Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 23.09.2016 року шлюб між сторонами розірваний та вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання позивачки в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення сином трьохрічного віку. Проте, відповідач відмовляється утримувати свою дитину та надав нотаріально посвідчену заяву з проханням позбавити його батьківських прав. Відповідач не надає дитині жодної допомоги, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, дитина проживає окремо від батька і не спілкується з ним. Позивачка [PERSON] в наданій до суду заяві підтримала заявлені позовні вимоги та просила розгляд справи провести у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про те, що заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив розгляд справи провести у його відсутність. Представник третьої особи - головний спеціаліст служби у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області Стіпанкевич С.М. в наданій до суду заяві зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] та просила справу розглянути у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінила прізвище на [PERSON](а.с.6). За рішенням суду від 23.09.2016 року шлюб від сторонами розірваний та вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 грн. до досягнення ним повноліття та на утримання позивачки в розмірі 1000 грн. до досягнення сином повноліття (а.с.10-11). Згідно нотаріально заявленої заяви відповідач [PERSON] просить позбавити його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 19.04.2017 року є доцільним позбавити [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов обґрунтований, стверджений доказами, які не суперечать один одному та підлягає задоволенню.

Outcome: approved