Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 10 січня 1997 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис №09. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що вони з [PERSON] хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 10 січня 1997 року між нею та [PERSON] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та пояснила, що шлюб з відповідачем зберегти неможливо, а її рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 1997 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис №09 (а. с. 5). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За приписами ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони справи хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. За наведених обставин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. У судовому засіданні [PERSON]. зазначив, що він є інвалідом ІІ групи, на підтвердження чого ним було надано суду копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, згідно з якою він має право на пільги, встановлені законодавством України для осіб з інвалідністю ІІ групи. Таким чином, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" [PERSON]. звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: approved