Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах позивачів, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування по законом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] помер [PERSON], який був членом місцевого колгоспу та постійно проживав будучи зареєстрованим у своєму власному приватному домогосподарстві, яке розташоване по [ADDRESS]. Дане дворогосподарство по облікам Рокитнянської сільради Новоселицького району відносилось до категорії дворів колгоспного типу та в ньому на той період часу (1990-1991 роки) крім голови двору були зареєстровані та проживали: дружина - [PERSON] з якою він перебував в зареєстрованому шлюбі з 03.02.1963 року по день своє смерті та донька - [PERSON]. Так як заповіту [PERSON] не складав, відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України вступають в дію норми спадкування за законом. Спадковим майном спадкодавця складається із 1/3 частки спадкового житлового будинку з приналежними до нього господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року позивачі [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги вступили в управління та володіння спадковим майном померлого. Спадок був прийнятий в рівних частках, що складає по 1/6. 30.08.1996 року [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а згодом із додатковою заявою від 18.11.2016 року за № 1400. Державним нотаріусом Новоселицької державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу № 204/96 року та направлено запит до Новоселицького КБТІ Чернівецької області, про надання інформації стосовно реєстрації права приватної власності на житловий будинок за спадкодавцем. Згідно листа Новоселицького КБТІ за № 579 від 06.10.2016 року право приватної власності на нерухоме майно в [ADDRESS] не зареєстроване, у зв'язку з чим державний нотаріус винесла постанову про відмову позивачці у вчиненні нотаріальних дій. Так як спадкодавець не оформив на себе всі необхідні правовстановлюючі документи до дня своє смерті, а нотаріальна контора відмовляється вирішити подібні питання в добровільному порядку представник позивача просить суд: - визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/6 частину житлового будинку по [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON]. - визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/6 частину житлового будинку розташований по [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні позивачі позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Просять суд позов задовольнити. Представник Рокитнянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області в судовому засіданні не з'явився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутність. Суд вислухавши думку позивачів та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника сільської ради та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Стаття 380 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], 03 лютого 1963 року зареєстрували шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.1996 року. Прізвище подружжя після реєстрацію шлюбу «[PERSON]». [PERSON] народилася [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 26.10.1977 року, батьком зазначено [PERSON], матір'ю [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] поміняла прізвище на чоловіка «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Згідно довідки № 1319 видана Рокитнянською сільською радою Новоселицького району від 23.11.2016 року господарство по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 по 15.04.1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, та в ньому на той період часу були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON], дружина [PERSON] та донька [PERSON]. Відповідно до чинного на той час колгоспного права, нерухоме майно являється спільною сумісною власністю кожного члена даного двору і частки даних членів є рівні (ст. 120-123 ЦК УРСР). З урахуванням чинного на той час законодавства суд вважає, що по 1/3 частці мав кожен член колгоспного двору який проживав в домогосподарстві по [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] у віці 53 років, про що 11 вересня 1995 року в книзі реєстрації смертей складено відповідний актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину спадкового домогосподарства з приналежними до нього будівлями та спорудам по [ADDRESS]. Відповідно до роз'ясень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Судом встановлено що спадкоємцями першої черги після смерті голови колгоспного двору [PERSON] являється: дружина [PERSON] та донька [PERSON], інших спадкоємців за законом немає, що підтверджується довідкою видана Рокитнянською сільською радою Новоселицького району за № 1321 від 23.11.2016 року. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи спадщину після смерті 09.09.1995 року [PERSON], успадкували в рівних частках по 1/6 частини домогосподарства спадкоємці [PERSON] та [PERSON], вступивши в управління та володіння спадковим майном померлого з дня його смерті, що підтверджується довідкою № 1322 від 23.11.2016 року видана Рокитнянською сільською радою Новоселицького району. Зі заяви № 1400 від 18.11.2016 року вбачається, що спадкоємиця [PERSON] звернулася до Новоселицької державної нотаріальної контори із додаткового заявою, про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON]. З листа начальника Новоселицького КБТІ № 579 від 06 жовтня 2016 року року вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року за [PERSON] право приватної власності на нерухоме майно в [ADDRESS] не зареєстроване. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний житловий будинок державний нотаріус Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області 18.11.2016 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 14.11.2016, виданого Новоселицьким КБТІ господарство по [ADDRESS] складається з житлового будинку літер А,Б, сарая літери В, літня кухня літер Г, колодязь №1 вигрібна яма № 2, огорожа № 3-5. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи зазначене те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, земельна ділянка видана для будівництва та обслуговування житлового будинку, позивачі своєчасно прийняли спадщину як спадкоємеці за законом першої черги вступивши в управління та володіння спадковим майном померлого, про що свідчить довідка сільської ради с. Рокитне Новоселицького району та заява про прийняття спадщини подана до державної нотаріальної контори враховуючи, що представник відповідача визнає позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів, а отже є всі правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved