Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що навчається, посилаючись на те, що відповідач по справі є її батьком відповідно до свідоцтва про його народження. Оскільки доходів матері не вистачає на утримання доньки [PERSON], [INFO], просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. до закінчення донькою навчання , а саме до 01.07.2021 року але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за останнім відомим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та повернення його за терміном зберігання (а.с.18). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27.01.2012 року, що вбачається з копії рішення Калуського міськрайонного суду (а.с.4). Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка зареєстрована в м.Івано-Франківську на час навчання та проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], що стверджується довідкою №1328 про реєстрацію місця проживання (а.с.8). [PERSON], що вбачається з довідки №855 від 27.12.2017 року (а.с.7), навчається на 1 курсі Прикарпатського національного університету ім.. В.Стефаника на педагогічному факультеті за спеціальністю « Дошкільна освіта» денної контрактної форми навчання та завершує навчання 01.07.2021 року. За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Матеріалами справи встановлено, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, фізично здоровий, має мінливий дохід, та здатен сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved