Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на лікування. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 2000 по 2002 перебувала з відповідачем у зареєстрованому щлюбі, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2002. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу та до теперішнього часу дитина проживає та зареєстрована разом з позивачкою. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, відмовляється добровільно надавати будь-яку матеріальну допомогу. Дитина страждає на бронхіальну астму ІІ ступеню, хвороба є невиліковної, але можливо досягнути значного покращення самопочуття та домогтись тривалої ремісії. Для підтримання здоров'я дитини необхідне високовартісне лікування, що тягне за собою додаткові витрати на медикаменти та періодичне проходження лікування в оздоровчих закладах. Відповідач не повідомляє про місце роботи та розмір доходів. Вони знаходяться в скрутному матеріальному становищі, тому позивач змушена звернутись до суду. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, просить стягнути додаткові витрат на утримання сина в розмірі 400 гривень щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала частково, просила стягнути на її користь лише 400 грн. на додаткові витрати на утримання та лікування неповнолітнього сина, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв»язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалася. Суд дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.03.2003 року шлюб, зареєстрований 04.03.2000 року між [PERSON] та [PERSON], розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 27.02.2002 року зроблено запис за № 122. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №755, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З даданих суду копії медичних документів вбачається, що дитини [PERSON], [INFO], перебуває на "Д" обілку із хронічним захворюванням - бронхіальна астма, часто хворіє, потребує коштовного лікування, в тому числі в умовах станціонару. З 23.07.2015 по 06.08.2015р. у черговий раз проходив амбулаторне лікування, витрати на лікування понесла лише позивачка, відповідач матеріальної допомоги не надавав. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття ( ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальний стан батьків дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на додаткові витрати на утримання та лікування неповнолітнього сина в сумі 400 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. До стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 3, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved