Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні підстави. 29.09.2001 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено актовий запис за №230. Від шлюбу позивач з відповідач мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося оскільки за своїми характерами вони виявились абсолютно протилежними людьми та мають різні погляди на подружнє життя. Відповідач ніде не працює та не вважає за потрібне матеріально забезпечувати свою сім'ю. Позивач вважає, що подальше сумісне життя з відповідачем стало неможливим. Тому звернулась до суду з даним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву згідно якої просить справу розглянути за його відсутності та проти позовних вимог заперечує. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 29 вересня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено актовий запис за №230. Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживаю разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, за своїми характерами вони виявились абсолютно протилежними людьми та мають різні погляди на подружнє життя. 06 квітня 2016 року позивач з відповідачем припинили сумісне життя та з того часу спільне господарство не ведуть. Примирення та подальше спільне життя між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідач не заперечує проти заявленого позову про розірвання шлюбу. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved