Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча повинен як батько надавати допомогу своїй дитині та просила суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина. Вказує, що шлюб між подружжям розірвано, відповідач проживає окремо від позивачки та сина, який є дитиною-інвалідом. [PERSON] повинен і має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов щодо сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно визнав у повному обсязі. Повно та всебічно вивчивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 1994 року, проте 31.07.2015 року позивачка звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають дітей: повнолітню доньку, [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] р.н., який є дитиною-інвалідом. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначає ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved