Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 1994 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 08 квітня 2013 року їхній шлюб було розірвано. Від даного шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. На даний час син навчається в Вінницькому національному технічному університеті і є студентом 1 курсу, денної форми навчання, факультету електроенергетики та електромеханіки. Оскільки син навчається, не працює і не має самостійного заробітку, то потребує матеріальної допомоги. Позивачці одній важко утримувати сина. Відповідач на даний час матеріально не допомагає, хоча працює і має таку можливість. Також позивач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, згідно рішення суду від 08 травня 2013 року. А тому позивачка змушена звернутись до суду з зазначеним позовом, який просить задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не більш як до досягненням двадцяти трьох річного віку. В судове засідання позивачка не зявилась, надала через канцелярію суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ст.. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється рідним батьком сина позивачки. Шлюб між сторонами на даний час розірваний, син проживає разом з позивачкою. Після закінчення школи, син навчається в Вінницькому національному технічному університеті і є студентом 1 курсу, факультету електроенергетики та електромеханіки. Форма навчання денна, термін навчання з 1 вересня 2015 року. Поскільки син продовжує навчатися, не працює і не має самостійного заробітку, то потребує матеріальної допомоги. Згідно ст.199 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А тому відповідач, як батько, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина до досягнення ним двадцяти трьох років, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів в звязку з продовженням навчання. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved