Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд встановити юридичний факт того, що [PERSON], яка померла [INFO], за життя володіла на праві власності житловим будинком [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0,01 га; встановити юридичний факт того, що [PERSON], що народився [INFO] в селі Нерубайське Біляївського району Одеської області та помер [INFO] в місті Одеса, був рідним сином [PERSON], яка померла [INFO] в селі Нерубайське Біляївського району Одеської області; встановити юридичний факт того, що [PERSON] своєчасно фактично прийняла спадщину, до складу якої входить жилий будинок [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0,01 га, що відкрилася після смерті її батька [PERSON], який у свою чергу своєчасно прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0,01 га, в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідно до довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області за [PERSON], яка померла [INFO] значиться на праві власності жилий будинок [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0,01 га. За життя, 11.09.1985 року, [PERSON] зробила заповіт, яким заповіла все своє майно у рівних частках своїм дітям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Останній з перерахованих у заповіті є батьком позивачки. [PERSON] став єдиним з дітей, перерахованих у заповіті, який фактично прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері. Оформити своє право на спадщину [PERSON] не зміг, оскільки в нього бракувало необхідних для цього документів, зокрема було відсутнє свідоцтво про народження, дублікат якого було неможливо отримати у зв'язку з відсутністю актового запису в Державному архіві Одеської області. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеса від 16.05.2003 року [PERSON], що народився [INFO] в селі Нерубайське Біляївського району Одеської області, було оголошено померлим. У зв'язку з відсутністю документів на підтвердження родинних зв'язків батька [PERSON] з бабусею [PERSON] позивачка також не змогла оформити свідоцтво про право на спадщину по закону відносно вказаного вище жилого будинку, але фактично прийняла це майно, оскільки оплатила проведення його передпродажного ремонту. Станом на сьогодні інших претендентів на отримання спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], крім позивачки та її сина [PERSON] не має. Але через відсутність у позивачки документів на підтвердження реєстрації права власності [PERSON] на жилий будинок, а також на підтвердження родинних зв'язків між [PERSON] та [PERSON], в отриманні свідоцтва про право на спадщину по закону відносно цього майна було відмовлено, та рекомендовано звернутися за захистом свого порушеного права до суду. В судовому засіданні представник позивачки просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, при цьому посилався на докази, що містяться в матеріалах справи. Від відповідача до суду надійшов лист про визнання вимог позивачки та розгляд справи за відсутності його представника (а.с.19). Вислухавши представника позивачки, врахувавши позицію відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує чиїхось прав та інтересів, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, згідно статті 174 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON], що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00011440621 від 03.12.2012 року, актовий запис №5 складено 17.01.1994 року виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.4). Відповідно до довідки №02-17-658, виданої 23.07.2012 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, будинок [ADDRESS], числиться за померлою більше ніж 10 років тому [PERSON]. За даним житловим будинком числиться земельна ділянка площею 0,01 га (а.с.6). За життя, 11.09.1985 року, [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Нерубайської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №85 (а.с.7). Відповідно до вказаного заповіту, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла своїм дітям - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 63 ЦПК України встановлено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який є сином позивачки, суду показав, що [PERSON] є його прабабкою, яка володіла та постійно проживала в житловому будинку [ADDRESS]. [PERSON] є його дідом, сином [PERSON]. Обидва інші спадкоємці, зазначені в заповіті [PERSON] померли, а [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та вступив у володіння вказаним житловим будинком. Відповідно до довідки №02-17-522, виданої 09.07.2013 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Вказані докази в їх сукупності призводять до висновку про можливість встановлення факту того, що [PERSON], яка померла [INFO], за життя володіла на праві власності житловим будинком [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0,01 га. Із повідомлення Державного архіву Одеської області №Г-1613 від 27.08.2012 року вбачається, що книги реєстрації актових записів про народження по селу Нерубайське Одеського району Одеського округу (на даний час село Нерубайське Біляївського району Одеської області) за 1930 рік на зберіганні в архів не надходили (були втрачені в роки Великої Вітчизняної війни о 1941 - 1945 роках). В зв'язку з викладеним видати довідку про народження [PERSON] не є можливим (а.с.9). Однак, із показів допитаного в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вбачається, що з [PERSON] він познайомився давно, за час сумісної праці на Одеському заводі сільськогосподарського машинобудування. Робив [PERSON] ремонт в будинку, де останній мешкав з матір'ю. Свідок підтвердив факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON]. Статтею 529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (що діяв на час виникнення наявних правовідносин) встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в тому числі, діти померлого. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (що діяв на час виникнення наявних правовідносин) встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 2 статті 256 ЦПК України встановлено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За вказаних обставин та в їх сукупності з вказаними нормами матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та з вказаною нормою процесуального права, суд вважає за можливе встановити факт того, що [PERSON], що народився [INFO] в селі Нерубайське Біляївського району Одеської області був рідним сином [PERSON], яка померла [INFO] в селі Нерубайське Біляївського району Одеської області та своєчасно прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері [PERSON], а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що встановлено судом на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 10.12.2003 року Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворівського районного управління юстиції міста Одеса, запис в книзі реєстрації актів про смерть №03 (а.с.11), на підставі рішення Суворівського районного суду міста Одеса про оголошення громадянина померлим №2-1650/03 від 16.05.2013 року (а.с.10). Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON], померлого [INFO], що підтверджується нижчевикладеним. Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.12.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, відповідний запис в книзі записів актів громадянського стану про народження №1637, 11.11.1957 року народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON] (а.с.46). 05.11.1975 року у ВРАГС Ленінського РУЮ міста Одеса зареєстровано одруження [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1301, прізвище [PERSON] після реєстрації одруження - [PERSON] (а.с.13). 04.10.1989 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим 22.11.1990 року ВЗАГС Суворівського РВК міста Одеса, запис в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу №852 (а.с.14). 29.03.1991 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 29.03.1991 року Суворівським відділом ЗАГС міста Одеса, запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу №308 (а.с.15). З приводу отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулась до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, однак листом №541/02-14 від 25.02.2014 року позивачці було запропоновано звернутись до суду з питання визнання права на спадкування, адже в неї відсутні документи, що підтверджують певні родинні стосунки (а.с.45). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що приблизно в серпні - вересні місяці 2003 року він разом з [PERSON] робили ремонт в будинку [PERSON] в [ADDRESS]. Вона пояснила, що взимку в неї помер батько та будинок їй залишився після його смерті. Свідок підтвердив той факт, що [PERSON] фактично прийняла вказаний будинок у спадщину після смерті [PERSON] Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав суду покази аналогічні показам свідка [PERSON] та додав, що оплату вартості проведення вказаного ремонту здійснювала [PERSON] Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України особа може набувати право власності на всіх підставах, не заборонених законом. У відповідності до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved