Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 12 листопада 2020 року та змінено позовну заяву 30 листопада 2020 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, у якій просить встановити факт прийняття нею спадщини, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , як за спадкоємницею першої черги за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказує, що [INFO] померла [PERSON] , яка при житті склала заповіт на ім`я її матері [PERSON] , на все належне їй майно. У встановлений законом строк, її мати [PERSON] належним чином спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не оформила, хоча фактично її прийняла, оскільки мешкала разом із спадкодавцем за однією адресою. [INFO] померла її мати [PERSON] . Наразі, вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері, оскільки її сестра відповідач [PERSON] від прийняття спадщини після смерті матері відмовилася, та її батько, відповідач [PERSON] , теж не бажає приймати спадщину, у зв`язку з чим, вона 23.01.2020 звернулася до нотаріальної контори для отримання спадщини, але постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із неможливістю встановити коло спадкоємців, тому вона змушена звернутися до суду. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви, в яких позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять суд розглядати справу у їх відсутності. Процесуальні дії у справі. 24.12.2020 постановлено Тернівським районним суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалу про прийняття справи до розгляду та призначення підготовчого судового засідання на 09-30 год. 14.01.2021, за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.01.2020 закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09-30 год. 01.02.2021. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, що 11.02.1962 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Дзержинському районному РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №322 (а.с. 50). Від даного шлюбу у них [INFO] народилася [PERSON] (а.с. 50). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] (а.с. 58). Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 28 червня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної Ради народних депутатів в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, актовий запис № 198 (а.с. 58). Згідно заповіту від 25.05.1978, посвідченого Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого в реєстрі за №1942, [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на випадок її смерті робить таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося заповідає [PERSON] (а.с. 59). Відповідно до довідок №175724 від 08.01.2020 та №786 \~ \~ \~ \~ від 13.08.2020, виданих КП ДОР «КБТІ», житловий будинок [ADDRESS] , зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке БТІ» на праві приватної власності в реєстровій книзі №9терн.-103-1245 на ім`я: [PERSON] (російська мова), на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення виконкому Тернівської районної Ради депутатів трудящих від 07.05.1969 №41 (а.с. 54, 62). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.03.1998 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу, актовий запис №214 (а.с. 55). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Глодоси, Кіровоградської області, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 05.04.1996 по 27.03.1998 (а.с. 51). Згідно акту від 27.01.2021, який підписаний сусідами будинку [ADDRESS] , та завірений майстром дільниці №1 ТОВ «УЮТ-2011», [PERSON] , [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] , з 1994 року і до 28.02.1998, тобто до дня смерті, разом з дочкою [PERSON] (а.с. 85). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.05.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №744 (а.с. 55). Відповідно до довідки №325 від 30.01.2019, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 13.04.1987, та знята з реєстрації 19.05.2000, у зв`язку зі смертю (а.с. 60). Постановою від 23.01.2020, державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В., відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , та залишила заповіт, посвідчений Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою 25.05.1978 за реєстровим №1942 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців (а.с. 64). На запит суду, Другою криворізькою державною нотаріальною конторою 24.12.2020 надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 24.12.2020, відповідно до якої після смерті [PERSON] , яка померлої [INFO] , була відкрита спадкова справа №839/2019, за заявою, про прийняття спадщини, дочки померлої [PERSON] . В спадковій справі також є заява громадянки Російської Федерації [PERSON] (дочка померлої), яка спадщину фактично не прийняла, на спадщину не претендує, та до суду, за продовженням строку про прийняття спадщини, звертатися не буде. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися (у спадковій справі №839/2019, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , будь-які заповіти відсутні) (а.с. 70-72). На запит суду, Другою криворізькою державною нотаріальною конторою 24.12.2020 надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 24.12.2020, відповідно до якої спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] на території України не відкривалася, також є посвідчений Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою 25.05.1978 за реєстром №1942, від імені [PERSON] , заповіт. Згідно даних, які зберігаються в архівах Другої криворізької державної нотаріальної контори (а саме в справі №839/2019, заведеної 28.11.2019 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ) є завірена належним чином копія вищевказаного заповіту, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 73-75). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом чч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Судом встановлено, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 25.05.1978, посвідченого Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого в реєстрі за №1942 (а.с. 59). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.03.1998 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу, актовий запис №214 (а.с. 55). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом ст.549 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Відповідно до п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, яка діяла на час відкриття спадщини та втратила чинність з часу введення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5 (далі по тексту - Інструкція), передбачав, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори, квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців, що передбачено у п. 124 Інструкції. Так, судом встановлено, та підтверджено письмовими матеріалами справи, що [PERSON] належним чином\~спадщину після\~смерті [PERSON] ,\~померлої [INFO] ,\~не оформила,\~хоча фактично\~її прийняла,\~оскільки мешкала\~разом із\~спадкодавцем за\~однією адресою, тобто\~ відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК 1963 року фактично прийняла спадщину, що підтверджується актом від 27.01.2021 (а.с. 85). Згідно ст.ст. 549, 554 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Згідно правової позиції ВС, висловленої у Постанові від 25.03.2020 по справі № 305/235/17 - під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.05.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №744, [INFO] [PERSON] померла (а.с. 55). Діти, згідно ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, є спадкоємцями першої черги. Факт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Постановою від 23.01.2020, державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В., відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , та залишила заповіт, посвідчений Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою 25.05.1978 за реєстровим №1942 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців (а.с. 64). Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] разом з нею прожила її донька [PERSON] , яка є спадкоємицею першої черги за законом за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №325 від 30.01.2019, виданою відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради (а.с. 60), тобто позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки мешкала разом із спадкоємцем за однією адресою та доглядала матір до смерті. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину та на відсутність у позивача правоустановлюючих документів на спадкове майно, враховуючи інформацію надану КП ДОР "КБТІ", щодо наявності в реєстровій книзі даних про належність житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення виконкому Тернівської районної Ради депутатів трудящих від 07.05.1969р. за № 41 на ім`я [PERSON] , іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та відповідно ст.16 ЦК України вона обрала правильний спосіб захисту свого порушеного права. За встановлених обставин, зважаючи на те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , у передбачений законом спосіб набула після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи, проте за життя не встигла оформити спадщину належним чином, та враховуючи, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , фактично прийняла спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд вважає, що існують правові підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 524, 529, 534, 548, 549, 554 ЦК УРСР в редакції 1963 року,\~ст.\~5\~ЦК України,\~

Outcome: approved