Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач по первісному позову звернувся до суду з позовом до відповідача по первісному позову про стягнення заборгованості з теплопостачання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач по первісному позову зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем по первісному позову виникли правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання. Відповідач по первісному позову самовільно провела відключення від мереж централізованого опалення. В той же час нарахування абонентам за послуги теплопостачання у разі самовільного переобладнання системи опалення будинку в житловому приміщенні не припиняються. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем по первісному позову обов'язків споживача послуг станом на 01.11.2013 року у неї утворилася заборгованість з оплати послуг у розмірі 5223 грн. 81 коп. Так як відповідач по первісному позову прострочила виконання зобов'язання, вона повинна сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. В той же час відповідач за первісним позовом звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати дії позивача за первісним позовом по нарахуванню заборгованості за теплову енергію неправомірними та зобов'язати останнього списати нараховану їй заборгованість з оплати послуг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 5347 грн. 22 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок неналежного виконання обов'язків позивача по первісному позову по наданню теплової енергії, вона вимушена була в 2009 році відключитися від системи центрального опалення та самостійно поліпшити умови обігріву в опалювальний період, про що були складені відповідні акти. Починаючи з 2010 року позивач по первісному позову неправомірно почав нараховувати плату за теплову енергію, оскільки в зазначений період вона не користувалася наданими послугами. Вважає, що внаслідок неправомірних дій позивача по первісному позову, порушені її законні права та інтереси. В судовому засіданні представник позивача по первісному позову заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Суду надала письмові пояснення, в яких зазначається, що відповідач по первісному позову є споживачем послуги з теплопостачання, однак самовільно, без відповідного дозволу від'єдналася від системи центрального опалення. В той же час самовільне відключення радіаторів в квартирі не є підставою для зменшення оплати за надані послуги. Тому їй нараховувалася плата за послуги теплопостачання за період з жовтня 2010 року по листопад 2013 року та у зв'язку з несплатою у відповідача по первісному позову утворилася заборгованість у сумі 5223 грн. 81 коп. Крім цього суду пояснила, що між ними та відповідачем по первісному позову договір про надання послуг з теплопостачання не укладався, так як договір на надання житлово - комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем. З цих підстав вони уклали договір з Дзержинським комунальним підприємством «Виробничим ремонтно - житловим управлінням», а згодом з Філією «Техноком» ПП «ІРД», який є балансоутримувачем будинку, в якому проживає відповідач по первісному позову. Відповідно до умов договору, вони як виробники забезпечують постачання теплової енергії у багатоквартирний житловий фонд до точки розподілу - зовнішньої стіни будинку, а житлова організація забезпечує розподіл, регулювання подачі теплової енергії, у середині будинку. В той же час згідно п. 4.1 договору за надані послуги споживач сплачує вартість отриманих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на розрахунковий рахунок виробника. Виробник самостійно веде облік оплати за поставлену теплову енергію, заборгованості споживачів, облік пільг і надання субсидій для населення. Самостійно виконує стягнення заборгованості, в тому числі і в судовому порядку. Відповідач по первісному позову [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який в судовому засіданні заявлені вимоги по первісному позову не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. Просив суд повністю відмовити в задоволенні вимог по первісному позову. Заявлені вимоги за зустрічною позовною заявою підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні.Суду пояснив, що вони були вимушені від'єднатися від системи централізованого опалення, так як в опалювальний період на протязі багатьої років у них був низький температурний режим. На їх неодноразові запити та листи, тепломережа ніяк не реагувала. Вислухавши пояснення сторін по справі, проаналізувавши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по первісному позову [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], а тому є споживачем комунальних послуг. Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 - IV споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між позивачем та відповідачем по первісному позову не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідач по первісному позову зобов'язаний був вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] та розрахунку ціни позову вбачається, що відповідачу по первісному позову [PERSON] в період з жовтня 2010 року по листопад 2013 року була нарахована плата за надану послугу з теплопостачання в сумі 5223 грн. 81 коп. (а.с. 6, 7-8). Разом з цим, судом встановлено, що 26.05.2009 року відповідач по первісному позову [PERSON] від'єдналася від мережі центрального опалення та самостійно поліпшила умови обігріву в квартирі, на підтвердження чого представником в/о «Дзержинськтепломережа» було складено відповідний акт. Між сторонами виник спір щодо законності відключення квартири [PERSON] від системи централізованого опалення та законності нарахування їй плати за послуги з теплопостачання. У зв'язку з цим суд зазначає, що питання відключення від мереж центрального опалення та постачання гарячої води у багатоквартирних житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630 та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 року із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №169 від 6 листопада 2007 року. Крім того, вирішення зазначеного питання повинно узгоджуватися з нормами СНИП 2.04.05.-91 "Отопление, вентиляция и кондиционирование". Пунктом 24 зазначених Правил передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Проте відповідно до п. 25 Правил (в редакції постанови КМ України №1268 від 31 жовтня 2007 року) відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади та тільки після затвердження відповідного акту про відключення, власник має право на припинення йому нарахувань за послуги теплопостачання. Відповідно до п.26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена схемою теплопостачання затвердженою органами місцевого самоврядування відповідно до ЗУ «Про теплопостачання», за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва. Як встановлено в суді, відповідач по первісному позову [PERSON] на час відключення квартири від системи централізованого опалення не виконала вищезазначені вимоги діючого законодавства та не отримала відповідний дозвіл постійно діючої міжвідомчої комісії, тобто самовільне відключилася від системи централізованого опалення. Доводи представника відповідача по первісному позову про те, що [PERSON] не є споживачем послуг позивача, оскільки договори з теплопостачальною організацією не укладала, не є обґрунтованими, та не приймаються судом до уваги з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 21,22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» теплопостачальна організація є виробником послуг і укладає договір поставки з органами місцевого самоврядування на виробництво і створення житлово-комунальних послуг, а також і виконавцем послуг- житловою організацією. А відповідно до ст. 29 цього ж Закону договір про надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладаються між власником квартири, орендарем, чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем послуг, він укладає договори про надання житлово - комунальних послуг з іншим виконавцем. Укласти договори про надання житлово - комунальних послуг та оплачувати їх входить в обов'язки споживача, що передбачено ст.. 20 ч.1 п.п. 1,5 вищезазначеного Закону. Як вбачається з матеріалів справи з дотриманням зазначених положень Закону між теплопостачальною організацією «Дзержинськтепломережа» та ДКП «ВРЖУ» 27.12.2005р. був укладений договір, який було пролонговано щорічно, в тому числі і до грудня 2012р., а 24.05.2012 року був укладений договір з Філією «Техноком» ПП «ІРД», який пролонговано до травня 2014 року, відповідно до п.4.2, 4.3 якого виробник самостійно веде облік оплати за поставлену теплову енергію, заборгованість споживачів, облік пільг та надання субсидії, самостійно виконує стягнення заборгованості, в тому числі і в судовому порядку. Враховуюче викладене, суд не вбачає вини позивача по первісному позову в тому, що споживач [PERSON] в період з жовтня 2010 р. по листопад 2013р., тобто в опалюваний сезон, не отримувала послуги з теплопостачання. В зв'язку з чим, нарахування плати за теплопостачання позивачем по первісному позову проводилось правомірно, відповідно до вимог діючого законодавства. Судом перевірений також порядок нарахування суми заборгованості по кожному місяцю, інфляційну складову та 3 % річних. Відповідно до наданого позивачем по первісному позову розрахунку, який визнається судом правильним та таким, що відповідає вимогам закону з відповідача по первісному позову на користь позивача по первісному позову необхідно стягнути заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 жовтня 2010 року по 01 листопада 2013 року 5223 грн. 81 коп., інфляційні складові 110 грн. 35 коп. та 3% річних у сумі 13 грн. 06 коп. Враховуюче викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача по первісному позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що вимоги по зустрічному позову є взаємопов'язаними з позовними вимогами по первісному позову, то в задоволенні позовоних ваимог по зустрічному позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: платіжними дорученнями № 152 від 28.11.2013 року (а.с. 1) у розмірі 229 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved