Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Сторони із 28 жовтня 2000 року по перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають двох спільних доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки подружні стосунки з відповідачем припинені з листопада 2016 року і він добровільно не приймає участі в утриманні їх спільних дітей, позивач заявила до суду вимогу про стягнення із [PERSON] на її користь на утримання дочок аліменти в розмірі 1250 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення доньками повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася. 31.07.2017 року [PERSON] подала заяву, в якій позовну вимогу підтримала, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Його представник за довіреністю (а.с. 36-37) на адресу суду направив заперечення (а.с. 31-34), у яких просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 850 гривень 10 копійок, але не менше 50% від прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, на кожну дитину. В обґрунтування такої позиції зазначив, що не може погодитись із доводами позивача, оскільки остання, вимагаючи від відповідача сплати аліментів у розмірі 1250 гривень на кожну дитину, не надала уваги майновому стану відповідача. Зокрема, [PERSON] є тимчасово не працюючим, не має постійного регулярного доходу та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Крім того, він винаймає житло і має на утриманні двох непрацездатних батьків [INFO] та [INFO]. Обґрунтовуючи розмір аліментів позивач зазначає, що її дочка часто хворіє та в подальшому потребуватиме витрат на навчання. З урахуванням вимог ст. 185 СК України, додаткові витрати про які зазначає позивач не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні суду окремо. Таким чином, розмір аліментів, має бути таким, що відповідає положенням ст. 184 СК України, а також бути справедливим, та достатнім для того, щоб забезпечити фізичний, духовний і моральний розвиток дітей. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін у справі, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з врахуванням наступного: Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7) слідує, що сторони із 28 жовтня 2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження (а.с. 8, 9) доводиться, що сторони мають двох спільних дітей: неповнолітню - [PERSON], [INFO] та малолітню - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідками виконавчого комітету Роздолівської сільської ради № 100 та 101 від 09 лютого 2017 року (а.с. 11, 12) стверджується заява позивача про те, що діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Цей факт не заперечується відповідачем, оскільки він заперечує лише розмір аліментів, про стягнення якого заявила позивач. Нормами сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов'язок є рівною мірою, обов'язком як матері так і батька. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. З пояснень позивача, а також наданої нею довідки з місця роботи (а.с. 13) слідує, що вона з 07 грудня 2016 року постійно працює фельдшером з медицини невідкладних станів КУ «ТМО «ВОЦЕМДМК» Могилів-Подільська станція екстреної медичної допомоги» і її щомісячний дохід становить близько 3000 гривень. Таким чином, суд надає віри твердженню позивача, що самостійно вона не зможе забезпечити належного утримання двом дітям. Відповідач у своїх запереченнях погоджується, щоб з нього стягували аліменти на утримання спільних з позивачем дітей, однак не визнає розмір утримання і вважає, що він має бути в розмірі не меншому, ніж 50% від прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку на кожну дитину. Суд погоджується з такою позицією відповідача. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Позивач, на утриманні якої перебувають спільні з відповідачем діти, заявила вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Сімейне законодавство зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Принцип змагальності сторін, закріплений у ст. 10 ЦПК України, та обов'язок довести обставини, на які посилається сторона як на докази своїх вимог і заперечень, закріплений у ч. 1 ст. 60 ЦПК України, зобов'язує, зокрема, позивача довести під ставність позовних вимог. Позивач не довела суду викладену в позові інформацію про матеріальну забезпеченість відповідача, а тому, визначаючи розмір аліментів, який належить до стягнення з [PERSON], суд враховує наступне: Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 травня становить 1777 гривень. Тобто, розмір аліментів на одну дитину віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років на момент розгляду справи в суді не може бути меншим, ніж 888 гривень 50 копійок (1777 х 50% = 888 гривень 50 копійок). Таким чином, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та дитини, буде визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі ближчому до мінімального - 900 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 06 липня 2017 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 640 гривень.

Outcome: approved