Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Стислий зміст вимог заявника. [PERSON] (далі- [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), про поділ спільного майна подружжя, в якому позивач просить здійснити поділ будинку [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділити їй у власність 2/3 (дві третіх) частини будинку [ADDRESS] та виділити у власність [PERSON] 1/3 (одну третю) частину будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 08.11.2003 позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] , який було розірвано 08.12.2020 рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області. В шлюбі у них народилось шестеро дітей: доньки, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , син, [PERSON] , [INFO] , доньки, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема будинку [ADDRESS] . Позивач зазначає, що у 2009 році за кошти, які вони отримували при народженні на дітей, вона разом з відповідачем придбала будинок [ADDRESS] . На той час відповідач [PERSON] не працював, а лише підробляв та гроші були періодичні. Враховуючи, що у них шестеро спільних дітей позивач вважає за правомірний та законний поділ шляхом визначення за нею 2/3 (дві третіх) частки будинку, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а відповідачу виділити у власність 1/3 (одну третю) частину будинку [ADDRESS] . Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 12.05.2021. 23.07.2021 на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. 26.07.2021 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі. 13.08.2021 підготовче судове засіданні за клопотанням позивача відкладено на 10.30 годину 03.09.2021. В підготовче засідання сторони не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Враховуючи визнання відповідачем позову суд відповідно до положень частини третьої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні ухвалив рішення. Фактичні обставини, встановлені судом. 08.11.2003 сторони уклали шлюб, який згідно з рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.12.2020 було розірвано. Житловий будинок [ADDRESS] згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.12.2006 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2007 на праві власності належить [PERSON] . На підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Поворської сільської ради №4/1 від 14.06.2006 комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 09.01.2007 виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . Як вбачається з будинкової книги А №65720 в даному житловому будинку крім позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] зареєстровані та проживають шестеро неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , син, [PERSON] , [INFO] , доньки, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] . Даний факт також підтверджується довідкою №580 виданою 19.04.2021 Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області 19.04.2021. Вказані обставини та позов також визнаються відповідачем по справі. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Суд, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних мотивів та підстав. З досліджених судом доказів вбачається, що між сторонами склалися правовідносини, щодо поділу спільного майна подружжя, які регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК України) та Цивільним кодексом України. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами першою та другою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11). Зі змісту пунктів 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до пункту 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі статті 60 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 08.11.2003 по 08.12.2020 перебували в зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу 12.04.2006 придбали нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.12.2006 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2007, розпискою про отримання грошових коштів громадянином [PERSON] від продажу будинку громадянину [PERSON] , посвідченої секретарем виконавчого комітету Поворської сільської ради Самчук С.С.12.04.2006. Даний житловий будинок відповідно до статті 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки сторони добровільно домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд беручи до уваги інтереси сторін та їх дітей та інші обставини, що мають істотне значення вважає, за доцільне виділити [PERSON] у власність 2/3 (дві третіх) частини будинку [ADDRESS] та виділити у власність [PERSON] 1/3 (одну третю) частину будинку [ADDRESS] . Розподіл судових витрат Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved