Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] на її користь аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходів, щомісячно, з дня подання позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона через свій похилий вік та важке захворювання є непрацездатною особою. Так, відповідно до виписного епікризу з історії хвороби №662 та виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 12.07.2019 року, позивачка перебуває на «Д» обліку у Мелітопольському міжрайонному онкологічному диспансері. Оскільки захворювання позивачки потребує придбання високовартісних ліків, її майновий сан є дуже скрутним, а пенсія, яка є єдиним джерелом її доходів, становить - 1497 гривень. Відповідачка по справі, яка є донькою позивачки добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, у зв`язку із чим позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. В судове засідання позивачка не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить слухати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «адресат відсутній. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] є донькою позивачки по справі, про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 05.02.1986 року міським РАЦС міста Мелітополя, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №537. /а.с.4/. Відповідно до свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] від 24.07.2018 року, виданого повторно Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 07.08.2014 року, [PERSON] змінила ім`я на: [PERSON] . /а.с.9/. Як вбачається з довідки, виданої ГУ ПФУ в запорізькій області, позивач [PERSON] отримує пенсію за віком /а.с.12/. Відповідно до довідки, наданої ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.07.2019 року №598/р/5609, інформація про доходи [PERSON] - відсутня /а.с.13/. Згідно з довідкою, виданою УПСЗН Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області від 10.07.2019 року №2047/03, [PERSON] на обліку в УПСЗН Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області не перебуває. /а.с14/. Відповідачка є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, на обліку за станом здоров`я не перебуває. Відповідно до ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Судом встановлено, що підстави, передбачені ст.204 СК України, для звільнення відповідачки від сплати аліментів на утримання матері - відсутні. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи, виходячи з принципів законності, об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки, яка є її матір`ю - [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову і довічно. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved