Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась\~з позовом\~до відповідача\~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини та\~на її\~утримання до\~досягнення дитиною\~трьохрічного віку. Вимоги позову обґрунтовано тим, що вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 20.12.2016 Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №83. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім'ї не цікавиться. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Також відповідач ухиляється від утримання позивачки, чим порушує її права. Відповідач є дієздатним, непрацездатних батьків, сторонніх осіб, інших дітей на утриманні не має. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 251.04.2017 року народження, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, до досягнення дитиною трьохрічного віку (а.с.1-2). Позивачка [PERSON], повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, до суду направила свого представника адвоката [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що допомогу він надавав по мірі можливості, приблизно по 200-300 грн. на місяць, надавав продукти харчування, але підтвердити цього не може. Він згоден, що цього недостатньо. Тому проти сплати аліментів на дитину та дружину не заперечує. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 20 грудня 2016 року між сторонами Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб, актовий запис 83 (а.с.4). У свідоцтві про народження вказано, що [PERSON] народилась 21 квітня 2017 року, її батьками записані: [PERSON], [PERSON] (а.с.5). Згідно з довідкою виконавчого комітету Приморської міської ради від 15.01.2019 [PERSON] мешкає за адресою: пров.Портовий, буд.1 м.Приморськ разом з донькою [PERSON], [INFO], бабусею [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Приморської районної державної адміністрації Запорізької області від 14.02.2019 [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Приморської районної адміністрації Запорізької області йому призначена компенсація по догляду за [PERSON], [INFO] на період з 02.10.2018 по теперішній час (а.с16). У довідці виконавчого комітету Приморської міської ради [PERSON] мешкає за адресою: м.Приморськ, вул.Річна, 10а, має склад родини: мати [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO] (а.с.17). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Він не заперечує проти задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної [PERSON] України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.27 цієї Конвенції держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч.7, 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини,\~іншими міжнародними\~договорами України,\~згода на\~обов'язковість\~яких надана\~Верховною [PERSON]\~України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду із дня предявлення позову. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. З матеріалів справи вбачається, що позивачка і відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Дитина є неповнолітньою та потребує догляду та утримання, знаходяться на утриманні матері. Відповідач щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини заперечень не надав. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття; позивачка, мати неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], займається її вихованням, повністю її утримує, а відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобовязань по її утриманню; суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує усю сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, враховує стан здоров'я дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення, враховує, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків неповнолітньої дитини, що відповідач проти позовних вимог заперечень не надав, і приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню повністю у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 17 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що позивачка є непрацездатною у зв'язку з народженням дитини [PERSON], [INFO], не працює, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач їй не надає. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.2,4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.77 Сімейного кодексу України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Враховуючи, що позивачка, мати неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], займається її вихованням, повністю її утримує, а відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобовязань по утриманню матері; враховуючи що відповідач є фізично здоровим, працездатний, має дохід, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці і з нього необхідно стягнути аліменти на її утримання. При визначенні розміру аліментів на утримання позивачки суд враховує усю сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, відсутність заперечень відповідача, та вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 17 січня 2019 року до зміни її матеріального становища, але не більше, ніж до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку, підлягають задоволенню. На підставі ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В силу ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову.

Outcome: approved