Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Представляючи інтереси ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Кобижч О.І. звернувся до суду з позовом, у якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1701/0908/71-140 від 30.09.2008 року, яка складає 35 047 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 280 130,9о грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій; виселити з зняттям з реєстраційного обліку громадян, що проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 801,30 гривень. Представник позивача Цісар І.В. в судове засідання не з'явилась, надіслала суду заяву у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити, справу розглянути без її участі. У випадку неявки відповідача, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, зі згоди представника позивача (про що зазначено у заяві), вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволення повністю. Судом встановлено, що 30.09.2008р. між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1701/0908/71-140, згідно якого остання отримала грошові кошти у розмірі 39 000 доларів США на строк до 29 вересня 2038 року зі сплатою відсотків 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За положенням ст. 612 ЦК України, - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 530 цього ж Кодексу, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства(ч.2). Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11.11.2013 р. за нею утворилась заборгованість, яка становить 35 047 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 280 130,90 гривень, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 32 429 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 259 211,30 грн.; заборгованість за процентами - 2 394 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає -19 135,50 грн.; нарахована пеня - 223,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1 784,10 грн.; нарахована пеня - 1784,1 грн. Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем у відповідності до умов договору, він приймається судом до уваги. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 30.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Іпотечний договір № 1701/0908/71-140-Z-1, згідно умов якого в іпотеку було передано майно, а саме трикімнату квартиру, загальною площею 63,2 кв.м., житловою 48,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належну [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 30 вересня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2149. 28.11.2012 року, ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідно до Договору факторингу № 15 та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до Відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору № 1701/0908/71-140 від 30.09.2008 року та Іпотечному договору № 1701/0908/71-140-Z-1 від 30/09/2008 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За згодою сторін, предмет іпотеки оцінюється на суму 75 332,24 доларів США, що курсом НБУ на день укладення іпотечного договору становить 366 190 грн. Статтями 33, 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, Невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до вказаних норм після прийняття рішення іпотекодержателем про звернення на передані в іпотеку предмети, яким є житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. 15 листопада 2013 року за № 1172-юр, позивач надіслав [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов'язань за кредитним договором, однак вона залишена без реагування. Враховуючи, що [PERSON] порушила зобов'язання перед банком, яке забезпечене іпотекою нерухомого майна, дотримання позивачем як іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2 801,30 грн., що стверджується відповідно платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved