Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

У грудні 2018 року представник [PERSON] - адвокат Ломакін Едуард Володимирович, діючи на підставі ордеру серії ДН №000116981 від 06 березня 2018 року, звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що [INFO] [PERSON] помер, та після його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до Довідки № 532 від 06.06.1992 виданої Виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Харківського району Харківської області відповідно до записів погосподарської книги за [PERSON] , померлим [INFO] , рахується на праві особистої власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,40 га. Відповідно до Заповіту від 13 серпня 1988 року, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] . Відповідно до довідки № 533 від 06.06.1992 виданої Виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Харківського району Харківської області вбачається, що [PERSON] вступив у фактичне управління, спадковим майном, яке залишилось після смерті його діда [PERSON] , померлого [INFO] , та проживає в [ADDRESS] , протягом шести місяців після смерті [PERSON] саджав та прибирав город, робив в будинку ремонт, сплачував податки. У відповідності до Листа Першої Харківської державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №701/01.16 від 13 березня 2018 року нотконтора повідомила, що з питання можливості оформлення спадкових прав після померлого [INFO] [PERSON] , який проживав та був прописаний: [ADDRESS] , [PERSON] пропонує звернутись до суду, так як відсутні документи, що стверджують факт прийняття [PERSON] спадщини у встановлені строки та відсутній правовстановлювальний документ на житловий будинок, що знаходиться: [ADDRESS] , який підтверджує право власності за вищевказаним спадкодавцем та не була здійснена реєстрація права власності. Відтак, підставою звернення позивача до суду з даним позовом є неможливість оформлення ним права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності відповідної державної реєстрації на майно, що входить до складу спадщини та відсутності документів, що стверджують факт прийняття [PERSON] спадщини у встановлені строки. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з недотриманням вимог статей 175, 177 ЦПК України, визначено недоліки та надано строк для їх усунення. 06 лютого 2019 року поштою до суду від представника [PERSON] - адвоката Ломакіна Едуарда Володимировича надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з додатками до неї. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2019 року провадження у справі відкрито, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У відповідності до ухвали суду від 10 вересня 2019 року у даній праві закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Згідно ухвали від 18 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено судовий розгляд справи по суті та призначено судове засідання. Даною ухвалою також витребувано з Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомості про те, хто звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також чи є відомості про складання заповіту від його імені та чи видавалися будь-кому свідоцтва про право на спадщину. На підставі ухвали від 27 травня 2019 року витребувано з КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» відомості про те, за ким зареєстроване право власності на житловий будинок станом на 31 грудня 2012 року, розташований за адресою: [ADDRESS] . 24 вересня 2019 року до суду від представника [PERSON] - адвоката Ломакіна Едуарда Володимировича надійшла заява про зміну предмету позовних вимоги, у зв`язку з тим, що після закінчення підготовчого провадження сталася зміна фактичних обставин справи, а саме, отримано відомості про фактичні технічні характеристики спірного будинку, уточнено позовні вимоги. Так, позивач остаточно просить суд визнати за [PERSON] право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , яка складається з будинку садибного типу літера «А-1», загальною площею 102,7 кв.м., житловою площею 33,60 кв.м., та господарських будівель та споруд гаражу-майстерні літера «Б-1» площею 43,80 кв.м., веранди літера «б2» площею 17,40 кв.м., альтанки літера «В1» площею 6,60 кв.м., погрібу літера «Г1» площею 14,00 кв.м., погрібу літера «Л1» площею 15,10 кв.м., літньої кухні літера «Д1» площею 14,70 кв.м., літньої кухні літера «И1» площею 11,20 кв.м., ганку з козирком літера «д2» площею 0,90 кв.м., літнього душу літера «Е1» площею 0,90 кв.м., літнього душу літера «П1» площею 2,00 кв.м., вбиральні літера «Ж1» площею 1,50 кв.м., вбиральні літера «О1» площею 1,00 кв.м., навісу літера «З1» площею 3,80 кв.м., навісу літера «М1» площею 16,50 кв.м., сараю літера «К1» площею 7,20 кв.м., сараю літера «Р1» площею 4,90 кв.м., сараю літера «С1» площею 18,10 кв.м., сараю літера «Т1» площею 6,60 кв.м., гаражу літера «Н1» площею 11,30 кв.м., огорожа літери «№1-7» «№9-13», колонки літера «№8», в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . Учасники справи в судове засідання не з`явився. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Від його представника - адвоката Ломакіна Едуарда Володимировича до канцелярії суду надійшла заява, в якій останній просить розглядати дану справу у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги (остаточні) підтримує та просить їх задовольнити. Від представника відповідача - Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, сільського голови Ємець Ю.І. поштою до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, в якій також вказано, що сільська рада не заперечує проти позову. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до вимог статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов`язку в натурі. Правилами частини третьої статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] у відповідності до запису погосподарської книги виконкому Сороківської сільської ради за 1991-1995 роки, сторінки 31, 32, особовий рахунок № [NUMBER] , рахується на праві власності за [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується оригіналом довідки від 06.06.1992 №532 виданої Виконавчим комітетом Сороківської сільської Ради народних депутатів Харківського району Харківської області. Вказані дані підтверджується також інформацією за вих.№386 від 15.04.2019, виданої Вільхівською сільською радою Харківського району Харківської області (а.с.93, Т.1). Згідно з даними технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: будинок [ADDRESS] , виготовленого Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 05 вересня 2019 року, будівництво спірного житловий будинку завершено до 05 серпня 1992 року (а.с.125-132, Т.1). Реєстрація (оформлення) права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них (надалі об`єкти), що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (надалі Порядок). Відповідно до Закону України від 15.04.2014 №1212-VII «Про внесення змін до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, статтю 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» доповнено частиною третьою, якою передбачено, що для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об`єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, сільським головою) або відповідною архівною установою. Згідно пункту 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Для проведення державної реєстрації прав власності на об`єкти, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Пунктом 43 Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на об`єкти, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Отже, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок може бути підтверджено випискою із погосподарської книги, наданої виконавчим органом сільської ради, селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що у відповідності до запису погосподарської книги виконкому Сороківської сільської ради за 1991-1995 роки, сторінки 31, 32, особовий рахунок № [NUMBER] , на праві власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , померлим [INFO] (а.с.93, 94-96, Т.1), зазначений житловий будинок став об`єктом права власності. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , яке видане Сороківською сільською радою 12.03.1991 на підставі актового запису № 3 (а.с.31, Т.1), [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась зі всього належного померлому на день смерті майна, зокрема, вказаного вище житлового будинку. У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Виходячи з того, що спадщина після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилась у 1991 році, а тому у даному випадку правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ). Так, відповідно до статті 524 Цивільного кодексу Української РСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) (надалі - ЦК УРСР), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визначається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо таке невідоме, - місцезнаходження майна або основної його частини (стаття 526 ЦК УРСР). В статті 17 ЦК УРСР зазначено, що місцем проживання визначається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Згідно з вимогами статті 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Як встановлено з інформації Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області за вих.№1829/01-16 від 13.05.2019 (а.с.80, Т.1), після [PERSON] , померлого [INFO] , в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця до держнотконтори з заявами про прийняття та/або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Свідоцтва про право на спадщину після смерті вищевказаного спадкодавця держнотконторою не видавалися. У відповідності до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №56125335 від 13.05.2019 (а.с. 82-83, Т.1) вбачається, що за номером 38123210 у Спадковому реєстрі обліковується посвідчений 13.08.1988 Вільхівською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за №92, заповіт від [PERSON] , [INFO] . Згідно копії заповіту складеного [INFO] у селі Вільхівка Харківського району Харківської області (а.с.32, Т.1), посвідченого секретарем Виконавчого комітету Сороківської Ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за №92, [PERSON] на випадок своєї смерті все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати спадкодавцю на день смерті, і на що спадкодавець буде мати право, заповів своєму онуку [PERSON] , проживаючому в [ADDRESS] . В статті 548 ЦК УРСР закріплено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Між тим, стаття 549 ЦК УРСР містить перелік дій, що свідчать про прийняття спадщини, а саме, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Як вбачається з довідки за вих.№533 від 06.06.1992, виданої Виконавчим комітетом Сороківської сільської ради народних депутатів Харківського району Харківської області (оригінал якої міститься в матеріалах справи), [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , вступив в фактичне управління спадковим майном, яке залишилося після смерті його діда [PERSON] , померлого [INFO] та проживаючого в [ADDRESS] . Протягом шести місяців після смерті діда [PERSON] саджав та прибирав огород, виконував ремонт будинку, платив податки. З приведеного вище вбачається, що [PERSON] , який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , свідоцтва про право на спадкове майно, що є предметом спору у даній справі, не отримував. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. За статтею 560 ЦК УРСР визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Натомість, згідно постанови державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Богунової Н.В. від 14.05.2019 за вих.№1833/02.31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на все спадкове майно, яке належить на праві власності гр. [PERSON] , померлому [INFO] , було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на майно та відсутністю документів, які стверджують прийняття [PERSON] спадщини. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом в позасудовому порядку, він був змушений звернутися в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Підставою звернення позивачів до суду з даним позовом є неможливість оформлення ними права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності відповідної державної реєстрації на майно, що входить до складу спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на викладене, суд вважає позивача таким, що в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] , набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved