Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані: позивачка, її син та відповідач - [PERSON]. Фактично з моменту реєстрації відповідач проживає окремо. На даний момент він виїхав до Палестини на постійне місце проживання, усі свої речі вивіз. Усі комунальні платежі позивачка оплачує самостійно. Відповідач ніякої участі в утриманні житла не приймає та ним не користується. Позивачка несе зайві витрати по утриманню житла, позбавлена можливості оформити субсидію. Тому позивачка змушена звернутися до суду і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. До початку судового засідання від представника позивачки за довіреністю [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги позивачки підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, письмових заперечень суду не надав. У судове засідання третя особа - управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської радине з'явився, надав суду заву про розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 25.02.2003 року, посвідченому приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко М.М., зареєстрованому в реєстрі за № 337, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] З довідки б/н від 24.04.2017 року, виданої КП «Сумитеплоенергоцентраль», вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS]. Разом з нею в даній квартирі зареєстровані: її син - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З акту від 24.04.2017 року, складеному мешканцями будинку [ADDRESS] а саме: [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою з 06.09.2016 року по теперішній час. Крім того, підтвердили факт відсутності [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Фактично з моменту реєстрації за адресою: : [ADDRESS], відповідач проживає окремо. На даний момент він виїхав до Палестини на постійне місце проживання, усі свої речі вивіз. Усі комунальні платежі позивачка оплачує самостійно. Відповідач ніякої участі в утриманні житла не приймає та ним не користується. Позивачка несе зайві витрати по утриманню житла, позбавлена можливості оформити субсидію. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім»ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги; не проживає в жилому приміщенні, розташованому за адресою: : [ADDRESS]., та вибув в інше жиле приміщення, тобто втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: : [ADDRESS], з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даною квартирою без наміру збереження права користування нею. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 24.03.2004 року по справі № 2-368/2003, задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суди не вправі зобов'язувати відділи паспортної роботи та міграційної роботи органів внутрішніх справ знімати з реєстрації таку особу за певною адресою, оскільки дане питання стосується виконання судового рішення. Тобто відділ реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради на виконання рішення суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], повинний самостійно без вказівок суду зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Сумах" Сумської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved