Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, в обґрунтування позову зазначив, що 16.08.2005 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - «Банк») був укладений кредитний договір № DODWGK4000086S (далі «Договір»), відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 24 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.08.2025 року. У порушення умов Договору, Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 08.11.2013 року заборгованість за кредитом складає 22 809,08 доларів США, за відсотками - 13 854,40 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 490,40 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 14 837,94 доларів США, разом 53 991,82 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач уклали договір іпотеки № DODWGK4000086S від 16.08.2005 року (далі - Договір іпотеки). Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира, загальною площею 48,10 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. На підставі викладеного, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 48,10 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача Маншиліна О.І. у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у заяві. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечували, пояснив, що відповідач не має можливості сплатити всю суму боргу одразу та йому потрібен час для укладання з позивачем договору про реструктуризацію. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DODWGK4000086S від 16.08.2005 року, укладеного між Банком та [PERSON], Банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 24 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.08.2025 року (а.с. 14-15 ). Згідно копії квитанції від 14.08.2005 року, банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем щодо надання останньому кредитних коштів (а.с. 16). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачем взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором по сплаті кредиту, процентів за користування ним належним чином не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом станом на 08.11.2013 року у розмірі 22 809,08 доларів США та відсотками у розмірі 13 854,40 доларів США (а.с. 4-9). Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, у відповідності зі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що «за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки». Таким чином, суд встановив, що сума боргу за кредитом у розмірі 22 809,08 доларів США та відсотками у розмірі 13 854,40 доларів США підлягає стягненню з відповідача. Згідно п. 1 Кредитного договору, банк зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти зі сплатою комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,22 % від суми наданого кредиту щомісячно. Відповідно до розрахунку заборгованості сума заборгованості по комісії за користування кредитом складає 2 490,40 доларів США (а.с. 4-9). Згідно п. 4.1 умов надання кредиту, при порушенні позичальником зобов'язань банк має право нарахувати пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу. Відповідно до розрахунку заборгованості сума пені складає 14 837,94 доларів США (а.с. 4-9). Згідно ст. 549 ЦК України, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань, Відповідач зобов'язаний сплатити Банку неустойку (штраф, пеня). Таким чином, сума комісії за користування кредитом у розмірі 2 490,40 доларів США та сума пені у розмірі 14 837,94 доларів США підлягають стягненню з відповідача. У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено іпотечний договір № DODW86S, посвідчений 16.08.2005 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, який зареєстровано в реєстрі № 1701, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира двокімнатна, загальною площею 48,1 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності (а.с. 17-20). Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та / або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та Боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 14.03.2013 року у зв'язку з невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору № DODWGK4000086S від 16.08.2005 року, Позивачем було направлено [PERSON] досудову вимогу (а.с. 11). Але Відповідачем порушення за Кредитним договором усунені не були, у зв'язку з чим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було прийнято рішення звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Згідно п. 15.9 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, комісії, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 33 зазначеного Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню повністю. У відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого в доход держави судового збору в сумі 3 441,00 гривень належить стягнути з відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved