінеті Димитровської центральної міської лікарні не перебуває (а.с. 17-22). Доходів у вигляді пенсії або інших соціальних виплат не отримує, на обліку Димитровського міського центру зайнятості не перебуває (а.с. 26, 30, 32). Зареєстрована за адресою: [INFO], за якою 21 серпня 2015 року працівниками служби у справах дітей проводилось обстеження умов проживання, за результатами якого визнано не належними умови проживання даної родини, будинок від*єднано від електро- та водопостачання за борги, запасів палива, їжі та одягу не недостатній кількості (а.с. 9,23). За місцем проживання негативно не характеризується (а.с. 24). 7 жовтня 2014 року Димитровським міським судом Донецької області [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Підставою винесення рішення суду стало те, що вона не цікавилась життям дітей, не виховувала і матеріально не утримувала їх і судом не було встановлено будь-яких поважних причин, через які вона не піклувалась долею дітей, не проявляла щонайменшої батьківської турботи. Рішення суду набрало чинність 24 листопада 2014 року (а.с. 50-54). 4 липня 2015 року дитина [PERSON], [INFO] о 19 годині 25 хвилин був доставлений машиною швидкої допомоги у педіатричне відділення Димитровської центральної міської лікарні у стані алкогольного сп*яніння. Перебував біля котельної ЗОШ № 9. Зі слів дитини маму він не бачив біля тижня, ночує сам по вулиці Щорса, буд. 62, на питання чим харчується, не відповів, з його слів мама живе у подруги по вулиці Горького, точної адреси не знає. Ці дані були встановлені за інформацією Комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 7 липня 2015 року (а.с. 11). У зв*язку із цими подіями за неналежне виконання відповідачами своїх батьківських обов*язків складені протоколи про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення і направлені для розгляду в Димитровський міський суд (а.с. 12). За інформацією, наданою Загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів Димитровської міської ради стосовно виконання батьківських обов*зків батьками [PERSON], який на час надання інформації навчався у цьому навчальному закладі встановлено, що з 1 червня 2015 року [PERSON] проживав із сестрою батька [PERSON], яка працює, утримує хлопця матеріально та займається його вихованням. Мати дитини [PERSON] зловживає спиртними напоями, безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов*язків, вихованням сина [PERSON] належним чином не займається, Мати не цікавиться успіхами сина у навчанні, поведінкою в школі, не контролює його вільний час та дозвілля, не знає коло друзів [PERSON], до школи не з*являється, батьківські збори не відвідує. Частіше до школи приходить батько [PERSON], з яким хлопець проживав раніше (по грудень 2014 року). На момент надання інформації батько проживає у [INFO], не працює, матеріальним утриманням та вихованням сина займатися відмовляється, покладаючи відповідальність за [PERSON] повністю на матір. Ні мати, ні батько не утримують сина матеріально, хлопець не забезпечений у повному обсязі сезонним одягом та взуттям, від виконання своїх батьківських обов*язків ухиляються, зовнішній вигляд хлопця не завжди охайний (а.с. 36-37). Ні [PERSON], ні [PERSON] під соціальним супроводом станом на 20 серпня 2015 року не перебувають (а.с. 34, 35). З 4 вересня 2015 року [PERSON] перебуває у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. За час перебування дитини у центрі ні мати, ні батько його не відвідували і не цікавились життям сина (а.с. 38-39, 46). Свідок [PERSON] в суді показала, що вона є працівником Димитровського центру соціальної допомоги дітям та інвалідам і у 2014 році вона з іншими працівниками центру відвідувала сім*ю [PERSON], яка погодилась на співпрацю із центром, обіцяла закодуватися від алкогольної залежності, але не виконала своєї обіцянки. Після цієї зустрічі [PERSON] перестала відповідати на телефонні дзвінки, не прийшла за викликом до центру. Зі слів її колег їй відомо, що [PERSON] не працювала, зловживала спиртними напоями, не виконувала свої батьківські обов*язки, у неї були великі борги за комунальні послуги. У функції їх центру входить надання допомоги і сприяння у вирішенні проблем сімей, що опинились у важких умовах. Вони могли б спробувати влаштувати [PERSON] на роботу, вирішити питання з боргами, але для цього необхідне бажання і участь [PERSON], яка з ними на контакт не йшла. Свідок [PERSON], яка є рідною тіткою неповнолітнього [PERSON], в судовому засіданні показала, що після того, як батьки [PERSON] розлучились до десятирічного віку він проживав з мамою і вітчимом, який ображав його, бив та закривав у підвалі. Потім [PERSON] проживав з батьком, її братом, який змушував його читати Біблію, а якщо [PERSON] відмовлявся читати Біблію, його не годували, за будь-яку провинність батько бив його. Наприклад, якщо [PERSON] сперечався з мачухою, за це його карали. З 13 років [PERSON] почав жити з бабусею, її матір*ю і проживав з нею до її смерті 30 травня 2015 року. За цей час батько інколи приходив до [PERSON], хотів, щоб [PERSON] повернувся, але коли дитина бачила його, вона втікала і не хотіла з ним спілкуватись. Матеріально у цей час батько дитину не утримував, міг принести якийсь незначний гостинець, але харчі, одяг дитині купувала вона, а не батько. Коли померла її мати, [PERSON] проживав з нею, вона повністю його утримувала. [PERSON] у її відсутність міг привести до квартири невідомих їй осіб, у них була домовленість, що у її нічні зміни він буде ночувати у матері. У будинку матері немає умов для проживання, там відсутнє електропостачання та вода, немає харчів. Чим харчувався [PERSON] у цей час їй невідомо. Мати не цікавилась [PERSON], матеріально його багато років не утримує, вона майже весь час проживає у своєї подруги. Дитина [PERSON] в суді розказав, що з мамою він проживав до 10 років. Вітчим дуже бив його, казав при цьому, що він балується. На тиждень били десь чотири рази, вітчим бив кулаками, були синці під очима. Бив вітчим також і маму. Мама пила спиртні напої кожного дня, був період десь три місяці, коли мама пила таблетки і не зловживала спиртним, але потім знову почала пити. Коли він жив з мамою мама готувала їсти, купувала їй одяг, його не ображала. Потім до 12-13 років він почав жити з папою. Коли папа одружився з тіткою [PERSON] стало погано, Папа бив його за погані оцінки в школі, змушував його вірити в Бога, змушував кожного дня ходити у церкву «Нове покоління, харизмати», читати Біблію, а він цього не хотів. Потім, коли йому було десь 13 років, він пішов жити до бабусі, іноді повертався до батька, який обіцяв, що буде все нормально, але нічого не мінялось і він повертався до бабусі. Ходив до батька приблизно 10 разів. Коли він жив з батьком речі йому купувала [PERSON], а батько інколи, харчувався він регулярно, інколи у час посту батька, він не весь час міг їсти. З батьком ходили лише у церкву, лише один раз ще до одруження ходили з батьком на футбол. На початку літа він став жити з тіткою [PERSON], а з батьком жити він не хоче. Коли тітка [PERSON] працювала у нічні зміни, він приходив ночувати до мами, але її майже завжди не було вдома. Мама майже завжди перебуває у тітки Алли, оскільки в неї вже зранку можна випити спиртне. Додому вона іти не хотіла. [PERSON] тітку [PERSON] він не слухав, зараз він живе у соціальному центрі. Мама і папа до центру не приїздили, його не відвідували. Вважає, що батьків необхідно позбавити батьківських прав. Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Батьки відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. На підставі статті 151, 171 Сімейного кодексу України батьки дійсно мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та визначати форми та методи цього виховання, окрім форм і методів, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. Ці права та обов*язки батьків та дитини кореспондуються із правами та обов*язками зазначених осіб у Декларації прав дитини, затвердженої Резолюцією Генеральної Ассамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, Конвенцією Організації Об*єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема у разі ухилення своїх обов*язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із статтею 10 Закону України від 26 квітня 2001 року "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім'ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Заборона фізичних покарань є одним з проявів права на особисту недоторканність, яке закріплене в ряді міжнародно-правових документів При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов*язками. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] допустили всі зазначені фактори щодо неповнолітнього [PERSON], не створивши належні умови для проживання та виховання дитини, повністю усунувшись від матеріального утримання та виховання дитини, переклавши останнім часом свої батьківські обовязки на інших осіб та органи. В судовому засіданні, на підставі даних, наданих Димитровською центральною міською лікарнею, Димитровським міським центром зайнятості, органу опіки та піклування Димитровської міської ради встановлено, що відповідач [PERSON] здоровий, протипоказань для працевлаштування не має, але зусиль для працевлаштування не робить, матеріально дитину не забезпечує. Відповідач [PERSON] жорстоко поводився із сином [PERSON], допускав факти фізичного насилля, приниження гідності та психологічного насилля над дитиною, яка за своїм віком має право визначати питання своєї релігійної приналежності з урахуванням його власної думки і бажань. Відповідач [PERSON] хворіє, не має змоги працювати на даний час, хоча суд вважає необхідним визначити, що невиконання нею своїх батьківських обов*язків триває довгий час, носить систематичний характер і охоплює значний період часу до хвороби. Поведінка щодо свого сина [PERSON] жодним чином не змінилась і не відрізняється від поведінки матері до хвороби, яка стала підставою для встановлення групи інвалідності. Більш того, як встановлено з наданих суду документів та пояснень сторін, тяжке захворювання відповідача [PERSON] є наслідком її неналежної поведінки та зловживань. У сім*ях відповідачів для їх дитини [PERSON] не створено умов за яких дитина мала б відчувати турботу, любов і повагу до себе, у зв*язку з чим дитина не мала по суті постійного місця проживання і на даний час, за наявності обох батьків виявилась нікому не потрібною. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обовязків суду не надано. Тривалість невиконання відповідачами батьківських обовязків свідчить про свідоме нехтування ними своїми обов'язками, тому суд вважає задля захисту інтересів неповнолітнього [PERSON], необхідним позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] стосовно нього батьківських прав. На підставі ст. 150, 151, 164, 171, 180, 182 СК України,

Outcome: approved