Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Представником позивача адвокатом [PERSON], в інтересах позивача, [PERSON], предявлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, в якому представник позивача просить визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) площею 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» в селі Машеве Семенівського району Чернігівської області, що належало померлій 05 квітня 1997 року [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200833. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначила про те, що в селі Машеве Семенівського району Чернігівської області проживала баба позивача (по родинній лінії матері), [PERSON], яка за життя отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200833 землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Україна» розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 05 квітня 1997 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. За життя остання не розпорядилась своїм майном, не склала заповіт. Згідно довідки Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована одна. Мати позивача [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері документально спадщину не оформила, вважаючи це зайвим, так як вона була єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері. 14 жовтня 2005 року вона померла. Позивач, як спадкоємець пятої черги за законом, вирішив оформити спадщину після смерті баби, але нотаріус, оглянувши документи, відмовила в оформленні спадщини в звязку з тим, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай), виписаний на імя [PERSON], втрачений. Позивачем було розміщено обяву в Семенівській районній газеті «Життя Семенівщини» від 02 лютого 2018 року про втрату сертифікату, але документ так і не був знайдений. Ухвалою судді від 23 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 16 травня 2018 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду надав письмову заяву, згідно даних якої просив розгляд даної справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У підготовче судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] не зявилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду надала письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, Семенівський міський голова Чернігівської області [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без участі представника Семенівської міської ради, позовні вимоги Семенівська міська рада Чернігівської області визнає повністю, наслідки визнання позову згідно ст. 206 ЦПК України Семенівській міській раді розяснено та зрозуміло. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, головний спеціаліст відділу представництва в судах та інших органах юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON], у підготовче судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, надала до суду письмове пояснення, згідно даних якого, у звязку з неможливістю забезпечення явки представника, просить розглянути дану справу без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, залишає вирішення спору на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, надала до суду письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу без участі представника Семенівської районної державної нотаріальної контори на розсуд суду, та надала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, згідно даних якого інформація про спадкову справу після померлої 05 квітня 1997 року [PERSON] та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У справі встановлено, що в селі Машеве Семенівського району Чернігівської області проживала баба позивача (по родинній лінії матері), [PERSON], яка за життя отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200833 землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Україна» розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 05 квітня 1997 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. За життя остання не розпорядилась своїм майном, не склала заповіт. Згідно довідки Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована одна. Мати позивача [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері документально спадщину не оформила, вважаючи це зайвим, так як вона була єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері. 14 жовтня 2005 року вона померла. Позивач, як спадкоємець пятої черги за законом, вирішив оформити спадщину після смерті баби, але нотаріус, оглянувши документи, відмовила в оформленні спадщини в звязку з тим, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай), виписаний на імя [PERSON], втрачений. Позивачем було розміщене оголошення в Семенівській районній газеті «Життя Семенівщини» від 02 лютого 2018 року про втрату сертифікату, але документ так і не був знайдений. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо позивач мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право власності було втрачено, при вирішенні спору про право на земельну частку (пай) застосовуються положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач не має іншої можливості, аніж через суд, визнати право на земельну частку (пай). Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону, тому що позивач [PERSON] є спадкоємцем пятої черги за законом після померлої [PERSON], та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved