Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 квітня 2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], було укладено договір б/н, відповідно до якого вона отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 19 листопада 2014 року мала заборгованість в розмірі 11022,86 грн. Так як позичальник померла, вважає необхідним стягнути заборгованість з спадкоємця відповідача - [PERSON]. Відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явилася повторно, причин неявки не повідомила та не подала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Крім того, її виклик в судове засідання на 03.04.2017 року здійснювався через розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» № 60 від 30 березня 2017 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю просив суд їх задовольнити, крім того не заперечив щодо заочного розгляду справи. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено що відповідно до анкети-заяви 20 квітня 2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступник якого згідно статуту ПАТ КБ ПриватБанк) та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого позичальниця отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умов), Тарифами складає між позичальником і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Умови та правила надання банківських послуг, додані до матеріалів справи є документами до яких позичальник приєднується висловлюючи свою згоду з ними при оформленні заяви. Таким чином даний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, позичальник може запропонувати лише розмір ліміту та обрати один з продуктів банку, але приєднується до умов в цілому. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Пунктом 3.3 Умов передбачено, що підписанням даного договору клієнт приймає будь-який розмір кредитного ліміту, та п. 5.3 закріплено право зміни кредитного ліміту банком в односторонньому порядку. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг , - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. З розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 19 листопада 2014 року відповідач мала заборгованість в розмірі 11022,86 грн., з яких: 10725,95 грн. - заборгованість за кредитом, 296,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно частини 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зістаттею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтями 1049,1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. 19 листопада 2014 року позичальник, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 167919 (а.с. 18). Пунктом 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено наступне. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Як слідує з витягу зі спадкового реєстру, спадкова справа не заводилась, відтак заяв про відмову від прийняття спадщини заявлено не було. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Державного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта, номер інформаціної довідки: 75616585 від 13.12.2016 року та довідки УДМС України в Рівненській області № 07-2146 від 02.03.2017 року виданої т.в.о. начальника [PERSON] вбачається, що до спадкової маси входить частина квартири, що за адресою: м. Рівне, вул. О.Дундича ([PERSON]), 22, кв. 100, та відповідач проживала з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Кредитором було подано 28 квітня 2015 року, заяву в Першу рівненську державну нотаріальну контору з вимогами до спадкоємців та 12 листопада 2015 року скеровано претензію на адресу відповідача, яка залишена без задоволення. Тому заборгованість за кредитом на дату смерті позичальника, підлягає стягненню з спадкоємця [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1378,00 грн. та 420,00 грн. судових витрат за подання оголошення в газету про виклик відповідача.

Outcome: approved