Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №HEB0GА0000000015 від 21.08.2008, відповідач-1 [PERSON] отримала кредит у розмірі 11746,28 [Долар США] на термін до 21.08.2018 p. Відповідно до даного Договору, погашення здійснюється щомісячно в період сплати, шляхом надання Відповідачем-1 банку грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також ін. витрати, згідно умов Договору. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки. Оскільки Відповідач-1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, то станом на 28.09.2015 має заборгованість 19394,35 [Долар США], яка складається з наступного: 11060,31 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 1605,86 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом, 417,97 [Долар США] - заборгованість по комісії за користування кредитом, 5375,65 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 11,57 [Долар США] - штраф (фіксована частина), 922,99 [Долар США] - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. 26.02.2016, представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON]. звернулася із зустрічною позовною заявою до [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про припинення договору поруки, в якій представник просить визнати правовідношення за Договором поруки від 11.08.2008 р. припиненим. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти зустрічних позовних вимог заперечував, обґрунтування викладено письмово в запереченнях проти зустрічного позову. В судовому засіданні представник відповідача-2 по довіреності - [PERSON]. позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позовних вимог за первісним позовом - відмовити повністю. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про припинення договору поруки підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач-1 [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань на адресу суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до укладеного договору №HEB0GА0000000015 від 21.08.2008, відповідач-1 [PERSON] отримала кредит у розмірі 11746,28 [Долар США] на термін до 21.08.2018 p. Відповідно до даного Договору, погашення здійснюється щомісячно в період сплати, шляхом надання Відповідачем-1 банку грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також ін. витрати, згідно умов Договору. В забезпечення зобов'язання за кредитним договором №HEB0GА0000000015 від 21.08.2008 між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу-1 кредит у розмірі, встановленому у Договорі. Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Також, згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідачем-1 не надано своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором №HEB0GА0000000015. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач-1 зобов'язання за вказаним Договором не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення Відповідачем-1 зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту с право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідач-1 порушила умови Договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів, передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 28.09.2015 виникла заборгованість перед позивачем в загальному по всім нарахуванням розмірі 19394, 35 [Долар США], що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача-1 [PERSON] заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 19394, 35 (Долар США), що за курсом 21,61 від 28.09.2015 складає 419111,86 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за комісією за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів, відповідно до умов Договору. Разом з цим, на підставі ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у зв'язку зі сплатою судового збору в сумі 6286,68 грн., що підтверджується наданим до суду платіжним дорученням від 16.11.2015. Стосовно зустрічної позовної заяви суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України, статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України (про визнання договору поруки припиненим, про визнання поруки такою, що припинена). До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти, пеня за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Так в позовній заяві надано Додаток до кредитного договору від 30.05.2013 та новий графік до кредитного договору. Відповідно до нового графіку погашення кредиту, щомісячний платіж збільшився з 197,08 дол. США на 334,70 дол. США, тобто без згоди поручителя було змінено розмір, щомісячного платежу для погашення кредиту та збільшено штраф за не виконання умов кредитного договору. Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правовою захисту, не заборонений законом. Отже, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим (постанови від 21 травня року 2012: № 6-69цс11, № 6-18св11, № 20цс11, № 88цс11). ц Відповідно до абзацу 4 частини четвертої статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" йро зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Як вбачається з матеріалів справи, банк, порушуючи умови Договору Поруки від 11.08.2008р., а саме: п.5 «У випадку не виконання Боржником будь-якого зобов'язання, передбаченого п.1 цього Договору, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов'язання зазначені в письмовій вимозі Кредитора». Про те, що Позичальником не сплачувалися щомісячні платежі банку було відомо з 21.05.2009, але доказів направлення повідомлень про те, що позичальником не сплачуються платежі на адресу Відповідача [PERSON] в матеріалах справи немає. З вищевикладеного вбачається, що банк порушує умови Договору поруки та попередив Відповідача-2 про заборгованість по кредиту та нарахування пені за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові лежить саме на позивачеві. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення заборгованості з відповідача-1 [PERSON] є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню, будь-яких клопотань від відповідача-1 до суду не надходило. Разом з тим, з вищенаведеного вбачається, що обставини, на які посилався позивач по зустрічному позову, є обґрунтованими та у відповідача-2 виникло право припинення договору поруки, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову.

Outcome: approved