Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Представник заявника [PERSON] 27.01.2016 року звернувшись до суду з заявою просив суд встановити факт постійного проживання заявника [PERSON] з її матір'ю [PERSON], померлою [INFO] року на час відкриття спадщини [INFO] року. В обґрунтування заявлених вимог представник заявника вказував, що [INFO] року померла мати заявника [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, в тому числі й на земельну ділянку площею 5,370 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, яка належала померлій за життя на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.6). Заявник [PERSON] та її матір [PERSON] постійно проживали разом однією сім'єю в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, вели спільне господарство, [PERSON] доглядала матір. Крім того, [PERSON] за життя отримувала пенсію сама в с. Лозуватка. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла доньці [PERSON] Однак, при зверненні заявника до Солонянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, державним нотаріусом постановою від 31.08.2011 року їй було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, у зв'язку з пропуском строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Представник заявника вказував, що оскільки заявник [PERSON] постійно проживала зі своєю матір'ю [PERSON], померлою [INFO] року на час відкриття спадщини після смерті останньої, а саме [INFO] року, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї. Представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги підтримував, просив їх задовольнити (а.с.27,45). Представник заінтересованої особи також надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, заявлені вимоги визнають у повному обсязі (а.с.36, 37). Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі та давши їм належну оцінку, вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], мати заявника, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2006 року та свідоцтвом про народження заявника від 15.10.1951 року (а.с.3). Після смерті [PERSON], померлої [INFO] року відкрилась спадщина на належну їй за життя на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] земельну ділянку площею 5,370 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.6). Своє майно за життя [PERSON] заповіла [PERSON] Заповіт посвідчений 24.03.1995 року станом на 10.02.2016 року чинний (а.с.5,40,41). Після смерті [PERSON], померлої [INFO] року спадкова справа не заводилась, про що свідчить відповідна інформаційна довідка зі спадкового реєстру від 10.02.2016 року (а.с.39). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вважаючи себе спадкоємцем після смерті матері [PERSON], заявник звернулася до Солонянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, державним нотаріусом постановою від 31.08.2011 року їй було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, у зв'язку з пропуском строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.7). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Той факт, що заявник та [PERSON], яка померла [INFO] року постійно проживали на час відкриття спадщини, вели спільне господарство, піклувалися один за одним, були пов'язані спільним побутом підтверджується актом від 21.01.2016 року складеним депутатом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Чуплим Я.О. та посвідченим секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Ревуцькою Л.М. де зазначено, що [PERSON] з 1993 року і до дня своєї смерті проживала з донькою [PERSON] в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області без реєстрації, пенсію отримувала в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, перебувала на обліку та лікувалась в лікарні с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області та померла також в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.8). Дійсно при дослідженні свідоцтва про смерть [PERSON] від 13.03.2006 року встановлено, що місце смерті в ньому вказано с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, що свідчить про те, що остання за життя та до моменту смерті дійсно проживала в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.3). З наданих до матеріалів справи копії повідомлень-талонів про поштовий переказ на отримання пенсії вбачається, що вже в 1997 році [PERSON] пенсію отримувала за адресою [ADDRESS], тобто за місцем проживання доньки [PERSON] Тож, як встановлено при розгляді справи, [PERSON] постійно з 1993 року та до дня своєї смерті спільно проживала, вела спільне господарство, була пов'язана спільним побутом та мала взаємні права та обов`язки з заявником, тому суд приходить до висновку, що фактично [PERSON] прийняла спадщину після своєї матері [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що відсутність факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини унеможливлює отримання заявником свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавця, а також виходячи з того, що іншого порядку встановлення даного факту окрім судового, законом не визначено, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання заявника [PERSON] з її матір'ю [PERSON], померлою [INFO] року на час відкриття спадщини [INFO] року.

Outcome: approved