Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що [PERSON], починаючи з 14 травня 1999 року зареєстрований та проживає у [ADDRESS] який належав його померлій бабусі [PERSON] на праві власності па підставі договору купівлі-продажу б/и від 17 липня 1973 року (1-а СДНК р.№3-4746). Земельна ділянка під будинком та надвірними спорудами не приватизована. [INFO] року бабуся померла та після її смерті і до сьогоднішнього дня разом зі своєю сім'єю він продовжую проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами, безперервно і відкрито володіє та добросовісно користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, підтримує будинок в належному стані, постійно робить в ньому капітальний та поточний ремонт, сплачує всі необхідні платежі. Тому просить суд визнати за [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку набувальної давності відповідно до норм ЦК України. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали і просять його задовольнити, надавши додаткові пояснення з приводу того, що позивач [PERSON] добросовісно та відкрито володіє майном, строк володіння розпочався з [INFO] року, тобто майже 14 років він безперервно володіє спірним будинком. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали та пояснили, що вони ніколи не заперечували проти того, щоб відповідач мав право на цій будинок, вони не бажали прийняти спадщину і погоджуються, що відповідач добросовісно та відкрито користувався даним будинком і робив ремонти. Вислухавши позивача та його представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В ході судового розгляду справи встановлено, що будинок [ADDRESS] з надвірними спорудами належав [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу б/и від 17 липня 1973 року (1-а СДНК р.№3-4746). Земельна ділянка під будинком та надвірними спорудами не приватизована. (а.с. 8-9). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с. 7). Позивач [PERSON] є онуком [PERSON] відповідно до копій свідоцтв про народження, копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 54-56) Як убачається із копії паспорту [PERSON] та копії будинкової книги він зареєстрований з 1999 року і по теперішній час за адресою [ADDRESS] (а.с. 6, 15-17) Згідно акту від 12.05.2016 року сусіди [PERSON] та [PERSON] засвідчили, що [PERSON] фактично проживає у спірному будинку з травня 1999 року (а.с. 18). Відповідно до заповіту від 11 січня 1991 року [PERSON] заповіла усі своє майно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних долях, але спадщину після смерті [PERSON] вони не прийняли та до нотаріальної контори із заявами не зверталися, про що підтвердили у судовому засіданні відповідачі, а [PERSON] помер [INFO] року і також до нотаріальної контори не звертався, оскільки він проживав один і не мав наміру приймати спадщину, що підтверджується копіє свідоцтва про його смерть серії [NUMBER]. Висновком про вартість майна від 26.05.2016 року встановлено, що оціночна вартість житлового будинку складає 121 272 грн. та на ім.»я [PERSON] був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 10-13). Також, позивач на підтвердження своїх доводів, зазначених у позові надав суду копію медичної картки, де вказано, що неповнолітня [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS] (а.с. 14), з розрахункової книжки ПАТ «Сумигаз» та з інших комунальних платежів убачається про сплату за послуги саме [PERSON] (а.с. 19-31) Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами розташований за адресою [ADDRESS], а також те, що відповідачки по справі не претендують на спірне майно, суд вважає за можливе визнати право власності за [PERSON] за набувальною давністю.

Outcome: approved