Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, пояснюючи, що 04.07.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого стало АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/03/0036-74/118128, за яким їй було надано кредит в сумі 40 000,00 грн.. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки № 012/11-134/404, посвідчений державним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Степанишенком Л.І., який був зареєстрований у реєстрі за № 767, за яким відповідач [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності будинок [ADDRESS] . 17.06.2016 року між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення вимоги № 114/21, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 17.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення вимоги № 265/ФК-16, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. 21.07.2016 року між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав вимог за договором іпотеки, за яким до ПАТ «Вектор Банк» перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки № 012/11-134/404 від 04.07.2006 року. 21.07.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення права вимоги, за яким право грошової вимоги за договором іпотеки № 014/11-134/404 перейшло до позивача. Оскільки заборгованість за кредитним договором не погашена, представник позивача просив в рахунок часткового погашення заборгованості в сумі 556360,68 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки вищевказаний будинок, шляхом надання позивачеві права продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно ЗУ «Про виконавче провадження». Також, просив стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2102 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов відповідних висновків про необхідність задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що 04.07.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого стало АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір 014/03/0036-74/118128, за яким їй було надано кредит в сумі 40 000,00 грн.. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки № 012/11-134/404, посвідчений державним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Степанишенком Л.І., який був зареєстрований у реєстрі за № 767, за яким відповідач [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності будинок [ADDRESS] . Відповідно інформаційної довідки № 218897120 від 04.08.2020 року щодо інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , іпотекодержателем вказаного майна є ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». 17.06.2016 року між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення вимоги № 114/21, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 17.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення вимоги № 265/ФК-16, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. 21.07.2016 року між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав вимог за договором іпотеки, за яким до ПАТ «Вектор Банк» перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки № 012/11-134/404 від 04.07.2006 року. 21.07.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення права вимоги, за яким право грошової вимоги за договором іпотеки № 014/11-134/404 перейшло до позивача. Таким чином, між сторонами виникли договірні кредитні зобов`язання. Згідно реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №265/ФК-16 від 17.06.2016 року у зв`язку з невиконанням зобов`язань у позичальника існує заборгованість за кредитним договором №014/03/0036-74/118128 від 04.07.2006 року у розмірі 556360,68 грн., з яких: 23563,29 грн. заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором; 27740,65 грн. заборгованість за відсотками; 505056,74 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, цивільного законодавства та у строки зазначені в договорі. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу застави, згідно зі ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі не виконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Звернення стягнення на предмет застави, відповідно до ст. 590 ЦК України,здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зіст.12ЗаконуУкраїни«Проіпотеку»,у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12цього Закону. За положеннями ст.35 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Згідно п.37 Постанови №5 Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Відповідно до п.5.3 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється шляхом продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України Про іпотеку. Згідно ч.1 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. За вимогами ч.1 ст.39 ЗУ «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з положеннями п. 6 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду. З огляду на наведені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат суму сплаченого позивачем при поданні позовної заяви судового збору в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved