Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач проживали як чоловік та дружина між ними існували сімейні стосунки, від яких у них народилася донька [PERSON], [INFO]. З 2016 року батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків. В судове засідання позивач не з'явилася її представник надав суду заяву в якій просить справу розглядати за її відсутністю, без проведення фіксування судового засідання, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, раніше, 30.01.2017 року через канцелярію суду надав нотаріально завірену письмову заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі , просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.12.2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1767. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку(доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі від дня подання позовної заяви. Суд вважає, що за таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню, і з відповідача належить стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав" ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачка стверджує, що відповідач не спілкується з донькою, вона ніколи не перешкоджала йому у зустрічі з дитиною, проте відповідач не намагався зустрітися з дитиною. Згідно з висновком органу опіки та піклування Харківської міської ради від 17.02.2017 року є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], оскільки він не бере участі у вихованні, утриманні дитини, не цікавиться фізичним розвитком та здоров'ям дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Ніяких доказів, які б спростовували докази позивача та зроблені на підставі них висновки суду, відповідачем не надано, навпаки, відповідач надав нотаріально посвідчену заяву, в якій надав згоду на позбавлення його батьківських прав, що на думку суду, свідчить про відсутність у нього бажання до виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що в інтересах дитини необхідно позбавити відповідача батьківських прав оскільки останній ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved