Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним вище позовом до відповідача, обґрунтовуючи його тим, що 02.11.2007 помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,8265 га, що розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області. 22.12.2004, ще за життя, [PERSON], вчинив заповідальне розпорядження, яким заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось [PERSON] (позивачу по справі). Позивач, [PERSON], будучи спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину. Однак в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку, позивач позбавлений можливості, у звязку із тим, що ним не було надано правовстановлюючого документу на підтвердження належності майна спадкодавцеві, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 19.11.2018 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання, визначивши відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо його задоволення, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. Разом із позовною заявою позивачем було подано клопотання про витребування доказів, а саме матеріалів спадкової справи, яку було витребувано із нотаріальної установи, та копію державного акту. Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з'явились, однак в заяві, яку надали суду вказали, що позовні вимоги підтримують у заявленому обсязі, просили суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. З огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 02.11.2007 в с. Свердлівка Липовецького району Вінницької області, помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-АМ №091486, а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадкової маси увійшла земельна частка (пай) площею 3,25 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка перебувала у колективній власності КСП "Дружба" с. Свердлівка Липовецького району Вінницької області, згідно сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії РН №034676 (а.с.7). На виконання розяснень п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», судом було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON], відповідно до якої судом зясовано, що за життя, 22.12.2004, останній на випадок своєї смерті, вчинив заповідальне розпорядження, яким заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось - позивачу, [PERSON]. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Козинецької сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 186 (а.с.6). Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, подавши нотаріусу заяву відповідного змісту в межах строку визначеного законодавством. Інших осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині не встановлено. Однак реалізувати свої спадкові права на вказану земельну ділянку позивач позбавлений можливості, про що нотаріусом 18.10.2018 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Така відмова обґрунтована тим, що заявником, [PERSON], не було надано правовстановлюючого документу на підтвердження належності майна спадкодавцеві, [PERSON] (а.с. 13), оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 2,8265 га, яка розташована на території Козинецької сільської ради, згідно розпорядження №308 Липовецької райдержадміністрації від 10.12.2003 був виготовлений проектною організацією ДП «Поділлягеодезкартографія» за життя [PERSON], але не зареєстрований і не отриманий гр. [PERSON], а заявник [PERSON] надає Сертифікат на право на земельну частку (пай), який мав бути вилучений у зв'язку із тим, що дана земельна ділянка внесена до бази Державного земельного кадастру із присвоєним вищевказаним кадастровим номером, але при цьому відомості у витязі ДЗК від 30.10.2017 відсутні. Згідно інформації Відділу у Липовецькому району міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах від 13.09.2017 вбачається, що у відповідності до «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» Козинецької сільської Ради народних депутатів, гр. [PERSON] видано сертифікат на право на земельну чаетку(пай), за №444 від 08.10.2001 у розмірі 3,25 умовних кадастрових гектарів, серія РН №034676 згідно розпорядження Липовецької районної державної адміністрації №237 від 02.10.2001. Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру виготовлено жзєх зі складання державних актів на право приватної власності на землю власникам сертифікатів на земельну частку (пай) Козинецької сільської ради Лииовецького району Вінницької області (с.Свердлівка). Згідно розпорядження Липовецької РДА від 10 грудня 2003 року №308 «Про затвердження технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів» [PERSON] запроектовано земельну ділянку №34 площею 2,8265 га, Державний акт на право приватної власності на дану земельну ділянку не видавався (а.с.8). Згідно ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням цільового призначення. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено належність майна спадкодавцеві, яке було охоплене заповітом, відповідно до якого позивач є спадкоємцем, спадщину прийняла, однак таке її право невизнається та оспорюється. У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин та у контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини викладені ним у позовній заяві, отож суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту судом у спосіб шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку. Крім того, відповідач позов визнав. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог \~- \~не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства, позивач має право на успадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцеві, суд \~приймає \~визнання \~відповідачем позову \~та ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved