Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19 317,87 грн., та судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. 03.02.2015 року в м. Харкові відбулася ДТП за участю водія автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Причиною ДТП стало те, що відповідач, керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілями марки «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та марки «Сан Йонг» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та після чого зник з місця ДТП, що підтверджується письмовими поясненнями наданими відповідачем. 18.02.2015 року постановою Московського районного суду м. Харкова відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] - відповідача була застрахована позивачем на підставі полісу №АІ/2834212. Власники автомобілів «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та «Сан Йонг» д.н.з. [NUMBER] ТОВ «АСК Клінкер-Груп» звернулись до позивача як до страховика відповідача про відшкодування шкоди отриманої в результаті ДТП. Позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та було виплачено страхове відшкодування на підставі страхових актів №13433/1 та №13434/1, звіту експерта №08/08/15, ремонтної калькуляції № AS_33787/o, аварійних сертифікатів та розрахунку страхового відшкодування. Страхове відшкодування в сумах 13360,94 грн. та 5 956,93 грн. було перераховано потерпілим особам згідно із їхніх заяв на безготівкові банківські рахунки, що підтверджується платіжними дорученнями №77836 від 09.04.2015р. та №78400 від 20.04.2015р. Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплат страхового відшкодування потерпілим особам. Оскільки відповідач зник з місця ДТП, позивач має право регресної вимоги до відповідача. Претензією позивач письмово повідомив відповідача щодо необхідності виплати на його користь грошових коштів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2015 року приблизно о 20.30 [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 217030» д.н. [NUMBER] по Салтівському Шосе в районі буд. 30 в м. Харкові, невірно вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого скоїв ДТП-допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Део» д.н. [NUMBER] та автомобілем «Ssangyong Rexton» д.н. [NUMBER]. Транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, чим було спричинену матеріальну шкоду. ДТП мало місце з вини відповідача, що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2015 року, яка набула чинності 28.02.2015 року. 04.02.2015 року водій пошкодженого автомобіля «ЗАЗ Део» д.н. [NUMBER] та власник пошкодженого автомобіля «Ssangyong Rexton» д.н. [NUMBER] звернулись до позивача з заявами про відшкодування матеріального збитку. Позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та було виплачено страхове відшкодування на підставі страхових актів №13433/1 та №13434/1, звіту експерта №08/08/15, ремонтної калькуляції № AS_33787/o, аварійних сертифікатів та розрахунку страхового відшкодування. 09.04.2015 року та 20.04.2015 року страхове відшкодування було сплачено в сумах 13360,94 грн. та 5 956,93 грн. Відповідно до наявного у справі полісу № АІ/2834212 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль «ВАЗ 217030» д.н. [NUMBER] був забезпечений. Приписами п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З письмових пояснень наявних в матеріалах справи вбачається, що відповідач дійсно залишив місце ДТП. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 6-2587цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Як вбачається з матеріалів справи, страхувальником автомобіля ВАЗ 217030 був [PERSON], а водієм в момент ДТП - відповідач. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Тобто, відповідно до названої норми обов'язок відшкодування шкоди у регресному порядку може бути покладений судом за вибором страховика як на страхувальника так і на водія забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 1191 ЦК України, встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування, то до позивача перейшло право вимоги про виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 19 317,87 грн. до винної особи у дорожньо-транспортній пригоді, тобто до відповідача. Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивача, понесені у зв'язу з оплатою судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved