Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач, як керівник СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК» звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що він та відповідач є членами СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК», на праві власності у СВК є чотири земельні ділянки площею 20, 7081 га, 50,0000 га, 78,0000 га, 12,406 га. Оскільки на теперішній час виникла необхідність розподілу між членами кооперативу земельних ділянок, однак добровільної згоди не досягнуто, відповідачем втрачені оригінали правовстановлюючих документів на належні СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК» земельні ділянки, позивач просить визнати за СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК» право власності на земельні ділянки, які залишилися після розподілу за СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК», а саме на земельну ділянку площею 33, 0243 га на території Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 56,0037 га на території Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 12,406 га на території Голо пристанської міської ради Херсонської області для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 20,7081 га на території Садівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач надав заяву, згідно якої підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, вважає вимоги позивача не ґрунтуються на чинному законодавству. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.. 392 ЦК Україниє відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. У п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно з ч. 1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до ст.. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права, вимога про визнання права власності може бути пред'явлена власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-244 цс 14 від 18 лютого 2015 року, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для судів. Судом встановлено, що [PERSON] є головою СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК», про що до суду надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК» є власником земельної ділянки площею 50 га кадастровий номер 6522383500:09:003:0091 на території Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 78 га кадастровий номер 6522383500:09:003:0092 на території Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 12,406 га кадастровий номер 6522310100:03:006:0010 на території Голопристанської міської ради Херсонської області для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 20,7081 га кадастровий номер 6522385000:06:001:0448 на території Садівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомості станом на 07.09.2017 року заборон відчуження та іпотек на вищезазначені земельні ділянки відсутні. Протоколом загальних зборів від 19.08.2017 року № 13 СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК» проведено розподіл часток нерухомого майна та виділено майновий пай СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК» [PERSON] у розмірі 21.9963 га та 16,9757 га земельні ділянки на території Круглоозерської сільської ради. В силу положень статті 164 Цивільного кодексу України, статті 8 Закону України "Про кооперацію" основним документом, що регулює діяльність виробничого кооперативу, є статут. У ньому визначаються порядок вступу до кооперативу і виходу з нього, права та обов'язки його членів, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна кооперативу і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації кооперативу та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України. П.5.2 статті 5 Статуту встановлено, що при припиненні членства у [PERSON] [PERSON] виплачується вартість майна [PERSON] (у грошовій або натуральній формі) що пропорційна внесеному ним Паю та Додатковому паю у [PERSON]. Розмір вартості частина майна, що підлягає виплаті [PERSON], який виходить з нього, здійснюється на основі даних балансу [PERSON] на момент його виходу. Суд вважає заперечення відповідача є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що поділ спірного майна проведено відповідно до статуту СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК», ЗУ «Про сільськогосподарську кооперацію», ЗУ «Про кооперацію» в частині виділу члену кооперативу його паю внатурі. На даний час правовстановлюючий документ на земельні ділянки СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК» втрачений. Відповідно до наявних матеріалів, власником нерухомого майна вказаний СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК». Іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права СВК «АГРОТОРГ-ПРИМОРСЬК» не існує. Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ст.ст. 16, 392 ЦК України, суд вважає позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved