Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

ТОВ «ДНІПРО ІК-2006/2» в особі представника звернулось до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «АРІАНД», третя особа: Територіальна громада селища Слобожанське в особі Слобожанської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні майном про визнання правочину недійсним. Відповідно до позовних вимог представник позивача просив суд винести рішення яким визнати недійсними договори купівлі - продажу від 15.08.2017 року, за номерами: 807 та 810 та скасувати записи про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІАНД», код ЄДРПОУ: 41496833 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номерами: 21886709 на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2017 року, за номером: 807, 21887407 на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2017 року, за номером: 810. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «АРІАНД», код ЄДРПОУ: 41496833, усунути перешкоду Товариству з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ІК-2006/2» (ЄДРПОУ 34681235) у користуванні майном, розташованим за адресою: 52005 Дніпропетровська область Дніпровський район, смт.Слобожанське, вул.Василя Сухомлинського, 110, шляхом його повернення. Позивач в особі ТОВ «ДНІПРО ІК-2006/2» [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, зокрема посилаючись на наявні в матеріалах справи додаткових поясненнях та практику ВСУ. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись також на наявний в матеріалах справи відзив. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи територіальної громади селища Слобожанське в особі Слобожанської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявились, судом повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що на підставі договору оренди землі від 10.07.2007 року, укладеного між позивачем в особі TOB «ДНІПРО і К-2006/2» та Ювілейною селищною радою Дніпропетровського району та області (зараз Слобожанська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області) - третьою особою по справі, земельна ділянка площею 1,6107 га, кадастровий номер: 1221455800:02:003:0061, розташована за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район, селище Ювілейне, вул.Совхозна, 110, - перебуває у користуванні позивача TOB «ДНІПРО і К-2006/2». \~ \~ \~ \~ Згідно з п. 14 зазначеного договору оренди землі від 10.07.2007 року земельна ділянка передається орендарю для «іншого господарського використання будівництво овочесховищ)». Крім того 06.03.2007 року Ювілейна селищна рада Дніпропетровського району та області прийняла рішення, яким затвердила містобудівне обґрунтування для будівництва овочесховищ TOB «ДНІПРО і К-2006/2» на території Ювілейної селищної ради. 18.03.2009 року Ювілейна селищна рада додатково прийняла рішення №76, яким надала дозвіл TOB «ДНІПРО і К-2006/2» на проектування овочесховищ та обслуговуючих будівель на земельній ділянці, яка надана в оренду згідно з договором оренди землі від 10.07.2007 року. Відповідно до наказу № 3 від 20 листопада 2010 року директором підприємства є [PERSON], який спочатку був єдиним засновником, а потім співзасновником TOB «ДНІПРО і К-2006/2». Рішенням №220 від 21 серпня 2013 року Виконкому Ювілейної селищної ради будівлі овочесховища, збудованого TOB «ДНІПРО і К-2006/2», присвоєно поштову адресу: Дніпропетровська область Дніпропетровський (Дніпровський) район, селище Ювілейне (смт.Слобожанське), вул.Совхозна ([PERSON]), 110. Таким чином, судом встановлено, що позивачу TOB «ДНІПРО і К-2006/2» було надано право на забудову земельної ділянки, яка перебуває у нього в користуванні. Відповідно до положень ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Позивач TOB «ДНІПРО і К-2006/2» за власні кошти підприємства, що підтверджується даними фінансових звітів, укладеними договорами на поставку та платіжними документами про придбання будівельних матеріалів та відповідного обладнання, збудував на відведеній у встановленому законом порядку земельній ділянці нежитлові приміщення, розташовані за адресою: 52005, Дніпропетровська область Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул.Василя Сухомлинського, 110. Після закінчення будівництва нежитлових приміщень позивач TOB «ДНІПРО і К-2006/2» звернувся до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області для введення їх в експлуатацію, щоб потім мати змогу оформити правовстановлюючі документи на нежитлові приміщення. Поки TOB «ДНІПРО і К-2006/2» займався підготовкою необхідних документів для узаконення свого права власності юридичної особи на збудовані нежитлові приміщення, відповідач [PERSON] оформив 18 січня 2017 року договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим №17, зареєстровано право власності відповідача [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 18608821 - 18.01.2017 року. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] 15 серпня 2017 року уклав два договори купівлі-продажу, згідно з якими продав спірне нерухоме майно - складські приміщення, відповідачу в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІАНД», код ЄДРІЮУ: 41496833 , а саме: - договір купівлі-продажу 1/2 частини спірного майна, серія та номер: 807, виданий 15.08.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], номер запису про право власності: 21886709; - договір купівлі-продажу 1/2 частини спірного майна, серія та номер: 810, виданий 15.08.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровською міського нотаріального округу [PERSON], номер запису про право власності: 21887407. За двома договорами купівлі-продажу від 15.08.2017 року відповідач в особі TOB\~«АРІАНД» купив у відповідача [PERSON] по 1/2 частині складських приміщень, розташованих за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район (Дніпропетровський р-н), смт. Слобожанське (селище міського типу Ювілейне), вулиця Сухомлинського Василя (вулиця Совхозна), будинок 110. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Вимогами ст.215 ЦК України передбачено: якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з вимогами ст.228 ЦК України «Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним». Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, саме в момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач TOB «АРІАНД» протиправно перешкоджає доступу позивача TOB «ДНІПРО і К-2006/2» до належного йому рухомого та нерухомого майна. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Суд прийшов до висновку, що посилання представника відповідача ТОВ «АРІАНД» в особі [PERSON] щодо заперечення позовних вимог не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, зокрема матеріалами справи встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року, встановлено обставину щодо будівництва спірних овочесховищ, які є предметом судового спору, здійснено позивачем TOB «ДНІПРО і К-2006/2 (Т.1 а.с.200-202) та не введені в експлуатацію. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Правові аспекти набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва висвітлені в статті 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), приписами частини другої якої встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення чайна). Якщо говором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме і відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. 19 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 2-4435/20081, та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 29 березня 2018 року у справі № 909/935/152 підтвердив висловлену правову позицію про те, що визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК чи іншими нормативними актами не передбачено, наголосивши, що державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Зокрема в ході судового розгляду, суд ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року витребував документи у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], яка знаходиться за адресою: 49000, місто Дніпро, вулиця Бородинська, буд. 24, приміщення 3, належним чином завірені копії договорів від 15 серпня 2017 року № 807 й № 810 купівлі - продажу нежитлових будівель, документів реєстраційної справи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі договорів від 15 серпня 2017 року № 807 й № 810 (ідентифікаційний номер об'єкта нерухомого майна: 590736212214, номери записів про право власності: 21887407; 21886709). З наданих матеріалів вбачається, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дніпропетровського райсуду від 04 серпня 2017 року, якою було заборонено відповідачу [PERSON], а також іншим особам проводити будь-які дії щодо відчудження (передачу, переоформлення, передачу в заставу та інше) нежитлових будівель, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район, селище Слобожанське (попередня назва Ювілейне), вул. Совхозна, №110, що належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 2017 року, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим №17 (запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 18608821). Однак нотаріусом не було належним чином встановлено чи дійсно судом ухвалювалась дана ухвала, та її відсутність в ЄДРСР, що призвело до порушення прав власності та відчудження належному директору ТОВ «ДНІПРО ІК-2006/2» [PERSON] нерухомого майна, а судом вжиті заходи щодо скерування заяви до правоохоронних органів з метою встановлення осіб якими було сфальшована ухвала щодо скасування вжитих заходів забезпечення позову. Окрім того, суд критично відноситься до зазначених представником відповідача [PERSON] у відзиву на позовну заяву обставинах щодо неможливості розгляду вимоги про зобовязання ТОВ «АРІАНД» усунути перешкоди ТОВ «ДНІПРО ІК-2006/2» у користуванні спірним майном, неможливості розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки справа неодноразово оскаржувалась в апеляційному порядку на стадії відкриття провадження, та відповідачем є фізична особа [PERSON], який укладав спірні правочини. Таким чином, твердження позивача в особі представника знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи, є обґрунтованими, оскільки своїми діями відповідачі уклавши договори купівлі-продажу порушили право власності позивача на належне йому майно. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved