Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

ТОВ «Сміла Енергоінвест» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з жовтня 2010 року по квітень 2015 року в розмірі 898,95 грн., посилаючись на те, що позивач є постачальником теплової енергії до будинку за адресою: м. Сміла, вул. Б.Хмельницького, 62, в якому знаходиться квартира № 57, належна відповідачу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що свої обовязки по теплопостачанню даного жилого будинку, в якому проживає відповідач, він виконує належним чином, але відповідач не оплачує за отримані ним комунальні послуги з централізованого опалення місць загального користування, в звязку з чим виникла вищевказана заборгованість. Під час розгляду справи представник позивача зменшив розмір позовних вимог до 319,94 грн., тобто, в межах строку позовної давності з травня 2012 року по квітень 2015 року. Суму боргу обґрунтовує тим, що плата нараховується за опалення місць загального користування - лише за опалення приміщення, де розміщена розподільча система трубопроводів, по яких подається теплова енергія до всього будинку № 62 по вул. Б.Хмельницького м. Сміла. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали повністю. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року № 661 виконавцем житлово-комунальних послуг в галузі теплопостачання є КП «Смілакомунтеплоенерго». Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 651 внесені зміни до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року № 661, яким виконавцем житлово-комунальних послуг в галузі теплопостачання замість КП «Смілакомунтеплоенерго» визначено ТОВ «Сміла Енергоінвест». Відповідно до п. 28 Правил, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоповерхового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування відповідно до Методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. ТОВ «Сміла Енергоінвест» є постачальником теплової енергії до будинку за адресою: м. Сміла, [PERSON], 62, в якому знаходиться квартира № 57. Договір на постачання теплової енергії сторонами не укладався, але цей факт не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України, п.п. 1-5 ч.3 ст.20 та п.3 ч.2 ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обовязок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено на обидві сторони як виконавця, так і споживача. Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобовязаний нести всі витрати по утриманню та обслуговуванню будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, а отже, оплачувати ці послуги згідно з діючими тарифами. Даних про колективне звернення до ТОВ «Сміла Енергоінвест» про відмову від теплопостачання будинку всіх власників чи користувачів будинку немає. Факт мовчазної згоди споживача на отримання послуг надає підстави для нарахування плати згідно з діючими тарифами. Згідно з оборотно-сальдовими відомостями по особовому рахунку за квартирою № 57 заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з травня 2012 року по квітень 2015 року становить 319,94 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною й особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", у відповідності з ст. 1 цього закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Пунктом 48 цієї постанови також передбачено, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу представник відповідача надав суду договір від 02 листопада 2015 року № 721/10-15 про надання правової допомоги та квитанцію про оплату адвокатських послуг від 15 листопада 2015 року № 151, згідно з якою сплачено за надання правової допомоги кошти в розмірі 1 150,00 грн. Документально підтвердженим доказом надання правової допомоги у даній справі є участь адвоката у судовому засіданні, що підтверджується журналом судового засідання від 03 грудня 2015 року. Оскільки згідно з журналом тривалість судового засідання становить 20 хвилин, граничний розмір компенсації витрат на участь адвоката в судовому засіданні визначається в розмірі 162,40 грн. (1218,00 грн. х 40%/60 хв. х 20 хв.), які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Інші докази затрат часу та зусиль адвоката на надання правової допомоги (складання позовної заяви, надання консультацій, копіювання документів тощо), а також розрахунок цих витрат суду не надано, тому вони не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного, відповідно до ст. 88 ЦПК з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати на правову допомогу в розмірі 162,40 грн., а з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору 243,60 грн. Виконавши взаємозалік судових витрат, з відповідача на користь позивача слід стягнути 81,20 грн.(243,60-162,40) судових витрат. На підставі наведеного, ст.ст. 1, 19, 20, 21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 6, 11, 626-628, 630, 638-642 ЦК України та

Outcome: approved