Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про поділ майна подружжя. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що з 14.02.2002 по 09.07.2015 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] .. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . За період перебування у шлюбі 09.07.2015 за спільні кошти позивачка з відповідачем придбали квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що вказана квартира придбана ними спільно, однак була зареєстрована на ім`я [PERSON] , позивачка просила суд визнати вказану квартиру об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину даної квартири. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань від останнього до суду не надходило. За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено що, з 14.02.2002 року [PERSON] та [PERSON] (на час розгляду справи прізвіще змінено на [PERSON] ) перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу останні мають сина - [PERSON] , що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/6533/13-ц від 09.07.2013 (а.с. 3). З 16.05.2005 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВОВ № 792158, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенком Л.В. (а.с. 4). 09 липня 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва по справі № 753/6533/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] (на час розгляду справи прізвіще змінено на [PERSON] ) розірвано (а.с. 3). 10.06.2017 [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 2). Згідно ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до п.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як зазначає п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3, ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Як передбачено ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п.1, ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що квартира [ADDRESS] набута в період шлюбу, тому суд приходить до висновку, що майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає розподілу між сторонами в рівних частках для кожного.

Outcome: approved