Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11 травня 2010 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області згідно рішення суду від 28 квітня 2010 року їй був виданий виконавчий лист №2-456/10 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання спільної дитини - доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 383 гривні 50 копійок щомісячно, починаючи з 15 квітня 2010 року до повноліття доньки, який нею було направлено для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, де він перебуває на виконанні і в даний час. По даному виконавчому листу станом на 01 листопада 2013 року склалася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6145 гривень 72 копійки, у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку по утриманню дитини, а рішення суду по сплаті аліментів виконує частково. Вважає, що з нього підлягає стягненню неустойка у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів помісячно за кожен день прострочення в загальній сумі 3441 гривня 35 копійок за період з 01 квітня 2010 року по 01 жовтня 2013 року. Позивач, яка була належним чином повідомлена про час та місце слушання справи (а.с.18,21,23) в судове засідання не з'явилася, подавши суду письмову заяву (а.с.26), в якій позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати без її участі. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце слушання справи (а.с.20,22,24,25) в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву (а.с.27), в якій позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення та стягнення з нього 3 441 гривні 35 копійкок пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки, а справу просив розглядати без його участі. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка після розірвання шлюбу між сторонами (а.с.8-9) проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.12,13). Солонянським районним судом Дніпропетровскої області 11 травня 2010 року у цивільній справі №2-456/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів відповідно до рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2010 року видано виконавчий лист (а.с.9) про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON], яка народилась 11 червня 2005 року, у розмірі 383 гривні 50 копійок щомісячно, починаючи з 15 квітня 2010 року до досягнення дитиною повноліття, який було передано позивачкою до відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області для примусового виконання, де він знаходиться на виконанні і на день звернення позивачки з позовом до суду. Відповідач рішення суду в частині сплати аліментів належним чином не виконує, сплачуючи аліменти не щомісячно, а суми коштів, переховані ним на утримання доньки, є недостатніми та меншими за розміром, ніж визначено рішенням суду, що вбачається з довідки відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 26 листопада 2013 року (а.с.10-11), згідно якої по виконавчому листу №2-456 станом на 01 листопада 2013 року у відповідача склалася заборгованість в сумі 6145 гривень 50 копійок, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в порядку, визначеному законом для виконання судового рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки будь-яких визначених законом підстав для її зменшення не встановлено, так як відповідач за законом мав можливість та право протягом здійснення виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини в разі зміни матеріального становища звернутися з відповідним позовом до суду про зменшення розміру аліментів, але він не скористався на день розгляду даної справи зазначеним правом. Відповідно до ст. 196 СК України та п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При визначенні розміру неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, суд враховує те, що пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним визначити наступний розмір пені (неустойки), що підлягала б сплаті відповідачем на користь позивачки з урахуванням розміру заборгованості: станом на 01 січня 2011 року за період з 15 квітня по 31 грудня 2010 року - в сумі 700 гривень 89 копійок; станом на 01.01.2012 року за період з 01 січня по 31 грудня 2011 року - в сумі 1101 гривня 22 копійки; станом на 01 січня 2013 року за період з 01 січня по 31 грудня 2011 року - в сумі 946 гривень 01 копійка; станом на 01 листопада 2013 року за період з 01 січня по 01 листопада 2013 року - в сумі 693 гривні 23 копійок, а всього - в сумі 3441 гривня 35 копійок, що підтверджується розрахінком позивача (а.с.14-17). При визначенні розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує визнання позову відповідачем згідно поданої до суду заяви (а.с.27) та не надання суду платником аліментів будь-яких доказів його матеріального та сімейного стану, з урахуванням яких може бути зменшено судом розмір неустойки та вважає необхідним стягнути з відповідача а користь позивачки неустойку у розмірі 3441 гривня 35 копійок. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved