Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 25 жовтня 2010 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач як клієнт банку зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення зазначених умов Договору [PERSON] зобовязання за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2010 року належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 31 липня 2015 року утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 21032 грн. 32 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. В звязку з неявкою сторін, згодою представника позивача на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог та наданих доказів, суд знаходить задовольнити позов з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 526, 651 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Як встановлено судом, 25 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] Віталійовичем укладено кредитний договір № б/н, до складу якого входить заява про надання кредиту, пам'ятка клієнта, умови та правила про надання банківських послуг та правила користування платіжною карткою, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення [PERSON] строків сплати за будь-якими грошовими зобов'язаннями, передбаченими дійсним договором понад 30 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих процентів та комісій. Відповідно до розрахунку позивача, прострочена сума заборгованості станом на 31 липня 2015 року становить 21032 (двадцять одна тисяча тридцять дві) грн. 32 коп., яка складається з наступного: 8348 грн. 76 коп. заборгованість за кредитом; 9705 грн. 83 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 1500 грн. заборгованість по пені та комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина); 977 грн. 73 коп. штраф (процентна складова). Розрахунок є належним доказом розміру заборгованості, що виникла у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, оскільки відповідачем такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України. Отже, між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ КБ «Приватбанк». Суд вважає доведеним отримання відповідачем [PERSON] кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем [PERSON] позивачу кредиту в зазначеній позивачем сумі, оскільки в справі відсутні будь-які обєктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем [PERSON] допущено прострочення виконання зобовязання. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню загальна сума заборгованості, що становить 21032 (двадцять одну тисячу тридцять дві) грн. 32 коп. Судові витрати, зокрема сплачені позивачем суд вважає необхідним \~відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданим до матеріалів справи платіжним дорученням.\~\~

Outcome: approved