Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивачка звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є онукою [PERSON] та [PERSON] . З 10.04.1950 по [INFO] її дід працював та був членом КСП ім. Б. Хмельницького, що в с. Тараски Хмільницького району Вінницької області. В 1995 році, згідно Указу Президента № 720 від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", в КСП ім. Б. Хмельницького було розпайовано землі колгоспу, діда позивачки було внесено до списку пайовиків під номером 147. Проте за життя [PERSON] правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай) не отримав та [INFO] помер. Спадщину після смерті діда прийняла його дружина [PERSON] , яка проживала разом з померлим за однією адресою, а після його смерті вступила у володіння та управління спадковим майном. [INFO] [PERSON] теж померла. Спадкоємцем за заповітом після її смерті є позивачка, яка своєчасно звернулася до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину щодо частини спадкового майна, проте в оформленні спадкових прав [PERSON] на право на земельну частку (пай) нотаріусом було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що послужило підставою звернення позивачки до суду. 17.02.2020 у справі було відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 12.03.2020 підготовче праводження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Від представника Уланівської сільської ради теж надійшла заява про розгляд справи за наявними матеріалами у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Згідно державного акту про право постійного користування землею серії ІІ-ВН № 001245 КСП ім. Б. Хмельницького, що в с. Тараски Хмільницького району Вінницької області, 20.07.1995 було надано у колективну власність 1386.0 га землі в межах згідно з планом (копія на а.с. 65- 66). [PERSON] зазначений у списку громадян- членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком до державного акта, під номером 147 (копія на а.с. 67-79). З відповіді відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області на заяву позивачки від 04.10.2018 вбачається, що середній розмір земельної частки (паю) по бувшому КСП ім. Б. Хмельницького, що в с. Тараски Хмільницького району Вінницької області, складає 2.38 в умовних кадастрових га (копія на а.с. 18). [INFO] [PERSON] помер (копія на а.с. 15). Спадкоємцем за законом після його смерті є пережила дружина [PERSON] (копія на а.с. 13), яка проживала разом із спадкодавцем в будинку за адресою: [ADDRESS] та продовжила проживати у вказаному будинку після смерті чоловіка (копії на а.с. 16-17). Після смерті [PERSON] спадкова справа в Хмільницькій державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с. 26). [INFO] [PERSON] померла (копія на а.с. 14). Спадкоємцем за заповітом після її смерті є позивачка (копія на а.с. 8) , яка отримала свідоцтво про право на спадщину щодо частини спадкового майна (копія на а.с. 12), проте в оформленні спадкових прав на право на земельну частку (пай) [PERSON] нотаріусом було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 593/02-31 від 07.06.2019 (копія на а.с. 19). Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Оскільки [PERSON] на час видання КСП ім. Б.Хмельницького державного акта на право колективної власності на землю був членом даного КСП і внесений до списку - додатку до акту, то він мав право на земельний пай розміром 2.38 в умовних кадастрових гектарах. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, що діяв на момент виникнення спадкових правовідносин після смерті [PERSON] , с падкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (стаття 527 ЦК УРСР). Відповідно до ч. 1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. З положень ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON] , вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується витягами із погосподарської книги, а тому вона є такою, що прийняла у спадщину належне чоловіку право на земельну частку (пай) в розмірі 2.38 в умовних кадастрових гектарах, в подальшому вказане право перейшло у спадок позивачці як єдиному спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON] . Іншим способом, крім як в судовому порядку, визнати своє право на земельну частку (пай) позивачка не може, представник відповідача відзиву та будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не подав, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обгунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved