Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Представник позивача Мезін Віталій Вікторович звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області від імені та в інтересах [PERSON] з позовом до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. [INFO] помер брат позивача [PERSON] . Для отримання спадщини [PERSON] не зміг у встановлений строк звернутися до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, тому що в Україні був введений карантин, обмежений доступ для пересування та відвідування підприємств та установ. 12 червня 2020 року нотаріус постановив відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на майно. Просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 липня 2020 року прийнято позовну заяву [PERSON] до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження (а. с. 19-21). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 листопада 2020 року за клопотанням представника позивача Мезіна В. В. витребувано від Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , справа № 81/2020 (а. с. 39-40). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача адвокат Мезін В. В. у підтовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, та провести розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача по справі. Відповідач Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області не направила свого представника для участі у судовому засіданні, надала заяву, відповідно до якої не заперечує проти позову та просить розглядати справу без участі представника відповідача. Відповідно до ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 23 жовтня 2019 року Виконавчим комітетом Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області зроблено актовий запис № 79 та 23 жовтня 2019 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після смерті спадкодавця залишилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Заповітів за життя спадкодавець не залишив, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60529151 від 12.06.2020 (а. с. 52). Оскільки заповіт відсутній, до спадкування закликаються спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 18 грудня 1981 року Комінтернівським відділом ЗАГС м. Харків зроблено запис № 238 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В свідоцтві про народження батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 18 травня 1971 року Орджонікідзевським районним бюро ЗАГС м. Харків зроблено запис № 803 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В свідоцтві про народження батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним братом спадкодавця, тобто спадкоємцем другої черги за законом, який претендує на спадок. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Під час розгляду справи судом було досліджено належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 81/2020, заведеної 12 червня 2020 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 48-59) та встановлено наступне. 12 червня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори с заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті брата - [PERSON] (а. с. 49). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60529145 від 12.06.2020, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня (а. с. 51). Заповіти та спадкові договори також відсутні (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 60529151 від 12.06.2020 (а. с. 52). 12.06.2020 державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Агасян В. Г. була заведена спадкова справа № 81/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60529324 від 12.06.2020 (а. с. 53). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області № 115 від 10.03.2020, місце реєстрації [PERSON] на день смерті, а саме, [INFO] , є наступна адреса: [ADDRESS] . На момент смерті проживав один (а. с. 54). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що була матір`ю братів [PERSON] , про що 21 березня 2019 року Виконавчим комітетом Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області зроблено актовий запис № 27 та 21 березня 2019 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 55). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області № 116 від 10.03.2020, місце реєстрації [PERSON] на день смерті, а саме, [INFO] , є наступна адреса: [ADDRESS] . На момент смерті проживала разом з чоловіком [PERSON] (а. с. 56). 03 червня 2019 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті сина - [PERSON] (а. с. 57). Постановою від 12 червня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Агасян В. Г. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а. с. 11, 58). Таким чином, судом встановлено, що спадкоємець за законом [PERSON] , на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем не проживав та протягом строку, встановленого законом, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, за відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, а відповідно й письмової згоди на подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] , позивач звернувся з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відтак, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у разі, якщо: по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а по-друге, ці обставини визнані судом поважними. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] зазначено, що в Україні було введено карантинні заходи, обмежений доступ для пересування та відвідування підприємств та установ. За змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Загальновідомим є факт, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" встановлено карантин на території України. Відповідно до п.п. 3 п. 2 вищевказаної постанови в редакції від 17.03.2020 з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. заборонено: роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту. Також, згідно з п.п. 4 п. 2 вищевказаної постанови в редакції від 17.03.2020 з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. заборонено: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення. Постановами Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2020 р. № 255 та від 22 квітня 2020 р. № 291 карантинні заходи було подовжено. Отже, через поширення Covid-19 рішенням уряду з 12 березня 2020 року в Україні був запроваджений карантин, який подовжили до 24 квітня, а потім - до 11 травня. Карантинні обмеження передбачали закриття навчальних закладів, великих торгових точок (крім продуктових магазинів і аптек), припинення міжміського автобусного і залізничного сполучення, обмеження роботи міського громадського транспорту, закриття державного кордону тощо. Міністерством юстиції України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СOVID-19», з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, у зв`язку із загостренням ситуації, пов`язаної з поширенням випадків гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом СOVID-19, та з метою своєчасного і повного проведення профілактичних і протиепідемічних заходів було визначено особливий формат отримання звичайного переліку послуг із чітко визначеною процедурою їх надання, зокрема нотаріальних. Одна з особливостей, зменшення та призупинення прийому громадян. Ураховуючи зазначене, суд доходить висновку, що в умовах пандемії, у зв`язку із введенням жорстких карантинних обмежень, заборону перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, встановлення особливого режиму отримання нотаріальних послуг, та інше, у позивача виникли істотні труднощі для прийняття спадщини. [PERSON] з об`єктивних причин не мав можливості звернутися до нотаріальної контори, тобто скористатися своїм правом на прийняття спадщини. Саме карантинні заходи, що були введені на всій території України у зв`язку з пандемією короновірусної хвороби, сприяли тому, що позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви, й перешкодили позивачеві прийняти спадщину. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку що виключно непереборні труднощі перешкодили спадкоємцю надати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини й вважає за можливе визнати причини пропуску [PERSON] , встановленого законом строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , поважними. Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України) Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За частиною 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беручи до уваги те, що позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, суд вважає що позов [PERSON] , є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved