Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У жовтні 2016 р. позивач звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів. В позовній заяві посилається на те, що за рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 04 лютого 2009 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно. Підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі було те, що відповідач мав нерегулярний заробіток. Розмір аліментів, які сплачуються відповідачем, є недостатнім для забезпечення потреб дитини. На теперішній час відповідач має постійну роботу та щомісячну заробітну плату. Тому позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дітей з 400 грн. у твердій грошовій сумі на 1/4 частину заробітку щомісячно до повноліття дітей. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву у якій зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2009 року, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття /а.с.19/. Відповідач на теперішній час працює та має щомісячний дохід. Вказана обставина визнана сторонами та у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв'язку з працевлаштуванням платника аліментів, його матеріальне становище змінилося, оскільки він почав отримувати регулярний дохід, тому підстави для сплати аліментів у твердій грошовій сумі відпали. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання по суті позовних вимог, суд приймає до уваги стан здоров'я, матеріальне становище неповнолітніх дітей і сторін. Дитина проживає разом з позивачем, хронічними захворюваннями не страждає. Відповідач є працездатним, працює та отримує стабільний дохід. Відомостей про наявність хронічних захворювань чи інших осіб на утриманні, відповідач суду не надав. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 183 СКУ, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тому вимоги позивача про визначення розміру аліментів у частці від заробітку позивача на кожну дитину, задоволенню не підлягають. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи що відповідач визнав позов, суд вважає за можливе змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини з твердої грошової суми у розмірі 400 грн. щомісячно на 1/4 частину заробітку щомісячно. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved