Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У квітні 2015 р.позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Мотор-Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,в якому просить суд стягнути з відповідача депозитний вклад в сумі 1 108 851,30 доларів США ,зобов*язавши відповідача видати зазначені кошти готівкою одноразовою операцією у валюті вкладу через касу банку. В позові зазначає,що 28.03.2014 р.між ним та ПАТ «Мотор-Банк» було укладено договір банківського вкладу(депозиту)для фізичних осіб з виплатою процентів по закінченню строку № 047324,згідно якого сума вкладу вкладає 1 022 969 доларів США,термін дії договору (дата вимоги вкладу)28.03.2015 р.з процентною ставкою по вкладу 9,5% річних. 27.03.2015 р.позивач письмово звернувся до відповідача із заявою про отримання суми вкладу та процентів по ньому через касу банку,як це передбачено умовами договору. Відповідач письмово повідомив позивача про відмову в отриманні ним суми вкладу та процентів по ньому з посиланням на те,що, з огляду на пункт 10 Постанови Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України»,банк не має права видати позивачеві суму депозиту та нарахованих процентів одноразово вказаною вище сумою,позивач може отримати частину вкладу в межах до 15000 гр.в еквіваленті за офіційним курсом НБУ в касі банку ,решта вкладу та нараховані проценти будуть перераховані банком на його картковий рахунок. 30.03.2015 р.позивач письмово звернувся до банку із заявою про отримання суми вкладу з карткового рахунку через касу банку однією сумою,в чому йому було відмовлено листом від 30.03.2015 р.з посиланням на вказану вище Постанову Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 та можливість отримання з карткового рахунку грошових коштів в іноземній валюті в еквіваленті за офіційним курсом НБУ в межах до 15000 гр.протягом однієї доби. Посилаючись на те,що банк не виконав взяті на себе договірні зобов*язання,чим порушив майнові права позивача, просить суд стягнути з відповідача депозитний вклад з нарахованими процентами в сумі 1 108 851,30 доларів США ,зобов*язавши відповідача видати зазначені кошти готівкою одноразовою операцією у валюті вкладу через касу банку,які знаходяться на картковому рахунку [PERSON].№ [NUMBER] в ПАТ «Мотор-Банк» МФО 313009. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Воронянський О.П.підтримав позовні вимоги з зазначених вище підстав та пояснив,що посилання відповідача на Постанову Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 в обгрунтування відмови задовольнити законні вимоги позивача є безпідставними,оскільки вказана Постанова не є нормативно-правовим актом,який регулює правовідносини між сторонами справи,а відмова банку видати вкладнику грошові кошти депозитного вкладу з нарахованими процентами одноразовою операцією через касу всупереч умовам договору є односторонньою зміною його умов.Просив позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю [PERSON]позов не визнав та пояснив,що позивач дійсно є вкладником ПАТ «Мотор-Банк»,де на підставі договору від 28.03.2014 р.розмістив депозит у розмірі 1022969 доларів США,на якій були нараховані проценти з розрахунку 9,5% річних,з строком повернення 28.03.2015 р. Після закінчення строку дії договору,на заяву позивача банк відмовив у поверненні суми вкладу та процентів по ньому у розмірі 1 108 851,30 доларів США одноразовою видачею суми через касу банку або з карткового рахунку, оскільки Постановою Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 банк був зобов*язаний обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з депозитних рахунків клієнтів через каси банку або в банкоматах в межах до 15000 гр.на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ,про що відповідач повідомив [PERSON] Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши представників сторін,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами,що 28.03.2015 р. між [PERSON]та ПАТ «Мотор-Банк» було укладено договір банківського вкладу(депозиту)для фізичних осіб з виплатою процентів по закінченню строку № 047324,про що надана копія договору. Відповідно до п.1.1 договору,його предметом є розміщення в банку грошової суми банківського вкладу фізичної особи [PERSON].у розмірі 1 022 969 доларів США строком на 12 місяців з дня фактичного внесення вкладником суми вкладу,з процентною ставкою по вкладу 9,5% річних. Пунктом 2 цього договору встановлено,що сума вкладу вноситься вкладником на депозитний рахунок шляхом внесення готівки через касу банку,що підтверджується документом,що свідчить про фактичне внесення коштів на депозитний рахунок вкладника. За заявою вкладника,банк зобов*язаний повернути суму вкладу та нараховані відсотки у визначений п.1.1 договору термін готівкою через касу банку,як це передбачено п.2.2 договору. Відповідно до довідки № 11/02/456 від 31.03.2015 р., ПАТ «Мотор-Банк» підтвердив відкриття на ім*я [PERSON]карткового рахунку № [NUMBER] у доларах США та здійснення його розрахунково-касового обслуговування,із залишком коштів станом на 31.03.2015 р.у сумі 1108851,30 доларів США та відсутністю арештів та інших обтяжень. Відповідно до викладених вище умов договору,вкладник має право за письмовою заявою отримати вклад та нараховані проценти готівкою через касу банку,про що позивач повідомив банк,надавши письмову заяву від 27.03.2015 р. У відповідь на вказану заяву,позивачу надійшов лист від 27.03.2015 р.№ 14/436,у якому зазначалося, що відповідно до пункту 10 Постанови Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 уповноважені банки (в тому числі і ПАТ «Мотор-Банк») зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України,тобто фактично позивачу було відмовлено у задоволенні його законної вимоги щодо повернення коштів банківського вкладу та нарахованих відсотків. Суд дійшов до висновку про безпідставність відмови, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. На виконання умов договору банківського вкладу(депозиту),позивач здійснив,а банк прийняв від вкладника на рахунок банку вклад у розмірі 1022969 доларів США,взявши на себе обов*язок повернути вклад разом з нарахованими процентами за користування коштами по закінченню строку дії договору. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема, у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно, захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається,що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516 (далі - Положення від 03.12.2003 р. № 516)). Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. № 516). Однією з основних умов Договору банківського вкладу (депозиту) № 047324 від 28.03.2014 року є можливість зняття коштів з вкладного рахунку по закінченню строку дії Договору (без обмежень щодо кількості операцій та суми операції) ,як це домовлено сторонами в п. 2.2,3.2 Договору. Вимога про повернення коштів на умовах та у строки,передбачені договором,позивачем була направлена до банку,про що надана копія заяви,проте відповідч свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав. Європейський Суд з прав людини 29.01.2013 у справі "Золотас (Zolotas) против Греции (N 2)" (скарга N 66610/09) зазначив наступне:» Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави». Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному. У статті 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув. Частина 1 ст.1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Абзацом 1 п.3.5. Положення від 03.12.2003 року № 516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту). Відповідно до абз.2 п.1.6. Положення від 03.12.2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись також у доларах США. Посилання відповідача як на підставу відмови повернення позивачу вкладу та нарахованих відсотків у передбачений договором спосіб на Постанову НБУ № 160 від 03.03.2015 р.на висновки суду не впливають,виходячи з наступного. 03.03.2015 р.Національний Банк України прийняв Постанову № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України»,в Преамбулі до якої є посилання на те,що НБУ діє,

Outcome: approved