Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати останню такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи позов тим, що вона являється власником вказаного будинку, в якому зареєстрована її донька -відповідачка [PERSON] , яка там не проживає з 2012 р., чим порушується її право власності. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених в ньому, при цьому, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце його розгляду, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2021 року постановлено справу розглядати в заочному порядку. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що: - [PERSON] являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 р. індексний номер 6881908 та будинковою книгою для прописки громадян в даному будинку; - за адресою [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON] (з 03.06.2003 р.), що стверджується довідками виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради від 12.07.2021 р. № 1468 та від 22.07.2021 р. № 1310/03-15 та будинковою книгою для прописки громадян в даному будинку; - відповідачка [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2012 року, що стверджується комісійним актом обстеження умов проживання по вказаній адресі від 12.07.2021 р. про факт не проживання відповідачки за вказаною адресою з 2012 р., складеного депутатом Ріпкинської селищної ради [PERSON], в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] .. Джерела права застосовані (не застосовані) судом. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 ЖК України у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Оцінка суду. Оцінивши в сукупності норми права та матеріали справи, суд знаходить, що [PERSON] слід визнатитакою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, виходячи з того, що: - [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2012 року, тобто понад 1 рік та втратили з цим місцем достатній та постійний зв`язок; - [PERSON] не надала будь-яких доказів на підтвердження: 1) поважності причин не проживання за вказаною адресою; 2) тому, що [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою: [ADDRESS] ; - втручання у право на повагу до житла [PERSON] , яке охоплюється ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, здійснюється з метою захисту прав і свобод позивачки [PERSON] (її права власності, права на житло, вільне користуванням житловим приміщенням і реалізації права на отримання субсидії), є співрозмірним із переслідуваною законною метою, а відповідно є "необхідним у демократичному суспільстві"; - будь-яких угод про порядок користування жилим приміщенням між сторонами не укладалось. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 908 грн судового збору.

Outcome: approved