Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з актами органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до КМУ «ДТМО» як покинуті діти. Відповідно до заяв [PERSON] , остання просила прийняти її дітей [PERSON] та [PERSON] на тимчасове влаштування до дитячого будинку строком на 6 місяців. Як вбачається з рішення виконавчого комітету № 261 від 06.05.2015 року, малолітня дитина [PERSON] була тимчасово влаштована до державного закладу на повне державне забезпечення строком на 6 місяців, але після спливу зазначеного строку матір дитину до родини не забрала. Як вбачається з рішення виконавчого комітету № 279 від 20.04.2016 року, малолітня дитина [PERSON] була тимчасово влаштована до державного закладу на повне державне забезпечення строком на 6 місяців, але після спливу зазначеного строку матір дитину до родини не забрала. Згідно акту Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» № 01/07-1054 від 22.09.2018 р. малолітня [PERSON] , [INFO] перебуває у даному закладі з 06 липня 2015 року на повному державному забезпеченні; малолітня [PERSON] , [INFO] перебуває у даному закладі з 29 квітня 2016 року на повному державному забезпеченні За цей період матір доньок не провідувала, матеріальної допомоги на їх утримання не надавала, заходів для повернення дітей до родини не здійснювала. .Відповідно до клопотання головного лікаря Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» № 01/07-291 від 10.07.2018 р., останній клопоче перед службою у справах дітей Краматорської міської ради про ініціювання питання про позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні її малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , з метою захисту прав останніх та вирішення їх подальшої долі. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, беручи до уваги, що відповідач не виявляє щодо доньок батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, вихованням дітей не займається, не піклується про духовний і фізичний розвиток дітей, не турбується про належний стан їх здоров`я, матеріальну допомогу на утримання доньок не надає, суд приходить до висновку, що у відповідності до п. 2, ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; Тому суд задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки доходів відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536,80 грн., за розгляд вимоги майнового та немайнового характеру.

Outcome: approved