Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом та просила постановити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб із відповідачем зареєстровано 30 вересня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року шлюб між ними розірвано. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям дитини не цікавиться, усі витрати, повязані з дитиною, вона несе сама, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини на її повноцінне харчування, купівлю необхідного одягу та взуття, ліків у разі хвороби та на інші життєві потреби, тому вона звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач зявилася, однак надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає необхідним задовольнити їх, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 30 вересня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №529 (а.с. 3). Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записано відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ВЛ №318886, виданого 13 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 796 (а.с. 5). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4). Позивач зазначає, що дитина проживає із нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою №145 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця №43 від 26.01.2016 року №15 від 23.11.2015 року (а.с.6). Відповідно ч. 2 ст. 77 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Частинами 1,2,3 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як було встановлено судом відповідач [PERSON] від утримання своєї доньки ухиляється, у звязку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на Законі, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved