Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: визнати недійсним та скасувати записи про реєстрацію Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034745, виданого 20 січня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області №278/А-2003 від 17 липня 2003 року на ім`я [PERSON] , що зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №16; встановити їй додатковий строк в два місяця з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є онукою [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] залишилось належне їй спадкове майно, зокрема і земельна ділянка площею 4.05 га, яка розташована на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034745, виданого 20 січня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області №278/А-2003 від 17 липня 2003 року. При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , позивачці було відмовлено, оскільки: нею пропущено строк для прийняття спадщини; наданий нею Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034745 виданий після смерті його власника, а сам [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 березня 2020 року. У зв`язку з викладеним, позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача, також просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з`явився. Надав суду пояснення, в яких зазначив, що на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю серії ОД №008-23 від 14 травня 1997 року, [PERSON] був вже померлим та практично не міг отримати право на земельну частку (пай) та в подальшому отримати земельну ділянку площею 4.05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034745, а тому [PERSON] не могла прийняти в спадщину вищезазначену земельну ділянку та [PERSON] також не може. На підставі викладеного, просив у задоволенні позову відмовити та розглянути справу без його участі. Треті особи по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В свою чергу, згідно пунктів 3, 4, 5, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За змістом ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, а припиняється у момент її смерті. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 153 ЗК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають право власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що судам підвідомчі справи за заявами, зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб і визнання недійсними державних актів на право власності та право постійного користування земельними ділянками. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] , [INFO] є онукою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується : свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 13 лютого 1957 року (а.с.7); свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданим 25 липня 1962 року Виноградівською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.8); свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 19 лютого 1985 року Виноградівською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.9); свідоцтвом про шлюб [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 21 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02 квітня 1997 року Виноградівською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.12). 20 січня 2004 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області №278/А-2003 від 17 липня 2003 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034745 на земельну ділянку площею 4.05 га, яка розташована на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с. 11) Спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.13). Після смерті [PERSON] залишилось належне їй спадкове майно, зокрема і на земельну ділянку, яка належала [PERSON] на підставі вказаного вище державного акту. При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 березня 2020 року (а.с.24), оскільки: наданий нею Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034745 виданий після смерті його власника, а сам [PERSON] ; нею пропущено строк для прийняття спадщини. Отже, з урахуванням того, що вказаний Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034745 виданий та зареєстрований на ім`я [PERSON] після смерті останнього, позивачка позбавлена можливості користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою, а саме зареєструвати її в установленому законом порядку, присвоїти кадастровий номер та отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Тож, з метою захисту порушених прав стосовно володіння, користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою та усунення перешкод, які стали підставою для відмови в державній реєстрації земельної ділянки, є необхідність визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034745, який видано на ім`я померлого [PERSON] після його смерті. Щодо пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд прийшов до наступного. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що у випадку коли особа, яка прийняла спадщину в установлений законом строк, вона може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (абз.1 п. 24 Постанови). При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.13). Спадкоємцями майна померлої [PERSON] першої черги є її діти, а саме: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.15); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.19) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.20). [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовився, що підтверджується його заявою від 18 березня 2020 року (а.с.14). [PERSON] та [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались, з нею не мешкали, фактично спадщину не приймали. Спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] заведена на підставі заяви позивачки [PERSON] .. Більше ніхто з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Враховуючи наведене, належним відповідачем по даній справі з приводу зазначених вимог є Виноградівська сільська рада Тарутинського району Одеської області. Відповідно до ч 1. ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. В силу ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Щодо пропуску встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачка зазначила, що вказаний строк вона пропустила, у зв`язку з тим, що вона мешкає за межами Тарутинського району Одеської області, не знала про існування зазначених строків. Постановою Верховного суду від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, а саме: Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Тож, суд визнає, що зазначені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, тому її вимоги щодо встановлення додаткового строку підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved