Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розподіл майна подружжя. Позивачка посилається на те, вона і [PERSON] з 10.05.2008 р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин мається троє дітей: [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] Позивачка в позовній заяві зазначила, що не маючи житла, маючи намір забудови житлового будинку для забезпечення дітей нормативними угодами проживання, на імя [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 04.05.2016 року, посвідченого у приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Осика Л.М., в реєстрі за № 1575, куплена земельна ділянка, площею 0,2239 га для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS], вартістю 11799 грн. Після придбання зазначеної земельної ділянки [PERSON] змінив своє ставлення до неї та дітей, залишив сім'ю. Рішенням Христинівського районного суду від 05.07.2016 року. Шлюб між нею та [PERSON], розірваний. [PERSON] не бажає в добровільному порядку переуступити їй зазначену присадибну земельну ділянку шляхом дарування чи купівлі-продажу. Також не бажає будувати для дітей житлового будинку. Іншого майнового спору між нею та відповідачем не мається. В судове засідання позивачка не з'явилась, проте від неї до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. В судове засідання відповідач не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій він визнає позовні вимоги, та просить справу розглядати у його відсутність. У відповідності до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення під час судового розгляду справи, виходячи з наступного: Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України( ч.1ст. 57 СК). Статтею 63 ЦК Українивстановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Правовідносини, які пов'язані з розподілом майна подружжя, врегульовані Сімейним кодексом України( набрав чинності з 01.01.2004 року)даліСК, а такожЦивільним кодексом України( набрав чинності з 01.01.2004 року)далі ЦК. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК України, присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбачених ст. 364 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми. Так, відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358ЦК України. На підставі чого суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], так як придбана у шлюбі земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved