Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2002 року і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. 30 липня 2014 року судом було постановлено заочне рішення (а.с. 23), яким було задоволено позов. 08 серпня 2014 року ухвалою суду (а.с. 37) було задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення. Справу було призначено до розгляду на 17 вересня 2014 року. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності (зворот а.с. 2). Таке ж клопотання позивач заявила у листі щодо перегляду заочного рішення суду у цій справі від 30 липня 2014 року (а.с. 31). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце судового розгляду (а.с. 39), в засідання не з'явився, не повідомив про причину неявки і не подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Розгляд справи відкладено на 29 вересня 2014 року. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомленим про день, час і місце судового розгляду (а.с. 44, 46). Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Із матеріалів позовної заяви (а.с. 2) слідує, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стала втрата довіри між сторонами. Зокрема, відповідач нехтуючи їх скрутним матеріальним становищем, купив собі машину, постійно обманював, що на думку позивача унеможливлює їх подальше спільне проживання. У заяві до суду від 05.08.2014 року (а.с. 31) позивач додатково пояснила, що подружні стосунки і ведення спільного господарства з відповідачем фактично припинилися з 27.07.2013 року; відповідач без її відому розпродує з домоволодіння їх спільне майно, коштів на утримання малолітньої дочки не надає. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони з 11 грудня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 7), - що мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач своєю безпричинною неявкою проявив байдужість до існування шлюбу. Крім того, в судовому засіданні 08 серпня 2014 року по перегляду заочного рішення відповідач заявив, що він не бажає розірвання шлюбу, оскільки не узгодив з [PERSON] питання виконання кредитних зобов'язань. Суд не вважає таку позицію відповідача підставою для збереження цього шлюбу, враховує категоричність позивача щодо існування шлюбу, а тому не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 5), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved