Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У вересні 2015 року до суду звернулось ПП ЗІС з позовом до [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог фермерське господарство «Ташлик+», Реєстраційна служба Теплицького районного управління юстиції, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 19 квітня 2015 року між ФГ «Ташлик+» та [PERSON] та зареєстрованого 05 травня 2015 року в Реєстраційній службі Теплицького районного управління юстиції. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ним та [PERSON], який помер 03 листопада 2013 року і спадщину після якого прийняла відповідач [PERSON], 19 квітня 2006 року було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстрований 09 серпня 2006 року в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП Центр ДЗК за №040685000160, а 07 травня 2010 року до цього договору було внесено зміни , якими продовжено термін дії договору до 2025 року. 03 вересня 2015 року ПП «ЗІС», бажаючи зареєструвати право оренди, отримало рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки було зясовано, що відповідач в період чинного договору оренди землі з ПП «ЗІС» 19 квітня 2015 року уклала договір оренди тієї ж земельної ділянки з ФГ Ташлик+ і вказаний договір був зареєстрований 05 травня 2015 року з індексним номером 21080443 Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції. Вважає, що вказаний договір оренди має бути визнаний недійсним, оскільки він суперечить ЦК України, Земельному кодексу України та Закону України «Про оренду землі». В судовому засіданні представник позивача ПП «ЗІС» [PERSON], який діє на підставі довіреності від 01 вересня 2015 року, підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Пояснив, що відповідач [PERSON] після смерті свого батька отримувала орендну плату в 2014 році, тому їй добре було відомо про існування договору оренди між ПП «ЗІС» та [PERSON]. Працівники ПП «ЗІС» пропонували [PERSON]укласти додаткову угоду про зміну орендодавця, на що відповідач сказала, що після отримання документів на спадщину оформить з ПП «ЗІС» відповідні документи. Однак, знаючи про існування договору оренди з ПП «ЗІС», відповідач уклала договір оренди з ФГ «Ташлик+» в квітні 2015 року. На сьогоднішній день земельна ділянка [PERSON] використовується ПП «ЗІС». В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась. Ухвалою суду від 10 грудня 2015 року було визнано потрібним, щоб відповідач [PERSON] дала особисті пояснення у справі, про що відповідач була належним чином повідомлена, однак, в судове засідання не зявилась. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 05 серпня 2015 року, в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що [PERSON] не було відомо про договір оренди між [PERSON] та ПП «ЗІС», оскільки вона його не укладала. Орендної плати від ПП «ЗІС» вона не отримувала. Бажаючи укласти договір оренди з ФГ «Ташлик+», відповідач звернулась до відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі, де отримала довідку, що на земельну ділянку, яку вона успадкувала після смерті [PERSON], відсутні будь-які обтяження. Від ПП «ЗІС» ніяких пропозицій про укладення додаткової угоди відповідач не отримувала. Представник третьої особи на стороні відповідача фермерського господарства «Ташлик+» - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 24 травня 2015 року, заперечує проти позовних вимог ПП «ЗІС». Вважає, що договір оренди між ПП «ЗІС» та [PERSON] є неукладеним, оскільки не був належним чином зареєстрованим. В 2015 році [PERSON], бажаючи укласти договір оренди з ФГ «Ташлик+», не володіла інформацією про те, що відносно земельної ділянки, яку вона успадкувала, існує якийсь договір оренди. Землю відповідача використовує ПП «ЗІС», відмовляючись в установленому порядку передати її ФГ «Ташлик+». Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що працює бухгалтером в ПП «ЗІС» з 2006 року. В 2006 році [PERSON] уклав договір оренди з ПП «ЗІС», а в 2010 році до цього договору були внесені зміни. Щороку [PERSON] отримував орендну плату, в т.ч. і в 2013 році. А в 2014 році орендну плату отримала [PERSON] як спадкоємець. В 2015 році відповідачу не було виплачено орендної плати, оскільки вона не надала відповідних документів про спадщину, хоча її попереджали про необхідність укласти додаткову угоду і вона обіцяла її укласти, але уклала з іншим орендарем. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що вона працює бухгалтером в ПП «ЗІС» з 2006 року. В 2006 році була присутня при тому як укладались договори оренди з ПП «ЗІС». В 2010 році [PERSON] підписав зміни(доповнення) до договору оренди, отримав цукор. Вона це особисто бачила. Також, вона запитувала [PERSON] про спадщину, вона відповіла, що оформляє документи, а після оформлення прийде. В 2015 році [PERSON] відмовилась отримувати орендну плату, хоча в списках була. Від відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу, у прийнятті рішення покладаються - 2 - на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення,\~ обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов ПП ЗІС підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПП ЗІС 19 квітня 2006 року в с.Петрашівка Теплицького району було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,1828 га(кадастровий номер 0523785000020020170), строком на 10 років, вказаний договір зареєстрований у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП Центр ДЗК 09 серпня 2006 року за №040685000160 (а.с.8). 07 травня 2010 року до вказаного договору оренди було внесено зміни(доповнення), які були зареєстровані в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за №041005900298. За умовами цього договору оренди: п.37 розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається; п.38 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи-орендодавця переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку на умовах даного договору. [PERSON] помер 03 листопада 2013 року в с.Петрашівка Теплицького району Вінницької області, що підтверджується копією актового запису про смерть(а.с.69). Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1828 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона успадкувала після смерті [PERSON], державну реєстрацію права власності на яку було здійснено 23 травня 2014 року приватним нотаріусом Теплицького районного нотаріального округу. Згідно зі ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно із ст. 13 цього закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст. 14 закону передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України(в редакції станом на травень -червень 2010 року, коли вносились зміни до договору оренди між [PERSON] та ПП «ЗІС») договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Згідно зі ст. 18 Закону України Про оренду землі( в редакції станом на квітень 2006 року та травень-червень 2010 року) договір оренди землі набирав чинності після його державної реєстрації. Отже, договір оренди землі між ПП ЗІС та [PERSON] чинний до 19 квітня 2025 року. Судом також встановлено, що 19 квітня 2015 року між [PERSON] та ФГ Ташлик+ було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,1828га(кадастровий номер 0523785000020020170), строком на 7 років. Право оренди за вказаним договором зареєстроване Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції 05 травня 2015 року(індексний номер рішення 21080443). Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно із ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Статтею 12 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд(ч.1), якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом(ч.5). При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб, що визначено ч.2 ст.13 ЦК України. А частиною четвертою ст.13 ЦК України встановлено, що при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в порушення вищезазначених вимог законодавства відповідач [PERSON], укладаючи договір оренди з ФГ Ташлик+, не забезпечила виконання своїх цивільних обовязків за - 3 - договором оренди з ПП ЗІС, так як не розірвала договору оренди землі, який було укладено 19 квітня 2006 року між [PERSON] та ПП «ЗІС», у передбачений законом та умовами цього договору спосіб, 19 квітня 2015 року уклала договір оренди землі з ФГ «Ташлик+», що призвело до порушення прав орендаря ПП «ЗІС», оскільки один об'єкт оренди у період дії відповідного договору не може бути об'єктом оренди за іншим договором, укладеним пізніше, оскільки це унеможливлює реалізацію права користування цим об'єктом і не відповідає вимогам гл. 58 ЦК України та Закону України Про оренду землі, тому ці договори суперечать ЦК України та Закону України Про оренду землі і для захисту права орендаря необхідно визнанти недійсним договір оренди, укладений між [PERSON] та ФГ «Ташлик+», предметом яких є земельна ділянка, що на законних підставах перебуває в оренді позивача. Посилання відповідача на те, що на час укладення договору з ФГ «Ташлик+» в квітні 2015 року їй не було відомо про існування договору оренди, який укладено між [PERSON] та ПП «ЗІС», не заслуговують уваги, оскільки спростовуються вимогою, яку сама [PERSON] надіслала в березні 2015 року(тобто, ще до укладення спірного договору оренди з ФГ "Ташлик+") на адресу ПП «ЗІС», в якій вказала, що в квітні 2006 року було укладено договір оренди між ПП «ЗІС» та [PERSON], та вимагала повернути їй земельну ділянку, вважаючи, що ПП «ЗІС» користується нею без законних на те підстав, та попереджаючи, що планує самостійно її обробляти(а.с.129). Також, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] в 2014 році отримувала орендну плату за договором, який було укладено між [PERSON], який помер в листопаді 2013 року, та ПП «ЗІС», і обіцяла після переоформлення права на спадкове майно укласти додаткову угоду з ПП «ЗІС». Щодо посилання представника третьої особи [PERSON] на те, що записи в Книзі реєстрації договорів оренди землі по с.Петрашівка вчинені з порушеннями, тому договір оренди між ПП «ЗІС» та [PERSON] не пройшов належної державної реєстрації, внаслідок чого не набув чинності, то суд вважає його безпідставним, оскільки не подано доказів про скасування державної реєстрації цих договорів. Витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 1 218 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 300 грн., а саме підготовки позовної заяви до суду, які документально підтверджені(а.с.1,13), а всього 1 518 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved