Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 03.05.2002 між нею та ТОВ з іноземними інвестиціями «ЛУТАРА». В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 03.05.2002 року між нею та ТОВ з іноземними інвестиціями «ЛУТАРА» укладено безстроковий договір, згідно з яким її, [PERSON], прийнято на посаду помічника швачки, про що в її трудовій книжці зроблено відповідний запис під № 7 від 03.05.2002. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції у липні 2014 року підприємство припинило роботу, керівництво виїхало, їх місцезнаходження їй не відомо. Підприємство зареєстровано за адресою: [ADDRESS], але фактичне місце розташування виробництва було за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим вона не може розірвати укладений з відповідачем безстроковий трудовий договір та працевлаштуватися на законних підставах. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та день слухання справи був повідомлений через засоби масової інформації, через оголошення на сайті «Судова влада України». Представник третьої особи - Попаснянський центр зайнятості, в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином причини неявки суду не повідомили. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позивачка у письмовій заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим судом 16.04.2018 р. на підставі ст.ст.280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.05.2002 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Лутара», було укладено безстроковий трудовий договір, згідно якого [PERSON] прийнято на посаду помічника швачки. На підставі даного трудового договору в трудову книжку позивача серії [NUMBER] від 03.04.2000 року було внесено відповідний запис (а.с.6). З інформації, наданої ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Лутара» код ЄДРПОУ 31270574 перебуває на обліку ДПІ м.Лисичанську з 24.01.2011 року. Остання реєстраційна дія відбулася 22.01.2014 року, державним реєстратором було внесено інформацію щодо відсутності юридичної особи за вказаною адресою за № 13811430016001474. На даний час платник податків перебуває на обліку в «8» стані (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцем знаходженням). Остання податкова звітність надана 06.08.2013 року. Згідно даних ІТС «Податковий блок» ТОВ «Лутара» за період з червня 2014 року по теперішній час податки та збори не сплачувало.(а.с.30) У позовній заяві [PERSON] зазначила, що з липня 2014 відповідач припинив свою трудову діяльність та відповідно виплату заробітної плати і взагалі трудові відносини з нею. З вищезазначеного вбачається, що [PERSON] має підстави для розірвання трудового договору з роботодавцем, так як останній не виконує законодавство про працю та умови трудового договору. Згідно з частиною 1 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а норми статті 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист шляхом сплати пенсії, яка сплачується за рахунок страхових внесків громадян при загальнообов'язковому соціальному страхуванні. В пункті 4 статті 36 КЗпП України чітко визначено, що підставою для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу. Згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. (ст.21 Кодексу законів про працю України). В судовому засіданні встановлено, що позивачка по справі позбавлена можливості належного повідомлення відповідача про бажання розірвати трудовий договір, оскільки місце роботодавця на теперішній час невідомо. Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 року № 1275-р м. Первомайськ Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з офіційного повідомлення УДППЗ «Укрпошта» від 04.01.2017, відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами) поштова кореспонденція до міста Первомайськ, де фактичне розташування відповідача не відправляється, оскільки ця територія є тимчасово непідконтрольною офіційній владі України. Згідно з Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Згідно з п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, фізичні особи, при звільненні найманого працівника, роблять у трудовій книжці запис: «Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КЗпП України)», при цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: «Трудовий договір(номер) знято з реєстрації(дата)»; внесені фізичною особою до трудової книжки дані підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, який зареєстрував трудовий договір і засвідчуються його печаткою. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України. Учасники справи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу відсутності самого відповідача за місцем реєстрації, позивачка позбавлена можливості звільнитися у встановленому законодавством (ст.38 КЗпПУ) порядком, не має можливості розірвати укладений між нею та відповідачем трудовий договір за власною ініціативою, що порушує її конституційні права - право на працю, на оплату праці, та здійснення обов'язкових соціальних внесків, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача до відповідача в частині розірвання трудового договору, на підставі ст. 38 КЗпП України, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Підставою для зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Згідно з Наказом міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Згідно п.8 Наказу міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року №260 «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору (пункт 8 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 16.09.2014 року №660). Таким чином вимоги позивача є законними обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, питання щодо сплати судового збору суд вважає, що дані витрати необхідно компенсувати за рахунок держави, у зв"язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову за даною категорією справи, а судові витрати по даній справі інші особи не понесли, що відповідає положенням ч.6 ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved