Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 20000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту та відсотки за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, встановлених договором. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом, за відсотками, пені та штрафів. У зв'язку з зазначеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 101886,56 грн. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 18 травня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника №AN4PCC9FW20013 та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка"). Згідно умов зазначеного договору банк надав відповідачу споживчий кредит в розмірі 20000 грн. на споживчі цілі на умовах забезпеченості, повернення, платності з встановленням місячної процентної ставки 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню заборгованості до 17 травня 2014 року, шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі 956,60 грн. /а.с.6-13/ . В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого станом на 20 листопада 2013 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 101886,56 грн., яка складається з наступного: 14928,96грн. - заборгованість по тілу кредиту, 19,03 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8000грн. - заборгованість по комісії, 73610,64. - пеня з несвоєчасне погашення кредиту; 500 грн. - фіксована частина штрафу, 4827,93 грн. - процентна складова штрафу. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 389 грн. 82 коп., тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved