Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У вересні 2019 року заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, правонаступником якої є Центральна окружна прокуратура м. Дніпра, звернувся до суду в інтересах Дніпровської обласної ради, Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» (КП «ДОКОЛ») з позовом до [PERSON] , про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2019 року, залишеного без змін Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Потерпілої від даного злочину є [PERSON] , [INFO] , яка отримала тяжкі тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня (КП «ДОКОЛ») у період з 06.01.2018 року по 24.01.2018 року, що підтверджується довідкою про розмір витрат, виданої КП «ДОКОЛ», відповідно до якої витрати на лікування склали 7\~396, 55 грн. Прокурор вважає, що відповідач повинен відшкодувати ці витрати на користь КП «ДОКОЛ», оскільки ці витрати вироком не стягнуті, раніше до стягнення не заявлялись, а відповідні органи, які мають право на стягнення витрат, а саме Дніпропетровська обласна рада, КП «ДОКОЛ» не виконують своїх повноважень щодо стягнення в судовому порядку цих коштів. Виходячи з наведеного, прокурор в інтересах Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» просить стягнути з [PERSON] на користь КП «ДОКОЛ» матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] у розмірі 7\~396, 55 грн. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року позов прокурора повернуто позивачеві. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2021 року Ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська скасована, справу направлено для вирішення питання про відкриття провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі. Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 29 липня 2020 року за № 2299/3дп/15-20, суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненка І.Ю. відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із внесенням подання про звільнення судді з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 року справа передана судді [PERSON] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2021 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2021 року позовна заява прокурора залишена без руху та надано строк позивачу для усунення її недоліків, протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали. 22.03.2021 року недоліки усунуто. 22.03.2021 року надійшло клопотання та копія наказу Офісу Генерального прокурора про реорганізацію місцевих прокуратур в окружні прокуратури. 22.03.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява виконувача обов`язків керівника Центральної окружної прокуратури м. Дніпра. В судовому засіданні представник Центральної окружної прокуратури м. Дніпра підтримала позовну заяву, просила її задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник відповідача подала заяву, в якій прохає слухати справу у її відсутність, проти позову заперечує повністю. Надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач [PERSON] позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні повністю. Вказує, що цивільний позов [PERSON] був задоволений, а тому підстав для відшкодування шкоди немає. Квитанції, що надані потерпілою не підтверджують понесені витрати. Надана довідка КП «ДОКОЛ» не є належним доказом того, що вказаним комунальним підприємством понесені такі витрати. З цих підстав просять відмовити у задоволенні позову. 29.06.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій прокуратура вказує, що відзив надійшов з порушенням строку, встановленого судом. Зазначає, що за вироком суду стягнуто лише матеріальну шкоду у розмірі 2\~618 грн. та моральну шкоду у розмірі 100\~000, 00 грн. Витрати на стаціонарне лікування потерпілої не стягувались. Сплата коштів особисто потерпілою на придбання медикаментів та благодійний внесок не відноситься до предмету позовних вимог та не є витратами на стаціонарне лікування потерпілої. Будь-яких документів про сплату витрат на суму 7\~396, 55 грн. відповідачем не надано. Позовні вимоги просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2019 року [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та засуджено до 6 років позбавлення волі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 2\~618, 00 грн. та моральну шкоду в розмірі 100\~000, 00 грн. Потерпілою від даного злочину є [PERSON] . Потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня (КП «ДОКОЛ») у період з 06.01.2018 року по 24.01.2018 року. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, повинна відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що між діями [PERSON] та перебуванням потерпілої на лікуванні є прямий причинний зв`язок. Згідно довідки КП «ДОКОЛ» за період лікування потерпілої [PERSON] було використано бюджетних коштів на суму 7\~396, 55 грн. Оскільки Комунальне підприємство «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» (КП «ДОКОЛ») перебуває у сфері управління Дніпропетровської обласної ради та фінансується, в тому числі, за кошти Державного бюджету України, суд вважає, що витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину повинні бути відшкодовані засудженим. Прокурор правомірно звернувся до суду з метою захисту інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки КП «ДОКОЛ» належним чином не здійснює свої повноваження щодо стягнення цих сум. Суд відхиляє аргументи представника відповідача, що довідка КП «ДОКОЛ» про вартість лікування є неналежним доказом, оскільки в ній детально розшифровані витрати, які були понесені цим закладом на стаціонарне лікування потерпілої. Факт перерахування коштів потерпілою як благодійний внесок та часткове придбання ліків, не є витратами на стаціонарне лікування, оскільки не доведено, що ці кошти спрямовувались саме на стаціонарне лікування та на відповідні рахунки закладу. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи не надано доказів на підтвердження відшкодування витрат лікарні на лікування потерпілого з боку відповідача у справі, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Держави належить також стягнути судовий збір. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на Ухвалу суду про повернення позовної заяви, не входять до складу судових витрат, що компенсуються у зв`язку із ухваленням рішення суду, оскільки за змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved