Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Представник позивача звернувся із заявою, якою просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки остання в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання. Сторони в судове засідання не з'явилися, проте як від представника позивача так і відповідача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач позов визнала. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 23 січня 2013 року, між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON], шляхом акцептування позивачем, пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду (а.с.4-5), відповідно до умов якої останній був встановлений кредитний ліміт в розмірі 15 000,00 гривень. Відповідач припинила виконувати взяті на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, в зв'язку з чим, виникла заборгованість, яка становить 17 519,71 гривень. За наданим банком розрахунком така заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту - 7 873,56 гривні, заборгованості по простроченому тілу кредиту - 5 344,58 гривень, заборгованості за комісіями - 4 301,57 гривень (а.с.6). Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають нормам зобов'язального права. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позову і відсутність на даний час підстав для відмови або часткової відмови у задоволенні позову з наступних підстав. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов'язань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов'язань в причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу заборгованості. Водночас, так як позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог на підставі приписів ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 243,60 гривні за позовну вимогу (майнового характеру) про стягнення заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved