Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 5461,54 грн. боргу та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з'явився. Представник позивача Бабічук А.С. подала до суду заяву, в якій просить слухати справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Судом досліджено такі інші докази: розрахунок заборгованості за договором від 11.08.2005 року станом на 30.06.2014 року, заява позичальника, умови та правила надання банківських послуг, копія паспорта громадянина України [PERSON], серії [NUMBER], копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809, копія довідки про включення до ЄДРПОУ АА № 241170, копія банківської ліцензії № 22 від 5 жовтня 2011 року, копія витягу із статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», копія виписки по особовому рахунку [PERSON], копія тарифів обслуговування кредитки «Універсальна», судовий наказ судді Кельменецького районного суду Чернівецької області по справі № 2-Н-193/08 від 18.09.2008 року. Судом встановлено, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 11 серпня 2005 року був укладений кредитний договір № б/н. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 5700 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором термін. В зв'язку з такими порушеннями договору позивач звернувся до суду з із заявою про видачу судового наказу і згідно судового наказу судді Кельменецького районного суду Чернівецької області по справі № 2-Н-193/08 від 18.09.2008 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто 7961,46 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору від 11.08.2005 року. Даний наказ набрав чинності 24.09.2008 року. Згідно розрахунку заборгованості доданої до заяви про видачу судового наказу з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по тілу кредиту в сумі 6554,86 грн., заборгованість по відсотках за період по 12.08.2008 року в сумі 1406,60 грн. Таким чином, є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, наявність рішення суду про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, з моменту ухвалення наказу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24.12.2007 року №2-н-95/07 про стягнення заборгованості з відповідача за вказаним вище кредитним договором грошові зобов'язання між позивачем та відповідачем не припинилися. Таким чином, з урахуванням вказаного вище судового наказу станом на 30.06.2014 року відповідач прострочив заборгованість по процентах в сумі 5461,54 гривні. Відповідач не сплатив позивачу основний борг, а також прострочив заборгованість по відсотках в сумі 5461,54 гривень. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню повністю і з відповідача слід стягнути на користь позивача 5461,54 грн. боргу та 243,60 гривні судового збору. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 525,526, 553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved