Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 31 жовтня 2014 року, на земельну ділянку площею 0,4184 га., яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, та знаходиться за адресою: вул. Пархоменка, 64, смт. Котельва, Котелевського району Полтавської області, яка була ним успадкована відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 травня 2006 року на майно [PERSON], який помер 14 березня 2005 року, що належала останньому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 000122. Позов обґрунтовує тим, що приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на її імя на земельну ділянку, оскільки нею не предявлений правовстановлюючий документ на вищезазначену земельну ділянку, так як за життя [PERSON] в установленому порядку не звернувся до Відділу земельних ресурсів у Котелевському районі Полтавської області щодо державної реєстрації спадкового майна, а саме земельної ділянки, в звязку з чим позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Позивачка [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, до канцелярії суду надала заяву з проханням провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області в попереднє судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Представник Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області до канцелярії суду надав листа, в якому просить розглядати справу без участі представника селищної ради, зазначивши, що позовні вимоги позивача [PERSON] визнають в повному обсязі, наслідки визнання позову передбачені ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК відомі та зрозумілі. Представник третьої особи Відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області в попереднє судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Представник Відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області до канцелярії суду надав листа в якому просить розглядати справу без участі представника відділу, у вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. До канцелярії суду приватний нотаріус надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, у вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 000122, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради народних депутатів від 29 квітня 1994 року № 80 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,4184 га. в межах згідно з планом, яка розташована у смт. Котельва Котелевської селищної ради, та надана для обслуговування житлового будинку 0,1500 га., та ведення особистого підсобного господарства 0,2684 га., реєстраційний номер № 95, державний акт виданий 24 жовтня 1996 року (а.с. 16). 15 травня 2006 року чоловік позивачки (копія свідоцтва про укладення шлюбу - а.с. 9) [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON]. Спадкове майно на яке видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 травня 2006 року складається з права власності на земельну ділянку у розмірі 0,4184 га., яка надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: смт. Котельва, вул.. Пархоменка, 64, Полтавської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю ПЛ № 000122. ( а.с. 13). При цьому, на підставі ст.1299 ЦК України право власності на зазначене в свідоцтві майно підлягає державній реєстрації у Відділі земельних ресурсів у Котелевському районі Полтавської області та є підставою для видачі спадкоємцеві державного акту на право власності на земельну ділянку. 31 жовтня 2014 року помер [PERSON], про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії I-КЕ № 283461, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Котелевського РУЮ Полтавської області 04 листопада 2014 року, актовий запис № 270. ( а.с. 8) Отже, право власності на зазначену земельну ділянку за померлим виникло на підставі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке він отримав 15 травня 2006 року. Проте, [PERSON] за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку у Відділі земельних ресурсів у Котелевському районі Полтавської області. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом, тому і звернулася до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], із заявою про прийняття спадщини, але через відсутність правовстановлюючого документу на вищезазначену земельну ділянку, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Це вбачається з довідки про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 625/02-14 від 25 червня 2015 року, та рекомендовано їй звернутися до суду. (а.с. 10). Відповідно до листа Відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області від 26 травня 2015 року, відділом було проведено перевірку записів реєстрації державних актів у Книгах про державну реєстрацію державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, договорів оренди землі та встановлено, що дана земельна ділянка перебуває в приватній власності [PERSON] ( а.с. 15) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~ На запит суду, приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] надала повідомлення № 837/01-16 від 12 серпня 2015 року, відповідно до якого в її провадженні знаходиться спадкова справа № 22/2015 на майно [PERSON], померлого 31 жовтня 2014 року, в спадковій справі знаходяться заяви: - заява про прийняття спадщини за законом, що надійшла 03 лютого 2015 року за порядковим № 36 від [PERSON], дружини померлого; заява про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] зареєстрована 05.02.2015 року за порядковим № 41, подана від імені сина померлого [PERSON]; - заява про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] зареєстрована 05.02.2015 року за порядковим № 42, подана від імені матері померлого [PERSON]; - заява про видачу свідоцтва про право на спадщину зареєстрована 25 червня 2015 року за порядковим № 222, подана від імені [PERSON] Інших заяв у спадковій справі не міститься. Були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 4,7097 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстровий № 524; на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Котелевський район, смт. Котельва, вул.. Пархоменка, 64, реєстровий № 525; на легковий автомобіль, типу загальний легковий седан-В, марки ВАЗ, модель 21053, 1992 року випуску, за реєстровим № 526. Іншу свідоцтва про право на спадщину не видавались. Пунктом г частиною 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини; При цьому, з копії державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 000122 вбачається, що частина земельної ділянки була надана з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, тоді як на сьогодні це суперечить п. г ч.3 ст. 22 ЗК України, де вказано що земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства надаються несільськогосподарським підприємствам, установам чи організаціям, а не громадянам України (фізичним особам). В свою чергу відповідно до вимог п. а ч.3 ст. 22 ЗК України ( в редакції що діє на сьогодні) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність на надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства. Крім цього, виходячи з положень ст. 5 ЗУ « Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року, законодавцем було прирівняно (ототожнено) значення цільового призначення земельної ділянки, яка раніше надавалася громадянам для ведення підсобного господарства, тоді як з прийняттям ЗК України від 25.01.2001 року, який набрав чинності 01.01. 2002 року, земельна ділянка надається громадянам для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка судом вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. При цьому , згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22 липня 2015 року Відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області, встановлено, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки площею 0,4184 га. становить 157780,69 гривень. Позивач відповідно до посвідчення серії С № 192460 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни ( а.с. 7), тому відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. Тому, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати в сумі 1577,81 грн., що становить 1 відсоток ціни позову, повинні бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного

Outcome: approved