Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивачка в травні 2021 звернулась до суду із позовною до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час сімейних відносин у сторін народились спільні дочки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною з інвалідністю та потребує додаткового догляду. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, неповнолітні діти перебувають на утриманні позивачки, відповідач в свою чергу матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивачка звернулась до суду з вимогою, щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільних доньок, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн., щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача, як матері, що проживає з дитиною з інвалідністю - [PERSON] , [INFO] , грошове утримання у розмірі 1 500 грн., щомісячно, з дня звернення до суду з позовом і протягом усього проживання з дитиною з інвалідністю. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 21.05.2021 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач по справі повідомлений про розгляд судом даного провадження у встановленому законом порядку, про що свідчить його підпис в розписці, згідно якої відповідач отримав на руки матеріали позовної заяви. Правом на подачу відзиву у встановленому законом порядку відповідач не скористався. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводитись. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач з січня 2006 року по вересень 2020 року проживали разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. За час сімейних відносин у сторін народились спільні дочки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а/з № 2748, а/з № 620) Як зазначила позивачки у поданому нею позові, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як свідчить позивач, не досягли. Частиною другою ст. 51 Конституції України, та ст. 180 Сімейного Кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 5 000 грн., щомісячно від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі - по 2500 грн. на одну дитину), щомісячно, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 18.05.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Також, як вбачається з матеріалів позовної заяви, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] , виданого Деснянським УП та СЗН 30.01.2008 року. Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні": дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Відповідно до вимог ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, як матері, що проживає з дитиною з інвалідністю - [PERSON] , [INFO] , грошове утримання у розмірі 1 500 грн., щомісячно, починаючи з 18.05.2021 року та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю, але не більше ніж до досягнення нею повноліття. Враховуючи той факт, що позивачка є законним представником їх з відповідачем спільної дитини з інвалідністю до 18 років, а відтак судом стягуються аліменти саме до досягнення дитиною повноліття. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1816 грн., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved