overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач просив стягувати з відповідача - його батька - аліменти на його утримання, зумовлені навчанням на платній основі у Київському технікумі готельного господарства та необхідністю оплачувати проживання в гуртожитку, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання. В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги і позивач пояснив, що вартість навчання складає 6250 грн. на рік, половину з яких вже сплатила його мати. Крім цього, позивач проживає в гуртожитку, за проживання в якому з 01 вересня 2015 року по 01 березня 2015 року його мати вже сплатила 1320 грн.. Його матері одній важко утримувати його, оскільки в сім'ї ще є молодший брат, [INFO]. Просив стягувати з відповідача аліменти на його утримання на навчання в розмірі 16 % заробітку. Відповідач позов визнав і погодився сплачувати 16% від заробітку (доходу) на навчання сина. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Ст.182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Це, зокрема, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, і цьому не заперечують сторони, вартість навчання позивача становить 6250 грн. на рік (а.с.8). Плата за проживання позивача в гуртожитку з 01 вересня 2015 року до 01 березня 2015 року становить 1320 грн. та за встановлення додаткового обладнання 390 грн. (а.с.9). Відповідач працює в ТОВ "Агрокряж" завідувачем складу, має постійний дохід, що становить в середньому 5373 грн. щомісячно. Тому, з урахуванням визнання позову відповідачем, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати на правову допомогу позивача підтверджені відповідною квитанцією і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 384 грн., що є пропорційно задоволеним вимогам з урахуванням їх уточнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач просив суд ухвалити рішення, згідно якому визнати за ним право власності в порядку спадкування на будинок №12, житловою площею 41,0 кв.м, загальною площею 51,2 кв.м, сарай глинобитний (Б), підвал цегляний (В) та огорожу 1, що знаходиться в селі Терни, Недригайлівського району Сумської області по вулиці Зарічна, №12, і належали [PERSON], яка померла 29 жовтня 2015 року. Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 27 вересня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] селищної ради Недригайлівського району Сумської області, Комунального підприємства "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задоволено повністю та визнано за ним право власності в порядоку спадкування на будинок №12, житловою площею 41,0 кв.м, загальною площею 51,2 кв.м, сарай глинобитний (Б), підвал цегляний (В) та огорожу 1, що знаходиться в селі Терни, Недригайлівського району Сумської області по вулиці Зарічна, №12 , і належали [PERSON], яка померла 29 жовтня 2015 року. Після винесення рішення зясувалося, що в резолютивній частині рішення не зазначено літеру житлового будинку за планом згідно технічного паспорту. Хоча в позовних вимогах позивач не зазначив літеру житлового будинку згідно технічного паспорту. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Недригайлівського району Сумської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечує проти винесення додаткового рішення Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що по справі необхідно ухвалити додаткове рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку (пай) площею 1,4614 га на території Рівської сільської ради та на грошові вклади у "Ощадбанку", що належали [PERSON], яка померла [INFO].. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю і безумовно, не заперечувала щодо винесення рішення в попередньому судовому засіданні. Представник відповідача Рівської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та винесення рішення на розгляд суду. Таку позицію суд розцінює як визнання позову, оскільки представник відповідача не надав будь-яких заперечень щодо позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш ніж п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні відповідно до вимог ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач просила визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS], який належав її покійному батьку [PERSON], померлому [INFO], і на який відсутні правовстановлюючі документи, оскільки в нотаріальній конторі їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання не з'явилася, представник позивача подав заяву про підтримку позову та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача, згідно поданої ним заяви, позов визнав повністю і безумовно, справу просив розглянути за його відсутності. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст.1235 цього ж Кодексу, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні дані винесення рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач просила визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS], який належав її покійному батьку [PERSON], померлому [INFO], і на який відсутні правовстановлюючі документи, оскільки в нотаріальній конторі їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання не з'явилася, представник позивача подала заяву про підтримку позову та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача, згідно поданої ним заяви, позов визнав повністю і безумовно, справу просив розглянути за його відсутності. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст.1235 цього ж Кодексу, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні дані винесення рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, а відповідач позов визнав та не заперечував щодо його задоволення та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [ADDRESS]. Дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні. Відповідач працездатний, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має можливість її надавати . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.80 СК України визначення розміру аліментів одному з подружжя за рішенням суду присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя . На підставі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд виходив з того, що відповідач працює в ДП "Євроголд Індестріз ЛТД", має постійний заробіток, мати та батько мають нарівні брати участь в утриманні дитини, відповідач працездатний і здатний надавати таку допомогу, за таких обставин, суд стягує аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач просить в заяві від 21 липня 2014 року на підставі статей 26-27 Закону України "Про електроенергетику", ст. 1166 ЦК України стягнути з [PERSON] шкоду, спричинену внаслідок користування електричною енергією без обліку (крадіжка електроенергії), в сумі 1808 гривень 18 копійок, а також покласти на нього судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок. Покликається на акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 001773 від 10 січня 2013 року та нарахування по акту перевірки, проведене на засіданні комісії в присутності [PERSON], яке відбулося 19 лютого 2014 року. Зазначає, що відповідачем порушено вимоги п. 53 Правил і згідно з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енерегії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 4 травня 2006 року № 562, йому нараховано цю суму за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії, за тарифами, що діяли у період, за який проводиться розрахунок за кількістю днів. В судовому засіданні представник позивача Антіпова Р.М. позовні вимоги підтримала і показання дала аналогічні викладеному в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Вислухавши представника позивача Антіпову Р.М., дослідивши надані нею докази, суд приходить до висновку, що вимоги позову в судовому засіданні нею доведено. В судовому засіданні безспірно встановлений факт нарахування вартості використаної без обліку електроенергії [PERSON] у відповідності до діючого законодавства, що стверджується актом про порушення № Р 001773 від 10 січня 2013 року, протоколом засідання комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією (а. с. 4-5,9). Обов'язок відповідача дотримуватися вимог нормативно-технічної документації та Договору, а також нести відповідальність у випадку крадіжки електроенергії, передбачений пунктом 11 Договору про користування електричною енергією, що укладений сторонами 12 березня 2007 року на строк три роки та продовжується щорічно, якщо за місяць до закінчення його теміну жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, а також пунктом 37 Правил користування електричною енергією для населення. А у відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин суд стягує з [PERSON] суму заборгованості - 1808 гривень 18 копійок, яка доведена розрахунком на а. с. 7, з покладенням на нього судових витрат. [PERSON] був повідомлений про дату розгляду справи судом у встановленому законом порядку - ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення в пресі про час та місце розгляду справи, а тому суд на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України вправі прийняти заочне рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у гуртожитку [ADDRESS], посилаючись на те, що: -гуртожиток [ADDRESS] перебуває на балансовому обліку ПАТ «АМК»; -згідно акту від 12.03.2014 року, відповідач зареєстрований у гуртожитку [ADDRESS] з 15.07.1999 року, але не проживає у ньому з 2002 року, плату за користування жилою площею і за комунальні послуги не вносить. 18 липня 2014 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву /а.с.22/, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини нез'явлення суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача не надходило. Про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином через оголошення в газеті "Наша газета" №92 /3948/ від 09.07.2014 року /а.с.25/. Представник третьої особи - Алчевського МВ УДМС України в Луганській області у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.12,17/, про причини нез'явлення суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона в ньому не проживає без поважних причин більше шести місяців. Згідно довідки форми А /а.с.5/ та акту обстеження /а.с.6/, у гуртожитку [ADDRESS] з 15.07.1999 року значиться зареєстрованим [PERSON]. Як видно з акту обстеження від 12.03.2014 року /а.с.6/, у гуртожитку [ADDRESS], відповідач [PERSON] не проживає з 2002 року з невідомих причин. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у гуртожитку [ADDRESS], посилаючись на те, що: -гуртожиток [ADDRESS] перебуває на балансовому обліку ПАТ «АМК»; -згідно акту від 12.03.2014 року, відповідач зареєстрований у гуртожитку [ADDRESS] з 23.10.2001 року, але не проживає у ньому з 2009 року, плату за користування жилою площею і за комунальні послуги не вносить. 18 липня 2014 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву /а.с.24/, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини нез'явлення суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача не надходило. Про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином через оголошення в газеті "Наша газета" №92 /3948/ від 09.07.2014 року /а.с.28/. Представник третьої особи - Алчевського МВ УДМС України в Луганській області у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву /а.с.26/, згідно якої не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона в ньому не проживає без поважних причин більше шести місяців. Згідно довідки форми А /а.с.5/ та акту обстеження /а.с.6/, у гуртожитку [ADDRESS] з 23.10.2001 року значиться зареєстрованим [PERSON]. Як видно з акту обстеження від 12.03.2014 року /а.с.6/, у гуртожитку [ADDRESS], відповідач [PERSON] не проживає з 2009 року з невідомих причин. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], зареєстрований 20.03.2002 року Херсонською регіональною біржею нерухомості за № 1137, й визнати за ним право власності на вказаний будинок, посилаючись на те, що він сплатив відповідачу його вартість та будинок переданий відповідачем йому у власність, при цьому договір не був нотаріально посвідчений, що позбавляє його можливості на даний час розпоряджатися будинком. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Херсонської регіональної біржи нерухомості в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.03.2002 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], який зареєстрований Херсонською регіональною біржею нерухомості /реєстр. № 1137/ та Херсонським бюро технічної інвентаризації /реєстр. № 406/. Вказаний будинок відповідач передав у власність позивача, а той в свою чергу оплатив його вартість, при цьому договір не був нотаріально посвідчений, у зв'язку з чим порушується право власності позивача на придбаний будинок. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та ніким не заперечуються. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України /1963 року/ та ч.2 ст. 220 ЦК України /2003 року/, якщо одна зі сторін повністю виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною, та відповідно до ст.392 ЦК України /2003 року/ власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається. За таких обставин, в силу ст. 47 ЦК України /1963 року/ та ст.ст. 220, 392 ЦК України /2003 року/, з урахуванням положень ст.128 ЦК України /1963 року/ та ст.15 Закону України "Про товарну біржу", вимоги позивача є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено факт укладення сторонами договору купівлі-продажу вказаного будинку та виконання його умов сторонами за відсутності нотаріального посвідчення цього договору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач просить визнати за нею - [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача позов визнав. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В серпні 1999 року [PERSON] в зв'язку з прийняття на роботу робочою огородньої бригади радгоспу "Переяславський", для проживання було надано житло - квартиру [ADDRESS]. 10 серпня 1999 року позивач та члени її сім'ї були зареєстровані до вказаного житла, що підтверджує картка про прописку Переяслав-Хмельницького МРВ ГУ МВС України в Київській області . В 2000 році вище вказаний радгосп збанкрутів і припинив свою діяльність. З часу надання позивачу вказаної нерухомості пройшло більше десяти років. Протягом всього цього часу позивачка добросовісно, відкрито та безпреривно володіє квартирою. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність) якщо інше не встановлено цим Кодексом. В силу ч.4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Вказані обставини підтверджуються копією технічного, карточкою про приписку, копією паспорту. На підставі викладеного,

Outcome: approved