Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому, посилаючись на норми статей 19,141, 155, 164, 166 Сімейного кодексу України, просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтовує тим, що сторони певний час проживали разом без шлюбу, у 2012 році у них народився син, і відповідач записаний батьком дитини, проте останній нехтує батьківським обов'язком, не приймає участі у її вихованні, не сплачує аліменти за рішенням суду, зловживає спиртними напоями, здійснює моральне насильство по відношенню до позивача. На думку позивача, відповідач свідомо ухиляється від виконання обов'язку по вихованню сина. У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в газеті «Сумщина» №44 (20205) від 05.10.2014 року /ас.102/, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Третя особа Виконавчий комітет Сумської міської ради повідомлена належним чином /ас. 94-95/, причину неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за відсутності її представника та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Представник третьої особи Служби у справах дітей Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області в судовому засіданні з позовними вимогами погодилася, вважала, що є всі підстави для задоволення позову. Прокурор прокуратури Краснопільського району Сумської області Явтушенко Ю.О., який брав участь у розгляді справи, висловив думку про необґрунтованість позовних вимог. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], реєстрація проведена відповідно до ст. 126 СК України, і батьком дитини записаний громадянин України [PERSON]; за рішенням суду на користь позивача з останнього стягуються аліменти у твердій грошовій сумі на дитину та матір дитини, відповідно, 800 і 300 грн., але за даними відділу виконавчої служби рішення суду не виконується і наявна заборгованість на суму. відповідно, 8025.60 грн. та 3309.44 грн. /копії ас. 7-8, 12-13, 17-19/. За прийнятими рішеннями правоохоронних органів слідує, що між сторонами склалися неприязні та конфліктні відносини / ас. 10-11/. За інформації служби у справах дітей Сумської міської ради, направленої на адресу позивача /ас. 20-21/, слідує, що [PERSON] вживала заходів для залучення відповідача до спілкування його як батька з малолітнім сином / ас.20-21/. Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] від 30 вересня 2014 року син сторін [PERSON] проживає в сім'ї своєї матері [PERSON] у двокімнатній квартирі, де створено належні умови для проживання дитини, стосунки в сім'ї дружні, доброзичливі / копія ас.103 /. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /ас. 6/, однак за вказаною адресою фактично не проживає /ас. 96, 99/. Згідно висновків № 58 від 31 липня 2014 року та № 2290 від 30 вересня 2014 року, наданих Службами у справах дітей Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області та Сумської міської ради, є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON], що відповідає інтересам дитини /ас.33-35,77-78/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Згідно ст.ст. 10. 11. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 148, 150, 164, 165, 166 СК України. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.п.15, 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При постановлені законного та справедливого рішення суд враховує положення Європейської Конвенції "Про права дитини", в ч.2 ст.6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в ч.1 ст. 19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996р.), з урахуванням вище викладеного та виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього [PERSON], 2012 року народження, а також відсутність з боку відповідача піклування про фізичний і духовний розвиток сина, відсутність спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для його морального самоусвідомлення, не виявленні інтересу до його внутрішнього світу, не здійснення медичного догляду та підготовки дитини до самостійного життя. Отже, суд знаходить зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідченнями ухилення відповідача як батька від виховання дитини та його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками. При цьому суд погоджується з висновками Служб у справах дітей як такі, що відповідають інтересам дитини. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України надіслати копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved