Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила скасувати арешт, накладений на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2009 по справі № 2-2128/2009 (реєстраційний номер обтяження: 8696350) на нерухоме майно боржника (спадкодавця) [PERSON] , а саме: квартири [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Договору міни від 16.10.1998 зареєстрованого на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за реєстровим № 659/2. [PERSON] є її чоловіком, який помер [INFO] , [PERSON] є її рідним сином, який помер [INFO] , після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири [ADDRESS] . Вона у встановлений законодавством строк, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . При оформленні спадкової справи, з`ясувалося, що 27 березня 2009 року відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-2128/2009 за позовом Кредитної спілки «Надія» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, накладено арешт на вищевказану квартиру та заборонено здійснення відносно нього будь-яких угод, пов`язаних з його відчуженням. За життя [PERSON] стягнуту судом суду заборгованості перед КС «Надія» погасив, що підтверджується довідкою КС «Надія» від 21.03.2016 за вих. № 16. Вказує, що оскільки арешт нерухомого майна, обмежує здійснення нею, як власницею та спадкоємицею своїх повноважень на розпорядження зазначеним майном, просить його скасувати. Ухвалою суду від 14.06.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 02.09.2021, витребувано докази та продовжено строк розгляду справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] на підставі Договору міни від 16.10.1998 зареєстрованого на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за реєстровим № 659/2. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2011, визнано договір міни нерухомого майна квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності, на квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , укладений на Товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» від 16.10.1998 р. за № 659/2, зареєстрований в ММБТІ 01.11.1998 р. за № 18187- дійсним. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 1975 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] помер. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири [ADDRESS] . Позивачка вказує, що вона, у встановлений законодавством строк, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . 27 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.02.2017, вбачається, що Другою миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 81/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 81/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивачка в своєму позові зазначає, що при оформленні спадкової справи, з`ясувалося, що 27 березня 2009 року відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-2128/2009 за позовом Кредитної спілки «Надія» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, накладено арешт на вищевказану квартиру та заборонено здійснення відносно нього будь-яких угод, пов`язаних з його відчуженням. За життя [PERSON] стягнуту судом суду заборгованості перед КС «Надія» погасив, що підтверджується довідкою КС «Надія» від 21.03.2016 за вих. № 16. Судом встановлено, що в січні 2009 року Кредитна спілка «Надія» звернулася до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26813,55 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2009 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , заборонивши здійснення відносно нього будь-яких угод, пов`язаних з його відчуженням (купівля - продаж, міна, дарування і т.п.). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 14.04.2021, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] на підставі Договору міни від 16.10.1998 зареєстрованого на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за реєстровим № 659/2. В розділі щодо відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, міститься запис про обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 8696350, зареєстровано 06.05.2009, 16:55:44 за № 8696350 реєстратором: Друга миколаївська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2009 по цивільній справі № 2-2128/2009, суддя Богатирчук; власник - [PERSON] . Відповідно до довідки Кредитної спілки «Надія» від 21.03.2016 за вих. № 16, [PERSON] погасив в повному обсязі заборгованість в сумі - 25 511,55 грн. по кредитному договору № 169 с 07 від 30.05.2007. Кредитна спілка «Надія» претензій до [PERSON] не має. Відповідно до ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексуУкраїни встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності розкритий у статті 317 ЦК України. Відповідно до ч. 1 вказаної статті власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною другою цієї статті встановлено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 6 ст. 319 ЦК Українидержава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 392 ЦК Українивласник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту даної правової норми, право на звернення до суду з позовом про захист речових прав на майно встановлюється за позивачем, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 13.02.2018 р. у справі № 910/11266/17: "Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Проте юридично забезпечена можливість здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження власника належним йому майном не може виходити за рамки, встановлені правовими нормами, що регулюють відносини у сфері власності (абзац другий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.05.2005 № 4-рп/2005 у справі про права акціонерів ЗАТ). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту даної правової норми, право на звернення до суду з позовом про захист речових прав на майно встановлюється за позивачем, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Тобто у позивача є право власності на певне майно, і має місце факт оспорювання належного позивачу права. Отже, на підтвердження наявності у Позивача суб`єктивного права, на захист якого подано позов, останній повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують його право на вказане майно, тобто право власності..." Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). Беручи до уваги, що матеріалами справи не доведена необхідність у подальшому арешті вказаного нерухомого майна, позивач позбавлений можливості захистити свої права у інший спосіб, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] , зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 8696350, зареєстрований 06.05.2009 року Другою миколаївською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2009 по цивільній справі № 2-2128/2009 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №8696350 від 06.05.2009. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Outcome: approved