Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У вересні 2014 року прокурор м.Миколаєва в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього 4874 грн. 70 коп., які були витрачені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого [PERSON] від злочинного діяння відповідача. Прокурор надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник департаменту фінансів надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 28 березня 2013 року, 15.11.2013 року, приблизно о 21-00 годині, відповідач, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099» д/н [NUMBER], рухаючись в лівій крайній смузі проїзної частини пр-ту.Леніна зі сторони вул.Водопровідної в напрямку вул.Бузника у м.Миколаєві, при проїзді нерегульованого пішохідного переходу в районі будинку №4, визначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 додатку 1 до ПДР України та дорожньою розміткою 1.14.2 додатку 2 до ПДР України, грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б»; 12.1; 18.1 ПДР України, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не прийняв мір до зменшення швидкості, чи зупинки керуємого ним автомобіля, не впевнився, що на нерегульованому пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створено перешкоду чи небезпеку, продовжив свій рух у наміченому ним напрямку, внаслідок чого здійснив наїзд на перетинаючу проїзну частину по пішохідному переході з права наліво, відносно напрямку руху автомобіля, пішохода [PERSON] Внаслідок ДТП пішоходу [PERSON] були завдані тілесні ушкодження, у зв'язку з чим остання перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному і травматологічному відділенні Міської лікарні швидкої медичної допомоги з 15.11.2013 по 06.12.2013 (21 дн.). Вартість лікування [PERSON] складає 4874 грн. 70 коп., з яких: заробітна плата - 2990 грн. 91 коп., нарахування на заробітну плату - 1059 грн. 18 коп., господарчі та комунальні витрати - 621 грн. 66 коп., харчування - 162 грн. 13оп., медикаменти - 40 грн. 82 коп. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 19 лютого 2014 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України - у зв'язку з примиренням з потерпілим та закрито кримінальне провадження. Посилаючись на те, що потерпіла [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному і травматологічному відділенні Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги, яка є бюджетною організацією та фінансується з місцевого бюджету м. Миколаєва, прокурор просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради витрати, які були витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] у сумі 4874 грн. 70 коп. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат " №11 від 07.07.1995 року (далі Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштівдо відповідного бюджету і їх використання", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 545 від 16 .07.1993 року (далі-Порядок). Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищезазначеної Постанови, в разі коли при постановленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, органу Мінфіну або прокуратури. Департамент фінансів Миколаївської міської ради діє на підставі Положення про департамент фінансів Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради №5/3 від 21.04.2011 року є виконавчим органом Миколаївської міської ради. Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету (ч.3 ст.1206 ЦК України). Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями КК, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я . За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілої [PERSON] яка перебувала на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні швидкої медичної допомоги через неправомірні дії відповідача, тому заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved