Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач - Одеський державний Університет внутрішніх справ звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь університету витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі МВС в сумі 38028,87 грн, посилаючись на положення ст..18 ЗУ «Про міліцію» - відповідач звільнився із служби за власним бажанням протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. В судовому засіданні представник університету позов підтримав в повному обсязі. Відповідач позов не визнав. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] у 2008 році був зарахований курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового утримання на підставі наказу керівника Університету №154 о\\с від 09.09.2008 року. Після отримання диплому фахівця [PERSON] був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області наказом керівника Університету №97 о\\с від 26.06.2010 року і працював на посаді слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. В серпні 2012 року [PERSON] прибув з Головного УМВС України в Одеській області до Університету для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня «магістр», був зарахований слухачем магістратури факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції, проходив навчання до 2014 року, отримав кваліфікацію «магістра», після чого наказом керівника університету від 25.02.2014 року №10 о\\с [PERSON] відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. 20.06.2014 року Наказом керівника ГУМВС України в Одеській області №401 о\\с [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «Ж» (за власним бажанням). Представник позивача доводить, що відповідно до положень ст..18 ЗУ «Про міліцію» [PERSON] зобов'язаний відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі, тому як звільнився зі служби протягом 3 років після закінчення вищого навчального закладу за власним бажанням. На обґрунтування своїх вимог позивач надав такі письмові докази: послужний список [PERSON], договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ, розрахунок вартості утримання слухача магістратури факультету №3 старшого лейтенанта міліції [PERSON] період навчання 01.09.2012 року - 26.02.2014 року, матеріали службового розслідування по факту подання рапорту на звільнення старшим оперуповноваженим сектора карного розшуку Приморського РВ старшим лейтенантом міліції [PERSON] Відповідач, не визнаючи позов, посилався на закінчення строку дії договору про підготовку фахівця 1.04.2014 року і стверджував, що в період дії договору не затверджувався розрахунок витрат на період навчання і з цим розрахунком його - [PERSON]- не ознайомлювали, тому вимоги університету про повернення витрат не містяться на умовах договору про підготовку фахівця. Відповідач також посилається на положення Конституції України, які передбачають, що держава забезпечує безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після закінчення навчання він повернувся до Комінтернівського РВ для продовження служби на посаді оперуповноваженого ДСБЕЗ ГУ МВС України, яка повинна була зберігатися за ним - відповідачем, на період навчання. Проте на вказаній посаді працювала інша особа, вакансії в райвідділі були відсутні, тому він - [PERSON] змушений був погодитися працювати на посаді оперуповноваженого карного розшуку Приморського РВ і ця посада не відповідала його професійному рівню та здобутим в процесі навчання навичкам та знанням. У зв'язку з важкими сімейними обставинами, незадоволенням рівнем заробітної плати, ненормованим робочим днем невідповідності посади професійним знанням та навичкам він - відповідач - прийняв рішення про звільнення з посади оперуповноваженого карного розшуку Приморського РВ. Суд вислухав доводи сторін, дослідив надані сторонами докази і дійшов висновку, о позов університету підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 03.09.2009 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ в особі ректора, управлінням МВС України в Одеській області в особі начальника та відповідачем [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «магістр» за напрямом підготовки «Право» (а.с.20-21). У відповідності до ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України. Згідно п.2.1 договору позивач Університет зобов'язувався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів; забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актам и України; після закінчення навчання й отримання відповідної кваліфікації видати особі документ про освіту встановленого зразка. Відповідач [PERSON] на підставі п. 2.3.5 договору зобов'язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку його призначено, і відпрацювати не менше трьох років. Пунктом 2.3.6 договору визначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до ч.6 ст.18 Закону України «Про міліцію» /в редакції на дату звільнення відповідача, втратив чинність з 07.11.2015 року/ курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах визначається Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 01.03.2007р. №313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" Так, відповідно до п.3 ч.1 даного Порядку, відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ має місце у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У даному випадку між сторонами мали місце зобов'язання на підставі договору про підготовку фахівця в Університеті, що в силу визначеного ст.629 ЦК принципу обов'язковості договору, є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки відповідачем не дотримано договірних зобов'язань з державним університетом внутрішніх справ та Головним Управлінням МВС України в Одеській області, відповідач має відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням його у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Відповідно до розрахунку про суму нарахованого грошового забезпечення за період навчання відповідача в державному університеті внутрішніх справ за період з 2012 по 2014 роки, фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі становлять 38028,87 грн. Суд вважає, що доводи відповідача про безпідставність позову університету не містяться на умовах договору і положеннях вищеназваних законодавчих актів. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовій збір в розмірі 1378,00 гривень, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved