Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач, як орган опіки та піклування звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачк. є матір»ю трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дітей внесені відповідно до ст.135 СК України. Будинок, у якому зареєстрована [PERSON], знаходиться в аварійному стані. Опалення пічне, вода не підведена, ремонт не проводився багато років. Правовстановлюючі документи на будинок відсутні. Діти меблями не забезпечені, власного куточка не мають. За час проживання на території Заїздської сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони. Не створила умови для навчання, виховання і розвитку дітей, зловживає спиртними напоями, постійно змінює співмешканців, отримує соціальні виплати на дітей, які використовує не за цільовим призначенням, а також сама за власною ініціативою у заяві від 26.02.2018 просить позбавити її батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей. Оскільки, остання не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, що в сукупності свідчить про свідоме нехтування нею своїми обов'язками і таке перебування дітей у родині загрожує їх життю та здоров»ю, тому позивачем як органом опіки та піклування і подано позов про позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення аліментів. Представник позивача Ященко Л.М. в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася також, проте в наданій письмовій заяві позовні вимоги не визнала, та зазначила, що до Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області як органу опіки та піклування вона не встигла прийти та надати відомості про адресу її теперішнього місця проживання для обстеження умов проживання і складення відповідного акту, в зв'язку з чим неодноразово відкладалося судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] має трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, Україна 14 лютого 2007 року; [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, Україна 22 березня 2011 року та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області 21 травня 2015 року(а.с.7-9). Повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 14 грудня 2017 року за № 00019226309, ЕКН № 266093; № 00019225985, ЕКН № 266089 та № 00019226127, ЕКН № 266091, підтверджують, що державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) а.с.10-15. Відповідно до довідок виконавчого комітету Заїздської сільської ради від 27.02.2018 за №151 та №152 вбачається, що [PERSON] не працює, індивідуальноюпідприємницькою діяльністю не займається, зареєстрована у [ADDRESS], разом зі своєю матір'ю [PERSON], рідним братом [PERSON] та трьома малолітніми дітьми (а.с.16-17). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини від 30.01.2018 зазначено, що будинок, у якому зареєстрована [PERSON], знаходиться в аварійному стані. Опалення пічне, вода не підведена, ремонт не проводився багато років. Правовстановлюючі документи на будинок відсутні. Діти меблями не забезпечені, власного куточка не мають (а.с.18). Відповідно до характеристики виконавчого комітету Заїздської сільської ради від 27.02.2018 за №153 вбачається, що [PERSON] за час проживання на території Заїздської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, дітей кидає самих удома, не приділяє їм належної уваги, на зауваження сільського голови, сусідів, рекомендації вчителів школи, активу села не реагує (а.с.19). Згідно клопотання акушерки Заїздського ФАПу [PERSON] від 12.02.2018 вбачається, що [PERSON] не цікавилася здоров'ям своїх дітей, за медичними рекомендаціями жодного разу не зверталася. На всі медичні огляди, профілактичні щеплення дітей приводила бабуся(а.с.20). Відповідно до довідки Заїздської ЗОНІ І-ІІ ст. від 19.02.2018 № 44 вбачається, що [PERSON] навчався у даній школі з 01.09.2012 по04.12.2017. За цей період мати хлопчика не брала участі у батьківських зборах, не здійснювала плату за харчування, не цікавилася навчанням та успіхами дитини у класного керівника, вчителів та директора школи, не контролювала виконання домашніх завдань. Для дитини одяг, шкільне приладдя купувала бабуся. Тому адміністрація та педагогічний колектив Заїздської ЗОШ І-ІІ ступенів надали клопотання про вирішення справи у судовому порядку про позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с.22). Згідно довідка Прилуцької ЗОШ І-ІІІ ст. № 9 від 22.02.2018 за № 22 свбачається, що [PERSON] навчався у даній школі у 1-А класі з 01.09.2017 по22.12.2017. Мати хлопчика безвідповідально ставилася до навчання, виховання та розвитку дитини. У клопотанні адміністрації та педагогічного колективу Прилуцької ЗОШ І-ІІІ ст. № 9 про вирішення справи у судовому порядку про позбавлення [PERSON] батьківських прав від 22.02.2018 № 39 також зазначено, що за місцем проживання родини у [ADDRESS] панує антисанітарія, умови не відповідають санітарно-гігієнічним нормам (а.с.23-24). З довідок управління соціального захисту населення райдержадміністрації від 28.12.2018 за № 91, 92, 93 вбачається, що [PERSON] отримувала державні допомоги з липня по грудень 2017 року на загальну суму 37 914,01 грн. (а.с.25-27). Згідно довідки центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 31.01.2018 за № 11вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей з 05.12.2017. За час перебування дітей у закладі мати відвідала їх 01.05.2018 та 23.05.2018, тобто лише після звернення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області як органу опіки та піклування з позовом до суду про позбавлення її батьківських прав (а.с.28,60). Згідно довідки КЗ МСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради від 02.03.2018 за № 02-14/203 вбачається, що [PERSON] з 28.12.2017 і по теперішній час виховується та знаходиться на повному державному утриманні в даному закладі на підставі заяви матері - [PERSON] Остання відвідала дитину 20.01.2018, 23.03.2018, 26.03.2018 та 30.04.2018 (а.с.29,59). 26.02.2018 [PERSON] власноручно написала заяву з проханням позбавити її батьківських прав щодо трьох дітей по причині того, що вона не має власного житла, не створила умови для навчання, виховання і розвитку дітей, зловживає спиртними напоями, постійно змінює співмешканців. У заяві зазначила, що просить провести судове засідання без її участі, а з рішенням суду буде згодна (а.с.30). 27.02.2018 виконавчий комітет Заїздської сільської ради надав висновок №41 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], так як остання не приділяла дітям належної уваги, часто зловживала алкоголем, вела аморальний спосіб життя (а.с.31). Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України). Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз»яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, окрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Служба у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації у своєму висновку від 05.03.2018 за № 2-02/162 вважає за доцільне позбавити [PERSON]батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.32-33). З метою максимального забезпечення інтересів дітей, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Суд не погоджується з доводами відповідачки викладених в письмовій заяві, оскільки останні спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності. При вирішенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітніх дітей, суд враховує, що відповідно до ч.2,3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Згідно ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, влаштування дитини до закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням (ч.1 ст.193 СК України). За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що у відповідності до ч.2,3 ст.166 СК України, особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов'язку щодо утримання дітей, тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі ? частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню в повному обсязі. Саме такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно покласти на відповідачку, стягнувши на користь держави 1762,00 грн. судового збору.

Outcome: approved