overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 03 липня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано в відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №615, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з"явилася до суду подала заяву, згідно якої позов підтримала повністю і просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, згідно якої позов визнав повністю і просив строк для примирення не надавати. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 03 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №615, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.07.2009 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, від 29 вересня 2009 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №1652. Дані обставини повністю підтверджуються заявою позивача, відповідача, наданими копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, між ними існують неприязні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сім'ї є не можливим. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 12.06.1991 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано в відділі реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №800, від якого мають двоє дітей: дочку [PERSON] [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з"явилася до суду подала заяву, згідно якої позов підтримала повністю і просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, згідно якої позов визнав повністю і просив строк для примирення не надавати. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 12.06.1991 року у відділі реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №800, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.06.1991 року, що видане відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, від 14 лютого 2006 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №227. Дані обставини повністю підтверджуються заявою позивача, відповідача, наданими копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, між ними існують неприязні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сім'ї є не можливим. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 19 березня 2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано в відділі реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №276, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з"явилася до суду подала заяву, згідно якої позов підтримала повністю і просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, згідно якої позов визнав повністю і просив строк для примирення не надавати. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 19 березня 2002 року у відділі реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №276, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.03.2002 року, що видане відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, від 19 березня 2002 року, що видане відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №372. Дані обставини повністю підтверджуються заявою позивача, відповідача, наданими копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, між ними існують неприязні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сім'ї є не можливим. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 27 червня 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано в міському відділі реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1049, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з"явилася до суду подала заяву, згідно якої позов підтримала повністю і просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, згідно якої позов визнав повністю і просив строк для примирення не надавати. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 27 червня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1049, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.06.2003 року, що видане міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, від 01 січня 2006 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №35. Дані обставини повністю підтверджуються заявою позивача, відповідача, наданими копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, між ними існують неприязні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сім'ї є не можливим. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 29 травня 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги, вже протягом шести місяців проживають окремо, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач не з"явилася до суду подала заяву, згідно якої позов підтримала повністю і просила задоволити. Відповідач в судовому засіданні не з"явився до суду подав заяву, згідно якої позов визнав повністю і проти розірвання шлюбу не заперечує. Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 29 травня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №427. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивача, наданими копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, між ними існують неприязні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сімї є не можливим. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Також, суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 07.08.2016 року у них з відповідачем народився син [PERSON]. Проживають вони разом, однак відповідач не надає їй кошти для матеріального утримання дитини. При таких обставинах, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, просить справу слухати у її відсутності, так як постійно перебуває з новонародженою дитиною. Відповідач позов визнав та погоджується сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, про що написав відповідну заяву. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], який на даний час перебуває на утриманні у матері, - сторонами не оспорюється і доказуванню не підлягає. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки у випадку передбаченому ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При таких обставинах підстав для не прийняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 28 жовтня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому у них 09.02.2006 року народилась донька [PERSON] та 09.04.2010 року син [PERSON]. На даний час вони з відповідачем спільно не проживають, останній не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, хоча офіційно працевлаштований (працює інженером ІІ категорії ДП "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою") і має таку змогу. Їй самій важко їх утримувати, оскільки вона перебуває у відпустці до догляду за сином до досягнення ним 6-річного віку, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, послалась на обставини, викладені у позовній заяві, яку просить задоволити. Відповідач тричі в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.05.2014 року . Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO]. Сімейне життя не склалось, відповідач зчиняє сварки на грунті ревнощів, декілька разів вдавався до фізичного насилля, зловживає спиртними напоями. На початку грудня 2015 року вони припинили проживати разом, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого їх спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому просила суд їх шлюб розірвати, місцем постійного проживання дитини визначити місце її проживання. У судове засідання позивачка не прибула, подала до суду 19.12.2015 року заяву з проханням слухати справу у її відсутність , позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не прибув. Через канцелярію суду 19.02.2016 року подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнав . Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2014 року ( а.с. 6) . Від шлюбу мають дитину сина [PERSON] , [INFO], який проживає з позивачкою по справі в [ADDRESS] ( а.с. 7,8) За вимогами ст. 112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Сімейне життя сторін не склалося . З грудня 2015 року сторони разом не проживають, примирятись та поновлювати подружні відносини сторони не бажають, проживають окремо , сім"я існує формально, а тому суд приходить до висновку, що їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 березня 1999 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони не розуміють один одного, мають різні погляди на життя, відповідач матеріально родину не утримує, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Більш як шість місяців вони проживають окремо, сім"я існує формально, а тому просила суд їх шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не прибула, подала через канцелярію суду письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, подав нотаріально засвідчену заяву про визнання позову. Дослідивши письмові матеріали справи судом було встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 березня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 24.03.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради . ( а.с. 6 ) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 7) , який проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні. ( а.с. 8) Спільне життя сторін не склалось, протягом останніх шести місяців сторони разом не проживають, примирятись та поновлювати шлюбні відносини не бажають. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За вимогами ст. 112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. За вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі , 11 січня 2014 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] року, яка перебуває її на вихованні та утриманні . Майже місяць після одруження відповідач залишив сімю, забрав свої речі та переїхав жити до батьків. Оскільки матеріального утримання своїй новонародженій дитині відповідач не надає, просила суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 750 гривень що її думку складає 1\\4 частку всіх видів його заробітку. В порядку статті 31 ЦПК України позивачка подала до канцелярії суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, де просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частики всіх видів його заробітку. У судове засідання позивачка не з"явилась, подала заяву , де просила суд слухати справу у її відсутність . Відповідач у судове засідання не з"явився, подав заяву, де вказав що позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів визнає, просив суд слухати справу у його відсутність . Дослідивши письмові матеріали справи , суд встановив що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 2014 року .( а.с. 6) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. ( а.с.7, 10) У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ст. 181 СК України той з батьків хто проживає окремо може брати участь в утриманні дитини в грошовій чи натуральній формі. Оскільки, відповідач по справі проживає окремо від малолітньої дитини, матеріально її не утримає , суд приходить до висновку що позов має бути задоволений. На підставі викладеного,

Outcome: approved