Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], за наступними підставами. Позивачка вказує, що 14 вересня 2007 року вона вступила до шлюбу з відповідачем по справі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. З січня 2015 року, сторони проживають окремо і спільне господарство між ними не ведеться. Після припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку, тому позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 06.04.2017 року до досягнення дітьми повноліття, але не менш 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але від неї надійшла письмова заява про слухання позову за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, рекомендованим листом у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, та SMS-повідомленням, заяви про слухання справи за його відсутністю не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09 червня 2000 року, вона [PERSON] (дошлюбне прізвище Івахненко), вступила до шлюбу з відповідачем, [PERSON], про що мається актовий запис № 253 в відділі реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, про що свідчить копія про одруження (а.с.7). Сторони від шлюбних відносин мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтв про народження дитини, (а.с.7-8). Неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], (а.с.7), проживають разом з матірю, [PERSON] і знаходяться повністю на її утриманні, про що свідчить довідка старшої по будинку, [PERSON], яка завірена директором КП «Житломасив», від 04.04.2017 року, (а.с.9). Ні у позивачці, ні у дітей немає нерухомості, зареєстрованої на їх ім'я, а також немає вкладів в банках. Інших осіб, які мали би можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, у позивачці немає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], і у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачці аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, на виконання вимог ст.88 ч.3 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved