Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 07 червня 2008 року та стягувати із відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), з дня подачі позову і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що сімейне життя у них не склалося, із жовтня 2016 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Будучи працевлаштованим, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина їй не надає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю. Сплачений нею при подачі позову судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу із відповідача просила не стягувати. Відповідач [PERSON] до суду теж не з'явився, подав заяву, у якій зазначав, що позов визнає, підтверджує, що з жовтня 2016 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 07 червня 2008 року відповідач [PERSON] і позивач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 34. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з жовтня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній малолітній син [PERSON] проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON], який проживає окремо від них, матеріальної допомоги позивачу на утримання їхнього сина не надає. Домовленості щодо утримання дитини батьком між сторонами не досягнуто. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] позивачу не надає, домовленості щодо утримання дитини батьком між сторонами не досягнуто, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню і в частині стягнення аліментів на дитину. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів на дитину підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved