Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» 20.04.2018 р. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просив: стягнути відповідно до часток у праві власності на майно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01.05.2014 р. по 01.10.2017 р. в сумі 9777,33 грн., в тому числі: 6723,24 грн. - основного боргу; 2625,15 грн. - інфляційні нарахування; 428,94 грн. - 3% річних. Також просив стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 1762,00 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» посилається на наступне. Так, квартира [ADDRESS] належить відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.09.1995 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.04.2007 р. Дана квартира є трикімнатною, загальною площею 65,1 кв.м., в тому числі житловою площею 38,7 кв.м. Між позивачем та відповідачами існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються чинним законодавством України, зокрема: Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі, як споживачі, зобов`язані внести плату за надані послуги. Разом з тим, відповідачі не своєчасно вносять плату за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим мають заборгованість. Так, починаючи з 01.05.2014 р. по 01.10.2017 р. сума заборгованості відповідачів за спожиті житлово-комунальні послуги складає - 6723,24 грн. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність своєчасної оплати, відповідачі борг не сплатили, що завдає позивачу збитків. Основний борг відповідачів перед позивачем за період з 01.05.2014 р. по 01.10.2017 р. становить - 6723,24 грн., інфляційні нарахування - 2625,15 грн., 3% річних - 428,94 грн. Загальна сума заборгованості відповідачів за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.04.2018 р. становить 9777,33 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 20.04.2018 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 07.05.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.11.2018 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 28.12.2018 р. до суду від представника позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 13.03.2019 р., постановленою на місці та занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням представника позивача, у зв`язку з допущенням технічної помилки при написанні позовної заяви, відповідача [PERSON] замінено на [PERSON] . 24.06.2019 р. до суду від представника позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої представник просить: стягнути відповідно до часток у праві власності з [PERSON] - співвласника ѕ частин квартири, за період з 01.05.2014 р. по 01.10.2017 р. суму основного боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 5042,43 грн., інфляційні нарахування в сумі 1968,86 грн., 3% річних в сумі 321,71 грн., а всього стягнути 7333,00 грн. та судовий збір в сумі 1321,50 грн. стягнути відповідно до часток у праві власності з [PERSON] - співвласника 1/4 частин квартири, за період з 01.05.2014 р. по 01.10.2017 р. суму основного боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 1680,81 грн., інфляційні нарахування в сумі 656,29 грн., 3% річних в сумі 107,23 грн., а всього стягнути 2444,33 грн. та судовий збір в сумі 440,50 грн. Представник позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, з урахуванням поданої 24.06.2019 р. заяви про уточнення позовних вимог, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просили застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідачів, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи‚ приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності відповідачам - [PERSON] та [PERSON] . Так, як вбачається з інформаційної довідки КВ-2014 №67642 від 18.07.2014 р. Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна,згідно з даними Бюро, кв. [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за: -2/4 частини за [PERSON] , [PERSON] ( в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Залізничної районної Ради народних депутатів 22.09.1995 р., розпорядження №11516, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 27.09.1995 р., в книзі д. 99-140 за реєстровим №3566 та внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно; -3/8 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 9-ю Київською державною нотаріальною конторою 12.04.2007 р., №8-621, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 19.04.2007 р., в книзі д. 1217-242 за реєстровим №3566 та внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно; -1/8 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 9-ю Київською державною нотаріальною конторою 12.04.2007 р., №8-621, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 19.04.2007 р., в книзі д. 1217-243 за реєстровим №3566 та внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Залізничної районної Ради народних депутатів 22.09.1995 р., розпорядження №11516, та відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 12.04.2007 р., співвласниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] (співвласник ѕ частини квартири) та [PERSON] (співвласник ј частини квартири). Зазначена квартира є трикімнатною, загальною площею 66,1 кв.м., в тому числі житловою площею 38,7 кв.м., що підтверджується даними технічного паспорту. Між позивачем та відповідачами існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються чинним законодавством України, зокрема: Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі, як споживачі, зобов`язані внести плату за надані послуги. Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем (п. 18 Правил). Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до п. 2.5 Порядку формування тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженихПостановою КМУ 20.05.2009 року №529 послуги надаються відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності і строків надання послуг. Нарахування за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій, нарахування за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої і холодної води та водовідведення здійснюється на підставі тарифів, затверджених розпорядженнями виконавчого органу КМР (КМДА). Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оплати житлово-комунальних послу. Так, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що основний борг відповідачів перед позивачем за період з 01.05.2014 р. по 01.10.2017 р. становить - 6723,24 грн., інфляційні нарахування - 2625,15 грн., 3% річних - 428,94 грн. Нарахування 3% річних та інфляційної складової суми боргу узгоджується з вимогами ст. 625 ЦК України. Відповідачами не надано доказів в підтвердження того, що нарахування спірної заборгованості не відповідає дійсності чи було здійснено позивачем за тарифами, які були нечинними на момент їх нарахування. При цьому, будь-якого розрахунку заборгованості, який на їх думку відповідає вимогам чинного законодавства та як наслідок спростовує спірну заборгованість, відповідачі суду не надали. Суд також звертає увагу на ту обставину, що доказів того, що відповідачі зверталися до позивача з вимогою про здійснення перерахунку, як і доказів сплати послуг за спожиті послуги, які на думку відповідачів відповідають вимогам закону та їх чинності у часі, не надано. За таких обставин, суд вважає, що відповідачами не надано доказів в обгрунтування своїх заперечень проти позову та на спростування спірної заборгованості. Щодо застосування позовної давності до вимог позивача за даним позовом, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові В свою чергу, у відповідності до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що 20.04.2018 року позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2014 р. по 01.10.2017 р. Як вбачається з розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2014 р. по 01.10.2017 р. (за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] ), відповідачами періодично вчинялися дії, а саме: сплачено в вересні 2016 р. - 516,00 грн., при місячному нарахуванні 230,20 грн.; сплачено в листопаді 2016 р. - 258,00 грн., при місячному нарахуванні 230,20 грн.; сплачено в грудні 2016 р. - 258,00 грн., при місячному нарахуванні 230,20 грн., сплачено в травні 2017 р. - 250,00 грн., при місячному нарахуванні 230,20 грн. При цьому, вбачається, що 28.12.2017 р. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» зверталося до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості по платі за житлово-комунальні послуги. Ухвалою суду від 29.12.2017 р., відмовлено в прийнятті заяви Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості по платі за житлово-комунальні послуги. Такі дії відповідачів (з однієї сторони) та позивача (з іншої сторони) свідчать про визнання боргу та, відповідно, перерив строку позовної давності, а тому клопотання відповідачів про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача відповідно до часток у праві власності підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 9777,33 грн., яка заявлена позивачем до стягнення, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved