Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Представник позивачки звернуся до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те що позивачка перебуває в зареєстрованому 31 січня 2001 року шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають троє малолітній дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на її особистому утриманні, а також одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає в м. Одеса у зв'язку із тим, що там навчається. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, оскільки він зловживає алкогольними напоями і всі зароблені гроші витрачає на випивку, не цікавиться їхнім вихованням та духовним розвитком. На даний час як відомо позивачці відповідач офіційно не працює, але виконує різні роботи по найму та має мінливий нерегулярний дохід, який витрачає на власні потреби, у зв'язку з чим просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 888 гривень 50 коп., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 713 грн. на місяць на кожну дитину до їх повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та суду пояснив, що він офіційно не працює, постійного прибутку не має, періодично працює по найму, визнає свій обов'язок сплачувати аліменти на утримання дітей, однак на даний час не має можливості та не впевнений, що в змозі сплачувати аліменти в зазначених сумах, по можливості буде надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Суд вислухавши думку позивачки та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачами не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами не розірваний, в даний час вони проживають разом, однак не ведуть спільного господарства. З довідки №324 від 17 травня 2017 року виданої Слобідською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, вбачається, що на утриманні позивачки [PERSON] дійсно знаходяться малолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей на рівні із матір'ю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України одним з способів виконання батьками обов'язків щодо утримання дитини є присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач по справі офіційно не працює, має мінливий дохід, а отже аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мініму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги вищевказане, матеріальне положення дітей, які перебувають на утриманні позивачки, беручи до уваги пояснення сторін,

Outcome: approved