Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Українська страхова група» звернулися з позовом до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 13.09.2018 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін), визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 19.10.2018 розгляд справи призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на підставі ч.5 ст.278 ЦПК України, визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.11.2016 між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0101-16-00516, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу «MG 6 Hatchback», реєстраційний номер [NUMBER]. 08.01.2017 о 15 год. 20 хв. в м. Бровари по вул. Короленко відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MG 6 Hatchback» д.з.н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport 2-5 TD\~» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017 [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку потерпілий звернувся вчасно. Згідно розрахунку страхового відшкодування від 23.01.2017 та страхового акту № ДККА-54715 від 23.01.2017 сума яка нарахована та виплачена становить 14759,37грн. Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача в судові засідання не з'явився, надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явивився, про дату, час та місце розгляду справи своєчасно сповіщений у встановленому законом порядку, а саме судовою повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою реєстрації місця проживання. У встановлений законом строк відповідачем до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.11.2016 між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0101-16-00516, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу «MG 6 Hatchback», реєстраційний номер [NUMBER]. 08.01.2017 о 15 год. 20 хв. в м. Бровари по вул. Короленко відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MG 6 Hatchback» д.з.н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport 2-5 TD\~» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017 [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. [PERSON], який є власником автомобіля «MG 6 Hatchback» д.з.н [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, звернувся 10.01.2017 з заявою про настання виплати страхового випадку. На підставі Рахунку №9600000101 від 17.01.2017 складено розрахунок страхового відшкодування від 23.01.2017 та страховий акту № ДККА-54715 від 23.01.2017 і сплачено [PERSON] сума страхового відшкодування в розмірі 14759,37грн, що підтверджується платіжним дорученням №1399 від 24.01.2017. Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", Страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Оскільки суд установив, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON], то саме він зобов'язаний відшкодувати заподіяні збитки. З положень ст. 993 ЦК України убачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14759,37грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1762грн.

Outcome: approved