Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаними вимогами, посилаючись на ті обставини, що відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу на підставі власної заяви відповідач була зареєстрована та 04 серпня 2015 року отримала статус безробітного в Миронівському районному центрі зайнятості. З 11 серпня 2015 року на підставі наданих нею відомостей та поданих документів призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. За період з 11 серпня 2015 року по 10 грудня 2015 року безробітній [PERSON] виплачено допомогу по безробіттю у сумі 1728,52 грн. На підставі заяви безробітної [PERSON] та договору від 15 жовтня 2015 року, укладеного Миронівським районним центром зайнятості з безробітною, а також договору від 13 жовтня 2015 року, укладеного між Миронівським районним центром зайнятості та товариством з обмеженою відповідальністю «Учбовий комбінат «Славутич» відповідача було направлено до даного комбінату на професійне навчання за професією «перукар» строком з 16 жовтня 2015 року по 15 березня 2016 року. Наказом Учбового комбінату від 09 грудня 2015 року № 117-к безробітну відраховано зі складу слухачів групи № 29 з 16 листопада 2015 року за прогули без поважних причин. Миронівським районним центром зайнятості відшкодовано за безробітну [PERSON] витрати на проживання згідно договору Миронівського районного центру зайнятості з Державним підприємством «Інститут підготовки кадрів промисловості» від 15 жовтня 2015 року та Додаткої угоди до зазначеного договору від 16 грудня 2015 року з 19 жовтня 2015 року по 16 грудня 2015 року (59 діб) у сумі 4130 грн. Відповідно до договору про професійне навчання безробітних у навчальному закладі, укладеного з Учбовим комбінатом, витрати, пов'язані з професійним навчанням безробітних, в тому числі безробітної [PERSON], за професією «перукар», та Додаткової угоди № 1 від 15 квітня 2016 року до даного договору Миронівським районним центром зайнятості сплачено вартість навчання безробітної [PERSON] в Учбовому комбінаті з 16 жовтня 2015 року по 13 листопада 2015 року в сумі 611,70 грн. 09 грудня 2015 року Миронівським районним центром зайнятості отримано наказ № 117-к ТОВ «Учбовий комбінат «Славутич» про відрахування [PERSON] за прогули без поважних причин. У зв'язку з встановленням обставин припинення професійного навчання без поважних причин у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення», Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних та Договору № 1066/13-15 про професійне навчання безробітного від 15 жовтня 2015 року безробітною [PERSON] підлягає поверненню незаконно отримана допомога по безробіттю за період з 14 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року в сумі 308 грн. 27 коп., вартість професійного навчання в сумі 611 грн. 70 коп. та вартість проживання в сумі 4130 грн. 04 лютого 2016 року Миронівським районним центром зайнятості відповідачу [PERSON] надіслано претензію. В добровільному порядку відповідач повернула частину коштів, зокрема 28 березня 2016 року сплатила 1050 грн., 25 квітня 2016 року - 1000 грн., 23 травня 2016 року - 1000 грн. Залишок заборгованості склав 1999 грн. 97 коп. Просив стягнути з відповідача вказану суму коштів та понесені позивачем судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відповідач вдруге не з'явилася до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надала, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Відповідно до правил ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Згідно ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», іншими актами законодавства. Відповідно до пп. 1 п. 2 Положення про Державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 20 січня 2015 року № 41, Державна служба зайнятості продовжує виконувати завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, визначені Законами України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення». Статтею 5 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що держава гарантує у сфері зайнятості: 1) вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії; 2) одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства; 3) професійну орієнтацію з метою самовизначення та реалізації здатності особи до праці; 4) професійне навчання відповідно до здібностей та з урахуванням потреб ринку праці; 5) підтвердження результатів неформального професійного навчання осіб за робітничими професіями; 6) безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку; 7) соціальний захист у разі настання безробіття; 8) захист від дискримінації у сфері зайнятості, необґрунтованої відмови у найманні на роботу і незаконного звільнення; 9) додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян. Відповідно до ст. 43 вказаного Закону статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Процедуру реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості визначає Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затверджений постановою КМУ від 20 березня 2013 року № 198. Умови, тривалість та розмір допомоги по безробіттю визначаються статтями 22, 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 04 серпня 2015 року звернулася до позивача із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». На підставі поданої заяви, згідно ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення», ст.ст. 6, 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року № 613 відповідачу на підставі наданих нею відомостей та поданих документів призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 11 серпня 2015 року. За період з 11 серпня 2015 року по 10 грудня 2015 року, коли мала місце дата останнього нарахування коштів, позивачем безробітній [PERSON] виплачено допомогу по безробіттю у сумі 1728,52 грн. 10 серпня 2015 року відповідач подала позивачу заяву з проханням направити її на професійне навчання. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. 24 Закону України «Про зайнятість населення» та Порядком професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України від 31 травня 2013 року № 318/655, на підставі поданої заяви, договору від 15 жовтня 2015 року № 1066/13-15, який уклала безробітна з позивачем, та договору № 1066/13-15 від 13 жовтня 2015 року, укладеного між Миронівським районним центром зайнятості та товариством з обмеженою відповідальністю «Учбовий комбінат «Славутич» відповідача було направлено до учбового комбінату на професійне навчання за професією «Перукар» строком з 16 жовтня 2015 року по 15 березня 2016 року. Такі обставини підтверджуються даними доданих до позову заяв відповідача від 04 серпня 2015 року та 10 серпня 2015 року, договору № 1066/13-15 про професійне навчання безробітних у навчальному закладі, укладеного сторонами 15 жовтня 2015 року, договору № 1066/13-15, укладеного Миронівським районним центром зайнятості та товариством з обмеженою відповідальністю «Учбовий комбінат «Славутич» 13 жовтня 2015 року. Наказом директора учбового комбінату від 16 жовтня 2015 року № 93-к безробітну [PERSON] було зараховано на професійне навчання з вказаної дати в групу слухачів № 29. Наказом № 117-к від 09 грудня 2015 року її було відраховано зі складу слухачів групи № 29 з 16 листопада 2015 року за прогули без поважних причин. Відповідно до п. 2.4 Порядку № 318/655 Миронівським районним центром зайнятості відшкодовано за безробітну [PERSON] витрати на проживання згідно Договору Миронівського районного центру зайнятості з Державним підприємством «Інститут підготовки кадрів промисловості» від 15 жовтня 2015 року № 1066/14-15 та Додаткої угоди до зазначеного договору від 16 грудня 2015 року з 19 жовтня 2015 року по 16 грудня 2015 року (59 діб) в сумі 4130 грн. Згідно з договором про професійне навчання безробітних у навчальному закладі та Додатковою угодою № 1 від 15 квітня 2016 року до зазначеного договору, яка додана до позовної заяви, витрати, пов'язані з професійним навчанням безробітних, в тому числі безробітної [PERSON], за професією «перукар», Миронівським районним центром зайнятості сплачено вартість навчання безробітної [PERSON] в Учбовому комбінаті з 16 жовтня 2015 року по 13 листопада 2015 року в сумі 611,70 грн. Безробітна [PERSON] була ознайомлена з умовами договору № 1066/13-15 від 15 жовтня 2015 року щодо відповідальності безробітного у разі припинення професійного навчання без поважних причин. Враховуючи наведені обставини, згідно правил ч. 3 ст. 36 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач має відшкодувати територіальному органу, який уклав з нею договір на професійне навчання, суму виплат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. Відповідачу [PERSON] було запропоновано повернути незаконно отриману допомога по безробіттю за період з 14 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року в сумі 308 грн. 27 коп., вартість професійного навчання в сумі 611 грн. 70 коп. та вартість проживання в сумі 4130 грн., загальна сума коштів, що підлягали повернення склала 5049 грн. 97 коп. 04 лютого 2016 року Миронівським районним центром зайнятості відповідачу направлено претензію № 137/05 від 03 лютого 2016 року. На вимогу про повернення коштів відповідач в добровільному порядку повернула Миронівському районному центру зайнятості 28 березня 2016 року кошти в сумі 1050 грн., 25 квітня 2016 року - 1000 грн., 23 травня 2016 року - 1000 грн. Такі обставини наведені позивачем не спростовані відповідачем та підтверджені наданими позивачем виписками по рахунках. Залишок заборгованості склав 1999 грн. 97 коп. ( 5049 грн. 97 коп. - 3050 грн.). За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. Кошти в сумі 1999 грн. 97 коп. підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2756 гривень згідно платіжних доручень № 604 від 12 грудня 2016 року та № 4 від 26 січня 2017 року. Вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 7, 22, 23, 36 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст. 5, 9, 24, 43 «Про зайнятість населення», Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 20 березня 2013 року № 198, Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року № 613, Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України від 31 травня 2013 року № 318/655,

Outcome: approved