Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про визнання права власності по набувальній давності, вказуючи, що 02.07.2009 року ним було куплене у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Джерело» в особі ліквідатора Мельник Т.М. виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що на вищевказане майно відсутні будь-які документи, оскільки це майно було збудоване сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Джерело», то з невідомих йому причин не були оформлені документи, з 2009 року всім майном постійно, вільно та відкрито користується позивач та утримує їх в належному стані. При зверненні до органу реєстрації з заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] було відмовлено в зв`язку з відсутністю відповідних документів, в зв`язку з чим вимушений звернутися з даним позовом до суду. 06.12.2021 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 02.07.2009 року [PERSON] та сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Джерело» в особі ліквідатора Мельник Т.М., що діє на підставі постанови господарського суду Хмельницької області по справі №4/67-Б від 09.04.2009 року уклали договір купівлі-продажу виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до акту приймання-передачі майна від 02.07.2009 року, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Джерело» в особі ліквідатора Мельник Т.М. передав, а [PERSON] прийняв виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту від 04.01.2021 року в [ADDRESS] , виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, загальною площею 227,8 кв.м., замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . Як вбачається із рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №59804452 від 12.08.2021 року, [PERSON] відмовлено в зв`язку з відсутністю відповідних документів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15,16 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014р. №5, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Таким чином, давнісний володілець повинен довести факти добросовісності заволодіння, відкритості, безтитульності, безперервності і тривалості свого володіння. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] добросовісно і відкрито володіє даним виробничим будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами та безперервно володіє приміщеннями в цілому понад 10 років. Отже, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, які є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності за позивачем не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, наявні всі необхідні елементи набувальної давності, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved