Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 22.03.2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності їй, її сину - відповідачу по справі та її донькам третім особам по справі, а також батькам позивача [PERSON] та [PERSON] . На час приватизації квартири всі учасники спільної сумісної власності проживали разом і були зареєстровані у вказаній вище квартирі членами однієї сім`ї, тому вона вважає, що частки співвласників в цій квартирі є рівними. [INFO] померла її мати, проте а ні вона, а ні її батько із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Батько мав право на спадщину як спадкоємець першої черги, оскільки проживав з [PERSON] на день смерті останньої і мав намір оформити спадщину. За станом здоров`я це питання він не довів до кінця та свідоцтва про право власності на 1/6 частину квартири після смерті дружини не отримав. [INFO] помер батько позивача, після смерті якого вона подала заяву про прийняття спадщини та їй було роз`яснено, що для оформлення спадщини потрібно укласти договір з відповідачем та третіми особами (тобто з усіма співвласниками квартири) про виділ часток кожного з них та часток її померлих батьків. Доньки погодились на укладення такого договору, а відповідач відмовився. За таких обставин позивач просить: виділити частки кожного з співвласників приватизованої квартири [ADDRESS] , визнавши їх рівними, а саме по 1/6 кожному зі співвласників; визнати за нею право власності на 1/3 (1/6+1/6) частину вказаної вище квартири, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] . Заяви, клопотання. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надав. Від третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Від представника Сумської міської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Третя особа - [PERSON] повідомлялась про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 23.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі. 28.04.2021 року суд закрив підготовче засідання і призначив справу до розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] є співвласником разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] . Зазначене житло належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04 квітня 1997 року, яке було зареєстроване за №236 (а.с.12) У вищевказаному свідоцтві про право власності на житло від 04 квітня 1997 року не визначені розміри часток квартири, що належать кожному із співвласників. [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю позивача (а.с.7). Родинні відносини [PERSON] з [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] та про розірвання її шлюбу (а.с.8, 28) Після смерті [PERSON] , чоловік останньої [PERSON] прийняв спадщину, оскільки на момент її смерті проживав разом з нею як спадкоємець першої черги. За життя [PERSON] свідоцтва про право власності на 1/6 частину квартири після смерті дружини не отримав. [INFO] помер Перерва [PERSON] (а.с.6), який не залишив заповіт. Відповідно до 1261 ЦК України, позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена у Сумській міській державній нотаріальній конторі за заявою [PERSON] (а.с.56-62) Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Пунктом 3.3 вказаної Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Провести розрахунок часток у спільній власності, а саме: квартири [ADDRESS] Суми є неможливим, оскільки для цього необхідно подати заяви всіх співвласників, а як вбачається з матеріалів справи, співвласники [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про їх смерть, а відповідач [PERSON] відмовився. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч 1 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII"Про приватизацію державного житлового фонду"). Враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було та те, що співвласники квартири [PERSON] та [PERSON] померли, а також враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на квартиру є рівною і становить відповідно по 1/6 частці. При цьому в судовому засіданні не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників квартири. Під час розгляду справи також було з`ясовано, що [PERSON] , померлий [INFO] є батьком позивача [PERSON] та позивач має право успадкувати його майно, як спадкоємець першої черги, яка в установленому законом порядку звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, в тому числі й 1/6 частину квартири [ADDRESS] після [PERSON] , померлої [INFO] . Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності є обґрунтованими, оскільки позивач має право, як спадкоємець на спадкування майна після померлого [PERSON] в розмірі 1/3 частки квартири, оскільки саме у такому розмірі за життя останньому належала частка у квартирі [ADDRESS] . Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] про виділ часток співвласників квартири з права спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved