Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

У березні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 07 травня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №591. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є суперечки, непорозуміння, з відповідачем в них різні інтереси та несумісність характерів. Сімейні стосунки між ними припинені, проживають окремо, тому [PERSON] просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] подали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять шлюб розірвати, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 07 травня 2014 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрували в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №591. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає та знаходиться на утриманні матері. Причиною розірвання шлюбу є суперечки, непорозуміння, з відповідачем в них різні інтереси та несумісність характерів, втратили повагу та почуття любові один до одного. За час спільного подружнього життя належної сім`ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітню доньку сторін, суд залишає проживати з матір`ю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved