Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до Котовської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: про визнання права приватної власності на земельну ділянку площею 5,04 га, яка розташована на території Петрівської сільської Ради Котоського району Одеської області та земельну ділянку площею 4,99 га, яка розташована на території Петрівської сільської Ради Котовського району Одеської області в порядку спадкування за законом. Посилалася на те, що 19 листопада 2006 року померла її мати, [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серія 1-ЖД № 054552, якій належала земельна ділянка площею 5,04 га, розташована на території Петрівської сільської Ради Котоського району Одеської області, яка була передана їй у приватну власність на підставі рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Петрівськоі сільської Ради народних депутатів Котовського району Одеської області від 08 листопада 2001 року № 48 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та видано державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ОД № 001409 від 29 жовтня 2002 року. Після смерті матері відкрилася спадщина та спадкоємцями першої черги за законом були позивачка та її батько, [PERSON], які прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із померлою, були зареєстровані на час відкриття спадщини та не заявляли про відмову про неї. 02 квітня 2012 року помер батько позивачки, [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серія 1-ЖД № 288330, якому належала земельна ділянка площею 4,99 га, яка розташована на території Петрівської сільської Ради Котоського району Одеської області, яка була передана йому у приватну власність на підставі рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Петрівськоі сільської Ради народних депутатів Котовського району Одеської області від 08 листопада 2001 року № 48 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та видано державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ОД № 001400 від 29 жовтня 2002 року. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, де позов підтримувала у повному обсязі та прохала про розгляд справи у її відсутності. Представник Котовської районної державної адміністрації Одеської області, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явився в судове засідання без поважних причин, доказів поважності причин неявки не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі вищенаведеної норми права, позивачка, як донька померлої [PERSON] та померлого [PERSON], стала єдиною спадкоємицею першої черги за законом. Інших спадкоємців у останніх на час їх смерті не було. Заповіт спадкодавці також не складали. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зверталася до нотаріальної контори, щоб оформити спадкове майно, але їй було відмовлено в усній формі, оскільки у неї відсутній оригінал державного акту про право приватної власності на земельну ділянку на імя її матері [PERSON], який в неї втрачений, а встановлення його не можливо, а також у державних актах відсутні кадастрові номери земельних ділянок, що також унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. . Крім того, суд враховує, що в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). А в п. 6 цього ж Пленуму прописано, що «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна». Таким чином, на думку суду, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved