Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

У липні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» (далі ТОВ «Агрофірма Вісла») звернулося до суду з позовом до [PERSON], фермерського господарства «[PERSON]О.», третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні відповідача: виконавчий комітет Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Агрофірма Вісла» та [PERSON], яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серія 1- МК № 019091 була власником земельної ділянки площею 7,10 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, було укладено договір оренди землі строком на 10 років. Даний договір було зареєстровано у книзі державної реєстрації договорів оренди в Миколаївській регіональній філії від 29 травня 2006 року за № 040600500528. Вказаний договір оренди є чинним. 15 серпня 2007 року між ТОВ «Агрофірма Вісла» та [PERSON], укладено додатковий договір № 20 до договору оренди, яким п.8 Договору викладено в новій редакції із зазначенням, що договір укладено на 15 років, п.9 договору збільшено розмір орендної плати. Додаток до договору оренди зареєстровано в Арбузинському районному відділі регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 серпня 2007 року за № 040700500019. В 2008 році [PERSON]О померла, спадкоємцем померлої є [PERSON], який прийняв спадщину на вказану земельну ділянку, а тому відповідно до ст. 1216 ЦК України до нього переходять усі права та обовязки спадкодавця. На початку липня 2018 року позивачу стало відомо, що 19 квітня 2016 року державним реєстратором виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області було здійснено реєстрацію договору оренди даної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 48, укладений 19 квітня 2016 року між [PERSON] та фермерським господарством «[PERSON]О.», строком на 7 років площею 7,1047 га. Строк дії договору, який укладено між ТОВ «Агрофірма Вісла» та [PERSON] на даний час не сплив, а тому є чинним. Із заявами про припинення укладеного договору оренди [PERSON], як спадкоємець померлої [PERSON] до ТОВ «Агрофірма Вісла» не звертався. Позивач зазначив, що спірний договір оренди землі є недійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі та на час укладення договору спірна земельна ділянка знаходилася у користуванні позивача. Вважав, що одна й та сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря). Посилаючись на ці обставини, ТОВ «Агрофірма Вісла» просило визнати недійсним договір оренди, укладений 19 квітня 2016 року за № 48 між [PERSON]М та фермерським господарством «[PERSON]О.», зареєстрований 19 квітня 2016 року державним реєстратором Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 29890915 від 03 червня 2016 року та стягнути із відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою суду від 01 серпня 2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. Представником відповідачів направлено суду відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позову за недоведеністю, оскільки вимоги позивача не підтверджені належними та допустимими доказами. Ухвалою суду від 10 жовтня 2017 року справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник ТОВ «Агрофірма «Вісла» повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначала, що спірний договір оренди землі, укладений між [PERSON]М та фермерським господарством «[PERSON]О.» є недійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, є таким, що укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі. Вважала, що одна й та сама земельна ділянка не може бути обєктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря), зазначила, що на час укладення договору спірна земельна ділянка знаходилася у користуванні позивача. Крім того, державний реєстратор, всупереч вимог закону, не надіслав запити до відповідних органів з метою перевірки наявності вже зареєстрованих прав на вищевказану земельну ділянку, що призвело до подвійної реєстрації прав оренди земельної ділянки та порушення права позивача на користування спірною земельною ділянкою. Предстаник позивача заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Щодо виклику [PERSON] в судове засідання, призначене на 12 листопада 2018 року, то такий відмовився від отримання судової повістки. Представник відповідача фермерське господарство «[PERSON]О.» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з"явився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність відповідно до наявних у справі матеріалів та наданих сторонами доказів (а.с. 33-34). Суд, вислухавши представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозвязку,

Outcome: approved