Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 2932,68 доларів США, судовий збір в розмірі 1378,00 грн., посилаючись на те, що 20.03.2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №12119-001/07Р, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8788,00 доларів США строком до 20.03.2014 року із сплатою 11,99% річних. В якості забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладений договір поруки №12119-001/07Р від 20.03.2007 року. За умовами договору поруки, [PERSON] зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання [PERSON] в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом, термін дії поруки до 20.03.2017 року. Відповідачем здійсненні часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте станом на 12.05.2016 року існує заборгованість по сплаті основної суми кредиту у розмірі 2932,68 доларів США. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить справу розглядати без його участі. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.03.2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №12119-001/07Р. Банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 8788,00 доларів США строком до 20.03.2014 року із сплатою 11,99% річних. За умовами кредитного договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредити на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а [PERSON] в свою чергу зобов'язувалася здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами щомісяця до числа наступного місяця (п.п.4.4. Кредитного договору), а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмір у строк, визначений кредитним договором. 20.03.2007 року, в якості забезпечення належного виконання зобов'язань за договором, було укладено договір поруки №12119-001/07Р між банком та [PERSON], відповідно до умов якого останній зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання [PERSON] в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (п.п.1.1. договору поруки). Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що [PERSON] дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов'язання [PERSON], що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення [PERSON] та банком змін та доповнень до кредитного договору, або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або цього договору банком в односторонньому порядку. Термін дії поруки до 20.03.2017 року, що визначено у п.4.1. вищевказаного договору. Згідно ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦКУ, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Станом на 12 травня 2016 року [PERSON] неналежним чином не виконуються зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утоворилась заборгованість у загальному розмірі 2932,68 доларів США, про що мається розрахунок заборгованості. Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положення ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як роз'яснено в п.14 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Відповідно до роз'яснень п.12 зазначеної вище постанови у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Як передбачено ч. 1 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражено у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязанням допускається у випадку, порядку та на умовах, встановлених законом. Виходячи з вимог ч. 2 ст. 192, ч.3 ст. 533, декрету «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.93 р. № 15-93 суд має право стягувати грошові кошти в іноземній валюті в правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій і у випадку і в порядку встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України встановлені Декретом «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.93 р. № 15-93, Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України, Положенням про порядок здійснення операції з чеками в іноземній валюті на території України. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: approved