overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач ТОВ "Українська макрофінансова мережа" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що складає 7475 гривень 20 копійок. Позивач зазначив що 02.07.2014 між ТзОВ «Українська мікрофінансова мережа» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № ЗП04-00116. За вищезазначеним кредитним договором відповідач отримав 700,00грн., строком на 14 днів та зобовязувався повернути їх 16.02.2014 року Факт отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором підтверджується видатковим касовим ордером. Договором визначено , що за несвоєчасно повну або часткові несплату єдиного платежу, сума якого визначена в п. 2.2 кредитного договору, відповідач має сплатити пеню в розмірі чотири відсотки за кожен день прострочення, що обчислюється від суми єдиного платежу чи його частини яка залишилася неповернутою. Також в разі несвоєчасної сплати єдиного платежу більш ніж як 3 дні від дати, визначеної в п.2.2. відповідач повинен сплатити кредитору штраф у розмірі 100,00 гривень. Сума кредитних коштів та нарахованих відсотків за користування ними повернута не була. Зважаючи на те, що відповідачем не було сплачено суму кредиту (єдиний платіж ) в строк, зазначений п.2.2 кредитного договору . Позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судове засідання представник позивача не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявилася, про дату та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Враховуючи викладене, позов розглянуто на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України в заочному порядку. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. 02.07.2014 між ТзОВ «Українська мікрофінансова мережа» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № ЗП04-00116. Умови договору, та обставини його виконання наведені позивачем, підтверджені примірниками кредитного договору (а.с.6-8). Згідно поданого розрахунку станом на 17.07.2014 року, відповідач повинен сплатити позивачу єдиний платіж за кредитом у розмірі 896,00 грн., відсотки за користування кредитним и коштами за час прострочення в розмірі 5404,00 грн., штраф у розмірі 100,00 грн., а також пеню в розмірі 1075,20 грн, що всього складає 7475грн.20коп. Доказів, які б спростовували доводи позивача або поданий ним розрахунок суми заборгованості, суду не надано. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими та мають бути задоволені повністю. Відповідно до вимог ст.88 ЦК України судові витрати, понесені позивачем по справі, стягуються на його користь з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 15.08.2014 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №485. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. На даний час проживають разом з чоловіком, бо він не хоче покидати житло. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні погрози, зловживання спиртними напоями. Він не приймає участі у вихованні дитини та не забезпечує її матеріально. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ спільного сумісного майна немає, шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач підтримала позов із зазначених у ньому підстав та просила задовольнити, додатково пояснивши, що, хоча вони і проживають з чоловіком в одній квартирі, проте не підтримують подружні стосунки та спільного бюджету не мають. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "Петрук". Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи шляхом отримання СМС-повідомлення, що підтверджується відповідною довідкою про її доставку, в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів за згодою позивача. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 серпня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 485. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка проживає разом з позивачем. З позовної заяви вбачається, що сторони , хоча і проживають в одній квартирі, проте не підтримують подружні стосунки, бо відповідач не бажає покидати житло. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сімю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень на позов не надіслав, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач у жовтні 2014 року звернулась до суду з названим позовом , в якому посилалась на те , що вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі та має спільну - доньку [PERSON] , [INFO] . 18.02.2011 року шлюб між ними було розірвано . Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання доньки , тому вона звернулася до суду і просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/6 частини його доходу ( заробітку ) щомісячно , але не менше 30% прожиткового мінімуму , для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Позивач підтримала вимоги щодо стягнення аліментів та просила суд позов задоволити. Відповідач вимоги позивача визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] ( а.с.3). Згідно рішення Володарського районного суду Київської області від 18 лютого 2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано ( а.с.2) . Довідка видана виконавчим комітетом Володарської селищної ради Київської області № 1536 від 17.10.2014 року вказує , що їх спільна донька - [PERSON] , [INFO], перебуває на утриманні позивача ( а.с.8). Згідно довідки Відділу ДВС Володарського районного управління юстиції № 4731/02-22/2 від 17.10.2014 року з відповідача проводиться стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] ( а.с.11 ). Сторони добровільної угоди про утримання неповнолітньої доньки не досягли. В судовому засіданні позивач вказала суду , що донька повністю перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає . Відповідач вказав , що він працює різноробочим на ТОВ " Керамік" та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини . Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено ст. 182 СК України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання доньки, тому суд кошти на утримання дитини (аліменти) присуджує у частці від доходу ( заробітку) її батька . Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, суд прийшов до наступного висновку: відповідач по справі є працездатного віку , стан здоров'я та його матеріальне становище не перешкоджає йому дбати про доньку . Відповідно наведеному [PERSON] зобов'язаний згідно Закону належним чином забезпечувати та утримувати дитину. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. Враховуючи вище викладене, позовна заява визнається судом обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а також зняти його з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS]. Свої позовні вимоги він обгрунтовує тим, що згідно реєстраційного посвідчення Харківського міського бюро технічної інвентаризації квартира [ADDRESS] належить йому на праві особистої власності на підставі справи ЖК "ДОН" №108 від 13.101998 року. У вищезазначеній квартирі залишився зареєстрований його син [PERSON], який з 1992 року до цього часу у квартирі не проживає та комунальні послуги не оплачував. Тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлений позов підтримав у повному обсязі. Відповідач по справі\~\~в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин: Так судом встановлено наступне. Згідно реєстраційного посвідчення Харківського міського бюро технічної інвентаризації квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві особистої власності ( а.с.6). Проте у вищезазначеній квартирі залишився зареєстрований син позивача [PERSON], що підтверджується актом про не проживання складений 22.09.2015 року(а.с.7). Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується , розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним .Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.\~\~\~\~ Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Московський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку ґрунтуються на законі, а тому підлягають безумовному задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач у жовтні 2018 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2012 р. Дітей від шлюбу не має. Впродовж останнього року між сторонами почали виникати непорозуміння, конфлікти, внаслідок чого втрачено почуття любові та поваги один до одного. Подружні стосунки подружжя не підтримує з серпня 2018 р. Примирення та збереження сім`ї неможливе. А тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 30.10.2018 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Підготовче засідання проведено, завершено та призначено розгляд справи по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, в якій представник відповідачки позов визнав (ас. 18) та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглянути справу за його відсутності та залишити після розірвання шлюбу сторін прізвище позивачки " [PERSON] ". Позивач у своїй заяві позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутність, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін (а.с. 22). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач у жовтні 2018 р. звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2015 р., у період якого народилась донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалось, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та поваги, несумісністю характерів, наявністю різних поглядів на життя, побут, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з листопада 2017 р. Спільне господарство сторони не ведуть, подружжя проживає окремо, шлюб носить формальний характер, збереження сім`ї є неможливим. А тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 17.10.2018 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. 05.04.2019 р. до суду надійшла заява позивачки, в якій остання просила суд при постановленні судового рішення щодо розірвання шлюбу сторін залишити її прізвище " [PERSON] " не змінюючи його (ас. 24). Сторони в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, відповідач позов визнав, позивачка позов підтримала, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін (а.с. 27, 28). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач у заяві посилається на те, що перебувала із відповідачем в шлюбі та має неповнолітню дитину. Натепер шлюб розірвано. В даний час достатньої допомоги від чоловіка на її утримання не одержує і просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 700 грн щомісячно. У судовому засіданні позивачка зменшила свої вимоги та просить стягнути 610 грн щомісячно. Відповідач зменшений позов визнав. Пояснив, що він працездатний, в теперішній час працює приватним охоронцем, але підприємство має тимчасові економічні труднощі, інших утриманців не має. Вивчивши справу, вислухавши сторони, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.180 СК України, яка зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч1ст 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину його одержує в натурі, а також за наявності інших суттєвих обставин, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, сторони перебували в шлюбі, шлюб розірвано (лс.4), мають неповнолітню дитину,- [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач (лс3). Дитина мешкає разом з матір"ю та знаходиться на її утриманні (лс 2). Відповідач натепер працевлаштований начальником охорони ГК «Прілєсноє» ТОВ «ДОНСТРЕЙМ», івалідом не є, інших аліментних обов"язків не має, згоден сплачувати 610 грн аліментів щомісячно. Враховуючи, що відповідач, має нерегулярні заробітки, а також приймаючи до уваги, що заявлені позивачем вимоги більш ніж вдвічі менші за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, встановлений Законом, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі - 610 грн щомісячно, визнаній відповідачем і таким чином задовольнити вимоги позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач у квітні 2014 року звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що їх сім"я розпалась і примирення та збереження сім»ї неможливе. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 27.07.1996 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім"ї. Суперечності, що виникали між ними з різних причин, привели до її розпаду. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо. Ухвалою суду від 16.06.2014 року сторонам був наданий строк на примирення. Позивач у судовому засіданні пояснив, що особисто він заходів до примирення не вживав, т.я. його рішення про розірвання шлюбу є виваженим. Відповідачка, у свою чергу, також не ініціювала даного питання і в цей період часу вони не спілкувалися, за виключенням питань, пов»язаних з вихованням дітей. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. З врахуванням викладеного, небажання позивача продовжувати шлюб, наполягання на його розірванні, суд вважає, що подальше спільне життя і примирення подружжя стали неможливими, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач у квітні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 14 березня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому району Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій оласті, актовий запис № 06. Зазначає, що від даного шлюбу у них дітей немає. Вказує на те, що вони припинили подружні стосунки з 2013 року і не поновлювали їх , а тому просила шлюб розірвати та залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позовних вимог, просила розглянути справу у її відсутності, погодилась на заочний розгляд. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, не повідомив причини неявки і не подав заяви про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Тому, оскільки проти цього не заперечує позивач, наявні підстави для ухвалення заочного рішення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14 березня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому району Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій оласті, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 097944 від 14.03.2012 року. На підставі викладеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне проживання сторін суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved