Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 07.06.1999 року вона, з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 3867 купівлі продажу нерухомого майна 1/2 частини житлового будинку з прилеглою частиною господарських будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Жукова, 155. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений 07.06.1999 року на Товарній Біржі Нерухомість-Південь", зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 3867, а 07.06.1999 року право власності на 1/2 частину житлового будинку з прилеглою частиною господарських будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Жукова, 155 було зареєстровано за [PERSON] в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 6790. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує на підставах, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у її відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи - Товарна Біржа Нерухомість-Південь у судове засідання не з'явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.223 ЦПК України), крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 07.06.1999 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 3867 купівлі продажу нерухомого майна 1/2 частини житлового будинку з прилеглою частиною господарських будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Жукова, 155. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній Біржі Нерухомість-Південь", зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 3867, а 07.06.1999 року право власності на 1/2 частину житлового будинку з прилеглою частиною господарських будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Жукова, 155 було зареєстровано за [PERSON] в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 6790. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає за можливе відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved