Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Представник позивача Бойко А.С., який діє в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до Зарудинецької сільської ради Ружинського району , Житомирської області, в якому просить визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Зарудинецьке» с. Зарудинці, Зарудинецької сільської ради, Ружинського району , Житомирської області, площею 3,62 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування після смерті матері позивачки, [PERSON] , яка померла [INFO] . Свою заяву мотивує тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , а саме земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства «Зарудинецьке» с. Зарудинці, Ружинського району , Житомирської області, який вона успадкувала після померлої [INFO] своєї матері [PERSON] . Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу слухати у їх відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі. Зарудинецька сільська рада, Ружинського району , Житомирської області надіслали суду заяву, в якій просять справу розглядати за відсутності представника відповідача, проти позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] , є спадкоємицею за законом майна своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] в Зарудинцях Ружинського району Житомирської області, що стверджується: -паспортом серії [NUMBER] , виданим 23 листопада 2011 року Ружинським РВ УМВС України в Житомирській області (а.с.6); -свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 11 вересня 1981 року Зарудинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, згідно якого вбачається, вбачається, що батьками останньої зазначені батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.43); -свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.11.2011 року, виданого 07.11.2011 року Зарудинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, згідно якого, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.43); -свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] виданого 13 вересня 1954 року Зарудинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, з якого вбачається, що її батьками були батько - [PERSON] , мати: [PERSON] ; -свідоцтво про укладення шлюб серії [NUMBER] виданого 03.08.1975 року Зарудинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, з якого вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.40); -свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] 21 грудня 2017 року виданого Виконавчим комітетом Зарудинецької сільської ради Ружинського району Житомирської області, відповідно до якого, [INFO] померла [PERSON] в с. Зарудинці, Ружинського району , Житомирської області (а.с.9); -свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 12.02.2008 року, Зарудинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, відповідно до якого, [INFO] померла [PERSON] в с. Зарудинці, Ружинського району , Житомирської області (а.с.8); - довідкою №673 від 27.11.2019 року виданою Зарудинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Разом з нею за цією ж адресою на день її смерті проживали та були зареєстровані:дочка - [PERSON] , 1981 року народження, яка прийняла спадщину після померлої матері, але не оформила. Крім вищезазначених осіб за цією адресою на день її смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с.33); - довідкою №120 від 18.03.2020 року виданою Зарудинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області про те, що [PERSON] , 1954 року народження, яка померла [INFO] , фактично в шестимісячний строк прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.34); -довідкою №115 від 16.03.2020 року виданою Зарудинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.35); -експертним висновком №056/602-а від 13.05.2021 року наданого Україниським бюро лінгвістичних експертиз, згідно якого українські записи особового імені [PERSON] та [PERSON] є ідентичними, та українські записи імені по батькові [PERSON] та [PERSON] є ідентичними. Згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відділу у Ружинському районі № 31-6-0.34-56/120-20 від 15.06.2020 року вбачається, що [PERSON] , виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ №015321, відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 18.06.1997р. № 222 , бувшого реформованого КСП «Зарудинецьке», с. Зарудинці Зарудинецької сільської ради , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Ружинською райдержадмінстрацією за № 404 від 22.03.2000р. (а.с.10). Згідно постанови державного нотаріуса від 25.04.2020 року на № 342/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) КСП «Зарудинецьке» с.Зарудинці , що розташована на території Зарудинецької сільської ради Ружинського району Житомирської області, після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла , [INFO] , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.11). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №80/2020 року заведеної Ружинською державною нотаріальною конторою, щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті останньої у встановлений законодавством строк, та частково оформила свої спадкові права, інших спадкоємців не має (а.с.27-50). Згідно х інформаційної довідки зі спадкового реєстру, наданої державним нотаріусом Ружинської районної державної нотаріальної контори, спадкові справи відносно майна, [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась та заяви на прийняття спадщини не подавалися (а.с.58-59). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7(Із змінами, внесеними згідно зпостановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року(561-12),Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «г» ч. 1ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»(втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що [PERSON] , яка померла [INFO] за життя набула право на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачкою [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved