Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за надані послуги зі споживання та розподілу природного газу, в якому просить стягнути з відповідача за період з 01.05.2017 року по 30.04.2020 року заборгованість в розмірі 10908,58 грн., заборгованість по сплаті індексу інфляції та 3% річних за вказаний період в розмірі 2 614,03 грн., а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позивачем та відповідачем виникли цивільно-правові відносини щодо надання та споживання послуг з постачання та розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджують рахунки за спожитий природний газ, відомості про наявність у відповідача особового рахунку № [NUMBER] , розрахунки за надані послуги здійснювались відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. За період з 01.05.2017 року по 30.04.2020 року відповідач не сплачувала вартість спожитого природного газу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, котра склала 10908,58 грн.. В порушення вимог закону відповідач не вживає заходів щодо погашення заборгованості, чим спричиняє значну шкоду позивачу, в зв`язку з чим останній вимушений звернутися до суду. Також у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, окрім суми основного боргу, позивач просить стягнути інфляційні витрати, а також 3% річних. Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 27.08.2020 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві. Представник позивача на адресу суду направив заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Краснолиманського міського суду Донецької області в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі на адресу суду не надала. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 19.10.2020 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації є постачальником послуг з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я відповідача [PERSON] .. Згідно договору дарування 1/2 частки квартири від 03.02.2011 року, [PERSON] , є власницею 1/2 частки квартири, котра розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки органу місцевого самоврядування, [PERSON] , зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем за надані послуги з газопостачання за спожитий природний газ за період з 01.05.2017 року по 30.04.2020 року в розмірі 10908,58 грн.. Згідно з особовим рахунком № [NUMBER] (розрахунку заборгованості) відповідач має заборгованість перед позивачем за постачання газу за період з 01.05.2017 року по 30.04.2020 року в розмірі 10908,58 грн., заборгованість по сплаті індексу інфляції та 3% річних за вказаний період, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України в розмірі 2 614,03 грн.. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ПАТ «по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації надавало відповідачу послуги з постачання природного газу. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг відповідач не надав. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання. Однак, виходячи з досліджених доказів, вбачається, що відповідач не виконує цих зобов`язань у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість внаслідок несплати за надані послуги з постачання природного газу за період з 01.05.2017 року по 30.04.2020 року в розмірі 10908,58 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (особовим рахунком). При цьому, відповідачем не надано відповідних доказів, якими спростовувався б наданий позивачем розрахунок, або з якого вбачалось би, що розмір заборгованості за надані йому послуги з постачання природного газу чи його розподілу є меншим, ніж зазначено позивачем. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання. Однак, виходячи з доказів, вбачається, що відповідач не виконувала цих зобов`язань, тому, утворилась заборгованість, яка складається з наступного: заборгованості за спожитий газ за період з 01.05.2017 року по 30.04.2020 року в розмірі 10908,58 грн., заборгованості по сплаті індексу інфляції та 3% річних за вказаний період, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України в розмірі 2 614,03 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який відповідачем не оспорювався, у зв`язку з чим суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно. Невиконання відповідачем передбачених законом зобов`язань по оплаті отриманих послуг є підставою для стягнення з нього нарахованої суми заборгованості, інфляційних витрат та трьох процентів річних від суми заборгованості. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved