Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Представник, позивача [PERSON], [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Захарівського району Одеської області в якому просить визнати за спадкодавцем [PERSON], [INFO], реєстраційний номер обліку платника податків [NUMBER], мешканцем с. Павлівка Захарівського району Одеської області, право у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) площею 5,71 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території [PERSON] сільської ради Захарівського району Одеської області, право на яку належало померлому 31 березня 2003 року спадкодавцю [PERSON], на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД 037938, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22 липня 1996 року за № 938, на підставі розпорядження № 271/96 від 22.07.1996 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31 березня 2003 року помер батько позивача [PERSON] [PERSON]. Після смерті батька позивача [PERSON], відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 5,71 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території [PERSON] сільської ради Захарівського району Одеської області. 26 червня 2018 року [PERSON]В звернувся до Захарівської районної державної нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак державний нотаріус [PERSON] постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких обставин, позивач позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на земельну ділянку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, але попередньо надали до суду клопотання, в якому вказали, що вимоги позовної заяви підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу без їх участі. Зазначивши, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечують, у разі неявки відповідача. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 31 березня 2003 року помер батько позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 350014 від 04 квітня 2003 року, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Фрунзівського району Одеської області (а.с. 7). Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯК № 050672 від 23 вересня 1953 року, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Фрунзівського району Одеської області, в якому [PERSON] записаний батьком позивача [PERSON] (а.с. 8). Після смерті батька позивача відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 5,71 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала йому на підставі сертифікату серії ОД 037938, як члену колективного с/г підприємству «Прогрес» с. Павлівка Фрунзівського району Одеської області, виданого на підставі розпорядження голови Фрунзівської районної державної адміністрації за № 271/96 від 22.07.1996 року та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 938 від 22.07.1996 року, по [PERSON] сільській раді Фрунзівського району Одеської області (а.с. 9). 26 червня 2018 року [PERSON] звернулась до Захарівської районної державної нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26 червня 2018 року державний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», місцезнаходження якого с. Павлівка Фрунзівського району Одеської області, розміром 5,71 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки серед поданих документів відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД 037938, виданий на підставі розпорядження голови Фрунзівської районної державної адміністрації за № 271/96 від 22.07.1996 року та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 938 від 22.07.1996 року, по [PERSON] сільській раді Фрунзівського району Одеської області на імя [PERSON], який помер 31 березня 2003 року (а.с. 20). Про втрату сертифікату позивачем було подано оголошення до Захарівської районної газети «Новини Фрунзівщини» від 10 лютого 2018 року, про те, що вважати недійсним втрачений сертифікат серії ОД № 037938 виданий на імя [PERSON] ( а.с. 18-19). Так, враховуючи відкриття спадщини у 2003 році, до спадкових правовідносин застосовуються ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності Згідно положень ст. 524 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкодавець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Заповіту за життя [PERSON] не склав, а єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті, являється позивач [PERSON] Довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Захарівського району Одеської області № 285 від 30 березня 2018 року встановлено, що [PERSON], який помер 31.03.2003 року, дійсно був зареєстрований та проживав в [INFO], разом з ним на день його смерті також проживав та до цього часу проживає та зареєстрований його син [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Тобто, спадщину після смерті батька [PERSON], фактично прийняв позивач [PERSON], оскільки в шестимісячний термін вступив в управління спадковим майном. Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до положень\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.\~ Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.\~ Згідно\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. \~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 1\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»від 05.06.2003 року № 899-1У\~право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Аналізуючи досліджені\~докази,\~суд вважає\~є всі\~підстави для\~визнання за\~позивачем права\~на спадкове\~майно. Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, як спадкоємець за законом, тому у відповідності до\~ст. 16 ЦК України\~суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на спадщину за законом.

Outcome: approved