Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2014 позовні вимоги кредитної спілки «Добробуд» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Добробуд» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 377 (вісімнадцять тисяч триста сімдесят сім) гривень 64 копійки, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 184 (сто вісімдесят чотири) гривні 12 копійок, а всього 18 561 (вісімнадцять тисяч п'ятсот шістдесят одна) гривня 76 копійок. В іншій частині позовних вимог Кредитної спілки «Добробуд» відмовлено. В апеляційній скарзі кредитна спілка «Добробут» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 430 грн., посилаючись на те, що суд при ухваленні рішення порушив норми діючого матеріального та процесуального законодавства, в обґрунтування доводів зазначила, що [PERSON] та [PERSON] є членами Кредитної спілки «Добробуд», тому при вирішенні спору у судовому порядку необхідно використовувати норми спеціальної дії, а саме ЗУ «Про кредитні спілки», судом помилково зроблений висновок що дані правовідносини підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів», крім того на їх думку позивачем не було пропущено строк позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору 37 місяців, тобто він діє до 19.02.2011 року, а позовна заява подана до суду 16.10.2013 року, тому термін позовної давності не минув. Кредитна спілка «Добробуд» звернувшись до суду із вказаним позовом зазначила, що 19 лютого 2008 року між відповідачкою [PERSON] та Кредитною спілкою «Добробуд» був укладений кредитний договір, за яким [PERSON] отримала споживчий кредит у розмірі 20 000 гривень строком на 37 місяців. За умовами договору споживчого кредиту [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та проценти за користування ним щомісячними платежами згідно з обумовленим в договорі графіком. Останній платіж по сплаті основного боргу повинна була здійснити 19.02.2011 року, по сплаті процентів 28 лютого 2011 року. З метою забезпечення повернення кредиту в той же день 19 лютого 2008 року між кредитною спілкою та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, за яким останній взяв на себе обов'язки про своєчасне виконання [PERSON] умов кредитного договору. Оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, станом на 15 жовтня 2013 року має заборгованість по тілу кредиту у розмірі 17 627,76 грн. та по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 11 217,51 грн., а відповідно до п.7.1. кредитного договору за порушення строків повернення грошових коштів передбачено підвищення відсотків від 26% до 120%, кредитна спілка просила стягнути з відповідачів заборгованість по відсоткам у розмірі 25 287,67 грн., а враховуючи заборгованість по тілу кредиту просила стягнути 42 919,43 грн. та судові витрати. Відповідачі в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про отримання ними повісток. Заслухавши доповідача, представника позивача, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України за таких підстав. Відповідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи частково позовні вимоги кредитної спілки, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по тулу кредиту необхідно стягувати з [PERSON] з урахуванням трирічного строку позовної давності, позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки позивач пред'явив позов після 6 місячний строку, передбаченого ст. 559 ЦК України. Однак такі висновки суду першої інстанції є помилковими. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти / кредит/ у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом першої інстанції встановлено, що 19 лютого 2008 року [PERSON] уклала з Кредитною спілкою «Добробуд» кредитний договір, за яким отримала споживчий кредит у сумі 20 000 гривень. За умовами договору споживчого кредиту [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та проценти за користування ним щомісячними платежами згідно з обумовленим в договорі графіком. Останній платіж по сплаті основного боргу повинна була здійснити 19.02.2011 року, по сплаті процентів 28 лютого 2011 року. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Відповідно до вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Із укладеного договору між сторонами, вбачається, що строк його дії становить 37 місяців і він діє до 19.02.2011 року. Оскільки з позовом до суду про стягнення з [PERSON] та [PERSON] сум неповернутого кредиту та процентів за користування ним КС "Добробуд" звернулася 16 жовтня 2013 року, тому строк позовної давності позивачем не пропущений. Відповідно до вимог ч. 1 ст.554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Відповідно до вимог ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. На даний момент вказаний кредитний договір між сторонами не розірваний та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку за вказаним кредитним договором [PERSON] не виконує свої зобов'язання перед кредитною спілкою, має заборгованість. Крім того, як вбачається з довідок в матеріалах справи /а.с.37,38,39, 42/ первинні бухгалтерські, касові та договірні документи, що стосуються діяльності кредитної спілки «Добробут» були вилучені при проведенні обшуків у кримінальній справі за обвинуваченнями [PERSON] та інших осіб у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України та були долучені до матеріалів кримінальної справи у якості речових доказів, поточний рахунок кредитної спілки, відкритий в ПАТ «Банк Фамільний» був арештований, тому апеляційний суд вважає, що позивач був позбавлений можливості своєчасно пред'явити свої вимоги до поручителя, договір поруки не припинився, а тому заборгованість перед кредитною спілкою необхідно стягувати з відповідачів у солідарному порядку. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог у задоволені яких відмовлено. Оскільки рішення суду ухвалюється на користь кредитної спілки, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати у розмірі 644,59 грн.

Outcome: approved