Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини в якому зазначила, що 18.03.2017 між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] , був укладений шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, що підтверджується двома свідоцтвами про шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що їх шлюб з відповідачем [PERSON] виявився невдалим, їм не вдалося створити гарних сімейних стосунків. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбу, з часу народження сина вони проживають окремо. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, наявні протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивачка вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. В поданій позовній заяві позивачка також зазначила, що їх спільна з відповідачем малолітня дитина [PERSON] проживає разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач самоусунувся від необхідності матеріально дбати про дитину, та не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Враховуючи вищезазначене, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до його повноліття. Судовий збір з відповідача на її користь просить не стягувати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавав. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного суд, вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно двох свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] та серії [NUMBER] вбачається, що 18 березня 2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №360 (а.с.7). Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданої Андрушівською міською радою Житомирської області від 26.09.2019 №3721 вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] належить син [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до довідки виданої Андрушівською міською радою від 26.09.2019 вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , і разом з нею проживає та знаходиться на повному її утриманні син [PERSON] (а.с.9). Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин та регулюються ст.ст.112, 113, 180, 182, 183, 191 СК України. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Врегулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи укладення шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд дійшов висновку,що позов підлягає задоволенню. Суд вважає встановленим факт неможливості збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Відповідно до ст.113 СК України, позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - [PERSON] . Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.184 СК України, cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ході розгляду справи судом встановлено, що на даний час малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою [PERSON] , та знаходиться на повному її утриманні, відповідач працездатний, відомості про наявність обставин, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів в матеріалах справи відсутні, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття. Задовольняючи позов, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved