Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість за Договором № 190507-6419-1 від 07.05.2019 у розмірі 20 100,00 грн. (3 000,00 грн. заборгованості за кредитом та 17 000,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом), судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. Посилається в позові на те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню грошових коштів у вигляді фінансового Кредиту на умовах строковості, зворотності, платності. Вказує, що 07.05.2019 між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 190507-6419-1 відповідно до якого, позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 3 000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «Приватбанк»» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначає, що даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання по Договору позики не виконала, у зв`язку із чим станом на 20.12.2019 року виникла заборгованість у розмірі 20 100,00 грн. Враховуючи викладене вище просив позов задовольнити. 20.12.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 27.01.2020 до суду надійшла відповідь на запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 28.01.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 13.03.2020 від представника позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 07.02.2020. Ухвалою суду від 16.03.2020 по справі відкрито спрощене позовне провадження. Копію ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви із додатками надіслано на адресу відповідача, проте останній дану кореспонденцію не було вручено та конверт повернувся до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 40). Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач здійснює свою діяльність відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №898 виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на підставі Розпорядження № 1826 від 18.05.2017 та має право надавати грошові кошти у позику на умовах фінансового кредиту (а.с. 19). 07 травня 2019 року між сторонами був укладений договір позики № 190507-6419-1, відповідно до умов якого відповідачу позивачем був наданий кредит у розмірі 3 000,00 грн. (а.с. 7-8). Відповідно до п. 1.3 строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів. Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Так, на підтвердження укладення договору № 190507-6419-1 від 07.05.2019 позивачем надано послідовність укладення даного договору із якої вбачається, що 07.05.19 о 11:04:54 відповідачем заповнено реєстраційну форму, вказано номер телефону [NUMBER] , заповнено в ІТС Анкету для оформлення кредиту, зазначено анкетні дані, дані платіжної карти, обрано розмір кредиту 3 000 грн. та строк кредиту 30 днів. 07.05.2019 о 11:49:22 відповідач ознайомилась з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, умовами кредитування після чого на фінансовий номер телефону [NUMBER] був надісланий одноразовий ідентифікатор: «865591». 07.05.2019 о 11:50:36 відповідачем введено одноразовий ідентифікатор та акцептовано пропозицію укласти кредитний договір. Позичальнику надіслане повідомлення про підписання кредитного договору: «Vy podpisali Dogovor! Ego Nomer 190508-6419-1, ukazyvajte ego pri pogashenii kredіta» (а.с. 9). Статею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору № 190508-6419-1 від 07.05.2019 узгоджується із ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач зазначає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань утворилася заборгованість в сумі 20 100,00 грн., яка складається: заборгованість по кредиту 3 000,00 грн., заборгованість по нарахованих процентам за період з 07.05.2019 по 06.06.2019 за процентною ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом 1 350,00 грн., заборгованість по нарахованих процентам за період з 07.06.2019 по 20.12.2019 за процентною ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом 15 750,00 грн., та на підтвердження надає розрахунок заборгованості (а.с. 6). Так, на виконання умов договору № 190507-6419-1 від 07.05.2019 позивачем перераховано на картку відповідача [NUMBER] грошові кошти у розмірі 3 000 грн., що підтверджується копією чеку від 07.05.2019 про проведення переказу та листом АТ «Таскомбанк» № 2296/47 від 27.01.2020 (а.с. 5, 32). Пунктом 1.2 договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі - 1,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Згідно п. 3.3 Договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3 Договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожень день користування кредитом понад встановлений строк. У пункті 6 договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позикодавця. Судом здійснено перерахунок нарахованих відсотків за допомогою офіційної системи «Ліга Закон», із якого вбачається, що сума заборгованості по нарахованих процентах за користування кредитом за період з 08.05.2019 по 06.06.2019 за процентною ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом становить 1 350,00 грн.; сума заборгованості по нарахованих процентам за період з 07.06.2019 по 03.11.2019 за процентною ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом 15 750,00 грн. Таким чином суд приходить до висновку про порушення позивачем зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 20 100,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з цього суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 921,00 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: approved