Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на свою користь понесені нею судові витрати, вказуючи, що сторонами зареєстровано шлюб 20 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 992. Зазначає, що від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з втратою взаєморозуміння. Шлюбні стосунки між сторонами розлагодилися та припинені з червня 2015 року. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, намірів до відновлення стосунків не має, тому просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на заявлених позовних вимогах наполягає. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 992, про що свідчить копія свідоцтва про одруження. /а.с. 8/. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. /а.с. 9/. Як встановлено судом, причиною розпаду сім'ї стала розбіжність в характерах, поглядах на сімейне життя та ведення спільного господарства, та як наслідок втрата почуття любові та взаєморозуміння один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2015 року. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Питання щодо місця проживання малолітньої дитини сторонами узгоджено, дитина проживає разом з позивачкою. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, та на підставі ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved