Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У липні 2014 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], померлої [INFO]. На підтвердження своїх вимог вказував, що окрім заявника у [PERSON] було ще двоє дітей: син - [PERSON], який народився [INFO] та донька - [PERSON], 1939 року народження. Відповідно до даних домової книги [PERSON] разом з матір'ю прописаний у належному їй будинку по [ADDRESS] з 1958 року, що підтверджується відміткою про зареєстроване місце проживання у паспорті заявника. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 28.03.1955 року видно, що бабуся заявника - [PERSON] мала чотирьох дітей, серед яких зазначені [PERSON], так і [PERSON], обидва володіли в порядку спадкування 3/16 частинами будинку по [ADDRESS]. [PERSON], помер [INFO], заповів 03.09.1996 року належну йому частину житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] Звернувшись до Першої Полтавської нотаріальної контори, щоб оформити свої спадкові права, заявнику було повідомлено, що з наявних у нього документів неможливо встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що [PERSON] є сином [PERSON], у зв'язку з тим, що у його свідоцтві про народження у графі мати зазначена не [PERSON], а [PERSON]. Йому було запропоновано звернутись до суду із заявою про встановлення відповідного факту, що і стало підставою для звернення до суду із заявою. Від представника заявника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. У судовому засідання від 23.09.2014 року заявник свою заяву підтримав. Встановити даний факт йому необхідно для отримання спадщини після померлої матері. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні від 23.09.2014 року надали свідчення, що заявник дійсно проживав з померлою [PERSON] весь час, що вони її знають. [PERSON] є онукою [PERSON], та племінницею [PERSON] А [PERSON] є донькою померлої [PERSON] Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення свідків, встановив наступне. Судом встановлено, [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.02.1993 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], батьками зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Відповідно до повідомлення від 12.04.2000 року, виданого [PERSON] в відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції у Полтавській області запису акта про одруження гр.. [PERSON] та [PERSON] по Полтавському міському відділу РАГС за 1932-1939 рік немає. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні від 23.09.2014 року надали свідчення, що заявник дійсно проживав з померлою [PERSON] весь час, що вони його знають. [PERSON] є онукою [PERSON], та племінницею [PERSON] А [PERSON] є донькою померлої [PERSON] та сестрою [PERSON] Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 р. № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. На підставі викладеного, враховуючи, що права заявника, як спадкоємця першої черги після померлої [PERSON], залежить від встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] є сином [PERSON], докази, зібрані по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.

Outcome: approved