Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Представник заявниці звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт неправильності запису про народження [PERSON], [INFO], вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, номер актового запису 293, дата складання 25 травня 1957 року, в частині зазначення відомостей про національність батька - [PERSON] «українець» та внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, номер актового запису 293, дата складання 25 травня 1957 року, в якому у відомостях про батька зазначити національність батька - [PERSON] «поляк» замість «українець». В обґрунтування заяви зазначив наступне. [PERSON] народилась [INFO] у м. Торез Донецької області. Її дошлюбне прізвище - [PERSON], яке було змінено на «[PERSON]» після укладення шлюбу. Її прабабуся - [PERSON] була етнічною полячкою, сповідувала римо-католицьку віру, не приховувала власного походження, дотримувалась національних традицій, відзначала національні свята. Так як пройшов доволі великий проміжок часу, більшість документальних відомостей не збереглись, однак [PERSON] вдалось отримати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 0017641735 про народження її діда - [PERSON], [INFO], де у відомостях про батьків національність його матері зазначена як «полька». Заявниця зазначає, що на початку XX сторіччя територія російської Польщі була окупована Німеччиною і Австро-Угорщиною та сім'я її бабуся була вимушена виїхати на територію сучасної України. Також і дідусь заявниці (син [PERSON]) - [PERSON], [INFO], був поляком, не дивлячись на те, що народився вже на Україні. Факт належності діда до польської національності також підтверджується свідоцтвом про народження тітки заявниці, [INFO], де у графі «батьки» зазначено, що [PERSON] за національністю «поляк». У свідоцтві про народження батька заявниці, який народився через декілька років після тітки заявника, у 1957 році, помилково в графі національність діда зазначена як українець. Запис про національність не відповідає дійсності, так як до цього часу він був зазначений поляком та мати діда була за національністю полячка, що підтверджується тими поодинокими документами, які збереглись. [INFO] помер батько заявниці - [PERSON]. У свідоцтві про народження батька у графі національність діда помилково записано як українець, що позбавляє заявника можливості встановити факт належності батька [PERSON] до національності «поляк». При цьому це позбавляє заявницю можливості користуватися пільгами, які гарантуються особам польського походження і передбачені Законом «Про репатріацію» та Законом «Про карту поляка» ухваленими Сеймом. Також встановлення факту приналежності до польської національності необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду. Батьки заявника виховували її відповідно до польських традицій, вона святкує польські свята та вважає себе полячкою. Представник заявниці в судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на обґрунтування, викладені у ній, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Саксаганського районного у м. Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення по справі покладається на розсуд суду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір'ю заявниці, вона знала матір свекра, котра була полячкою; у неї було п'ятеро дітей, усі діти записані поляками, а батько [PERSON] - українцем; її свекор їй допомагав, забирав доньку, вони ходили до костьолу. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є дядьком заявниці, зазначив, що свекор його сестри - матері заявниці - приїжджав до них у відпустку, допомагав робити ремонт, вони запрошували на Різдво, діда [PERSON] він знав, він святкував усі католичні свята, вважав себе поляком. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, свідків, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини справи. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками останньої зазначені [PERSON] - українець, та [PERSON] - українка (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 30.04.2010 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 9). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, згідно актового запису № 293 від 25 травня 1957 року у відомостях про батьків [PERSON], [INFO], зазначено, що його батьком є [PERSON], українець, а матір'ю - [PERSON], українка (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], актовий запис № 293 від 25 травня 1957 року, останній народився [INFO] та його батьками зазначені [PERSON], українець, та [PERSON], українка (а.с. 14). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, згідно актового запису № 6 від 10 лютого 1965 року у відомостях про батьків [PERSON], [INFO], зазначено, що його батьком є [PERSON], українець, а матір'ю - [PERSON], полька (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, 23 липня 1977 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], актовий запис № 711 від 27 грудня 1954 року, остання народилась [INFO] та її батьками зазначені [PERSON], поляк, та [PERSON], українка (а.с. 15). Згідно відповіді Саксаганського районного у м. Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 05.04.17 року на усне звернення [PERSON] щодо внесення змін в актовий запис про народження батька № 293 від 25.05.1957 року щодо національності батька, зазначивши в графі національність батька «поляк» замість «українець», [PERSON] повідомлено, що при державні реєстрації народження актовий запис № 6 від 10.02.1965 року взагалі не містив графи «національність дитини», національність батька зазначена - українець, матері - полька, тому внести зміни в актовий запис № 293 від 25.05.1957 року про народження [PERSON] неможливо (а.с. 16). Відповідно до копії актового запису № 293 від 25 травня 1957 року про народження [PERSON], зазначено, що він народився [INFO], його батьками є [PERSON], українець, та [PERSON], українка (а.с. 34) Отже, розглядаючи вимоги про встановлення факту внесення неправильних відомостей до актового запису № 293 від 25.05.1957 року, судом встановлено, що заявниця з дитинства знає своє польське походження, на даний час вона не має можливості підтвердити своє походження іншим шляхом. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а також поясненнями свідків. Частиною 2 статті 300 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно статті 11 Закону України "Про національні меншини", громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною другою статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року). Судом також встановлено, що встановлення факту у даній справі не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, заявник не має іншої можливості підтвердити такий факт. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved