Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Київської міської державної адміністрації про визнання права власності у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . 21.04.2008 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] , але не встигла зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку. Спадкоємцем першої черги після смерті матері є позивачка, як рідна дочка. В установлений законом строк позивачка звернулася до державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва на вказану спадщину через відсутність реєстрації права власності на спадкове майно у встановленому законом порядку. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2019 року замінено неналежного відповідача Київську міську державну адміністрацію на належного відповідача Київську міську раду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2019 року витребувано докази у справі з П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, а саме Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Вказана квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] ( Ѕ частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, Ѕ частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] ). Під час життя [PERSON] не встигла зареєструвати своє право власності на Ѕ частину квартири (належність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом). Спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] є її дочка - позивачка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження та матеріалами спадкової справи. В установлений законом строк позивачка звернулася до державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, але при оформленні спадщини з?ясувалось, що під час життя померла не встигла зареєструвати своє право власності на Ѕ частину квартири, незважаючи на наявність свідоцтва про право на спадщину за законом. 22.09.2016 року позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса від 22.09.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу Ѕ частину вказаної квартири було відмовлено. Факт належності [PERSON] на праві власності Ѕ частини квартири [ADDRESS] підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.04.2008 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Враховуючи те, що Ѕ частина квартири належала померлій [PERSON] на праві власності, але не була в установленому законом порядку зареєстрована, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved