Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 53 678, 54 грн. за кредитним договором № б/н від 09.11.2012 року, стягнення судових витрат в розмірі 1 600,00 грн., посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит в розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями, яку банк просить суд стягнути з останнього. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с. 62-71), просив позов задоволити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у письмовому запереченні та застосувати строк позовної давності (а.с.46-55). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 09.11.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 2 500,00 грн. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 6-31). Щодо посилання представника відповідача, що позивачем не надано суду доказів, що підтверджують дату публікації та набрання чинності Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, а також розміщення саме цих документів на зазначеному сайті в загальному доступі, то суд виходить з наступного. 09.11.2012 року відповідач підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній Анкеті-Заяві від 09.11.2012 року зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді (а.с.6). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON]С систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.11.2012 року (а.с. 4-5). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. За змістом п.п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивачем станом на 31.01.2017 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.11.2012 року, відповідно до якого заборгованість відповідача [PERSON] за кредитними зобов'язаннями становить 53 678 грн. 54 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 2499,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 43 807,50 грн.; заборгованості за пенею та комісією 4339,73 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2532,31грн.(а.с.4, 5). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Що стосується зауважень представника відповідача, що позивачем необгрунтовано змінювалась відсоткова ставка, то судом встановлено, що згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Отже, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. У разі незгоди із змінами Умов та правил надання банківських послуг та/або Тарифів позичальник зобовязаний надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було надіслано позивачем 15.08.2014 року та 15.03.2015 року, а заяв про розірвання кредитного договору не надходило. 03.05.2017 року представником відповідача було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 53-55). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписок по рахунку, остання сума погашення за кредитом була здійснена відповідачем 12.06.2014 р. на суму 10,27 грн. Даний позов подано до суду 16 березня 2017 року, що свідчить про те, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах трьохрічного строку позовної давності. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача, що ні відповідачем ні його родичами вказані кошти не могли бути внесені на погашення заборгованості, так як він відбував покарання у місцях позбавлення волі, а були списані позивачем з метою переривання строку позовної давності, оскільки, відповідно до п.2.1.1.3.5. Умов та правил надання банківських послуг Клієн доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 546, 611, 612, 1050, 1054; 16, 20 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved