Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулось до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Посилалось на те, що 09.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом №АС/3751819. 01.11.2013 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ-21063» д.н.[NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля марки «Богдан» д.н.[NUMBER] під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Згідно постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.11.2013 року ДТП сталась у зв'язку з порушенням відповідачем ПДР України. Матеріальний збиток, завданий власнику пошкодженого транспортного засобу марки «Богдан» д.н.[NUMBER] ТОВ «Іригаційні системи» НВП», згідно звіту №5575 від 16.02.2014 року складає 4685,07 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у позивача, останнім було здійснено виплату страхового відшкодування на користь власника, пошкодженого транспортного засобу марки «Богдан» д.н.[NUMBER], в розмірі 1678,36 грн. Також позивачем додатково було понесено витрати з оплати експертизи в розмірі 350 грн. Оскільки відповідач не повідомив позивача про ДТП, яка мала місце 01.11.2013 року, вважає, що після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача на суму 2028,36 грн. З підстав, зазначених у ст.ст.33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 2028,36 грн. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача Білинова А.В. в судове засідання не з'явилася, однак електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» до [PERSON] підтримала в повному об'ємі та просила розгляд справи провести без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2013 року між товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір (поліс) №АС/3751819 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ-21063» д.н.[NUMBER], тобто відповідача [PERSON] 01.11.2013 року о 14 год. 20 хв. в с.Олексіївка Сокирянського району Чернівецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «ВАЗ-21063» д.н.[NUMBER], яким на момент ДТП керував [PERSON], та автомобіля марки «Богдан» д.н.[NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] по факту вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.11.2013 року, яка набрала законної сили, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Таким чином, автомобіль, яким на відповідній правовій підставі керував [PERSON], в ДТП 01.11.2013 року отримав механічні ушкодження з вини відповідача [PERSON] Відповідно до Звіту №5575 від 16.02.2014 року, матеріальний збиток, завданий власнику пошкодженого транспортного засобу марки «Богдан» д.н.[NUMBER] ТОВ «Іригаційні системи» НВП», складає 4685,07 грн. Отже, у позивача, у відповідності до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3751819 від 09.08.2013 року, виник обов'язок відшкодувати заподіяну ТОВ «Іригаційні системи» НВП» шкоду. Дорожньо-транспортна пригода позивачем визнана страховим випадком, після чого розраховано відповідно до вказаного вище договору (полісу) страхове відшкодування, яке становить 1678,36 грн. Вказану вище суму страхового відшкодування в розмірі 1678,36 грн. виплачено позивачем 27.05.2014 року, а також понесено витрати в розмірі 350 грн. на виготовлення Звіту про вартість матеріального збитку, що підтверджується платіжними дорученнями №3128 та №3413. Згідно п.п. «г» 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. П.п. 33.1.4 п. 33.1 вказаного Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо транспортної пригоди, письмово надатистраховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ч. ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження повідомлення ним позивача про настання страхового випадку у визначені законом строки. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України викладеної в Постанові від 12 лютого 2014 року (справа №6-1цс14) - виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог в повному об'ємі. Суд вважає, що на користь позивача, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved