Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 23.07.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання неповнолітньої дитини. Просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка не була присутня, надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до якої, змінила позовні вимоги, зокрема просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і досягнення дитиною повноліття, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був сповіщений у встановленому законом порядку. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відрахуванні із заробітної плати за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку, крім випадків, коли з його заробітної плати одночасно проводиться відрахування при відбуванні виправних робіт та стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати\~не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки ЖКП «БРИЗ» ЖЕК № 1 від 21.07.2015 р. №4017, акту про проживання вбачається, що донька [PERSON], [INFO] мешкає разом зі своєю матір*ю за адресою: м. Миколаїв, пр т Леніна, 2, кв. 11. відповідно до інформації, отриманої з ДПЇ у Центральному районі м. миколаєва від 27.11.2015 року відповідач працював в ТОВ "Екопоінт-Миколаїв", його заробітна плата за першимй квартал 2014 року складає 4461 грн.; за другий квартал 2014 року відповідач отримав заробітну плату в сумі 1577,77 грн.; крім того відповідачем був отриманий інший вид доходу в сумі 579,83 грн. у другому кварталі 2014 року; інформація про отримані доходи за подальший період відсутня. З огляду на викладене, у звязку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобов*язаний сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 23.07.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved