Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В., про визнання недійсним договору дарування, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 26.07.1986 року між нею (дівоче прізвище [PERSON] ) та [PERSON] було укладено шлюб, що зареєстрований Міським відділом ЗАГС м. Херсона, актовим записом № 657 від 26.07.1986 року. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « [PERSON] ». 13.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.05.2006 року по справі № 2-2826/06 визнано за [PERSON] право власності на підвальне приміщення загальною площею 95,4 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , під квартирами [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . За час шлюбу за рахунок коштів подружжя у період з 2006 по 2008 рік було істотно поліпшено технічний стан та проведено капітальний ремонт підвального приміщення загальною площею 95,4 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . У 2006 році подружжя було вимушено провести терміново ремонтні роботи, оскільки необхідно було зміцнити фундамент для запобігання руйнування всього житлового будинку. Даний факт підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру та накладних про придбання будівельних матеріалів, встановлення металопластикових виробів за період з 23.07.2006року по 17.01.2008 року. Вказує, що листом від 17.02.2020 року, направленого на адресу [PERSON] , вона попросила забезпечити доступ до приміщення та надати від нього ключі, а також у нотаріальному порядку вирішити питання про поділ майна подружжя щодо цього приміщення. 06.03.2020 року вона отримала лист від [PERSON] від 28.02.2020 року, в якому він її повідомив про неможливість поділу підвального приміщення у зв`язку із його відчуженням [PERSON] за договором дарування від 11.03.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. Позивачка вказує, що після цього вона направила на адресу [PERSON] лист від 04.05.2020 року з проханням направити копію договору дарування, провести незалежну оцінку та сплатити компенсацію 50% ринкової вартості підвального приміщення на її користь, проте [PERSON] відповів відмовою. На даний час право власності на підвальне приміщення зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 11.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. за р. № 1044, вартість приміщення становить 9765,00 грн. Зазначає, що дізнавшись 29.03.2020 року про порушення свого права спільної сумісної власності на підвальне приміщення, вона звернулась за правовою допомогою до адвокатського бюро, оскільки у позасудовому порядку спір не вирішено. Вказує, що письмової згоди, як дружина власника приміщення на його відчуження за договором дарування [PERSON] вона не давала, а тому просить суд поновити їй строк позовної давності для подання даної позовної заяви, який пропущено з поважних причин; визнати недійсним договір дарування від 11.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. за р. № 1044, за яким [PERSON] подарував [PERSON] підвальне приміщення загальною площею 95,4 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] ; визнати спільною сумісною власністю та здійснити поділ майна подружжя, визнавши право власності за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці кожному на підвальне приміщення загальною площею 95,4 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати, пов`язані з розглядом справи стягнути з відповідачів на її користь. Ухвалою від 19.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 17.12.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 10.09.2020 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому останній вказує, що він добросовісно на підставі договору дарування від 11.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. за р. № 1044, набув право власності на підвальне приміщення загальною площею 95,4 кв.м., у будинку, розташованому в [ADDRESS] . Він прийняв безоплатно цей дарунок від [PERSON] , дбає про нього, робить поточні ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги та користуюсь ним. На його думку вартість приміщення, що є предметом спору не значна - близько 10000,00 грн., тому його батько міг посвідчити цей правочин і без згоди подружжя як дрібний побутовий правочин. Просив відмовити в задоволенні позову. 14.09.2020 до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про визнання позову, в якій вказує, що він користуючись своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 174 ЦПК України, визнає в повному обсязі заявлені у позові вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог. По суті спору підтверджує факти, викладені у позові. Також зазначає, що дійсно в період з липня 1986 року по грудень 2011 року між мним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Тоді вони були зареєстровані та фактично проживали у належній йому на праві власності квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] у житловому будинку 1898 року забудови. На підставі рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.05.2006 року по справі № 2-2826/06 визнано за ним право власності на підвальне приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , під квартирами [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Він не оспорює того факту, що за їх спільні кошти (заробітна плата дружини) та його фізичною працею у період з 2006 по 2008 роки було істотно поліпшено технічний стан спірного підвального приміщення. Але він вважає, що він особисто здійснивши за декілька років капремонт вніс багато більше у вартість спірного підвалу, аніж дружина. Він не отримував згоди дружини на укладення договору дарування через погані стосунки з нею та переоформивши на сина це приміщення сподівався, що не викликає негативних наслідків та колишня дружина про це не довідається. Про укладення договору дарування від 11.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Стадник І.В. за реєстраційним номером 1044, за яким він подарував сину [PERSON] підвальне приміщення, позивач не знала, оскільки правовстановлюючі документи на квартиру та підвальне приміщення вдома не знаходились. 21.01.2021 року від представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» до суду надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» не погоджується із викладеним у позовній заяві та вважає, що вона не підлягає задоволенню. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що 22.10.2008 року між АБ «Факторіал-банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №57-840зн/49/08, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 40000,00 дол. США. Для забезпечення зобов`язання про кредитному договору було укладено наступні договори забезпечення: - договір поруки №57-840зн/49/08 від 22.10.2008 року, укладений між АБ «Факторіал-банк» та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором; - іпотечний договір №58-840зн/49/08-ІД-55, укладений між АБ «Факторіал-банк» та [PERSON] , посвідчений 22.10.2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Задніпряною А.І., та зареєстрований в реєстрі за №3871, за яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме підвальне приміщення площею 95,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . ПАТ «ФІДОБАНК», є юридичною особою, створеною внаслідок зміни найменування ПАТ «СЕБ БАНК» на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів від 07.06.2012 року (Протокол № 60) та зміни найменування Відкритого акціонерного товариства «СЕБ Банк» на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів від 23.03.2009 року (Протокол № 47) та зміни найменування Акціонерного банку «АЖІО», зареєстрованого Національним банком України 02.10.1991 року (Реєстраційний № 11) на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів від 01.03.2006 року (Протокол № 36). ПАТ «ФІДОБАНК» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «СЕБ БАНК», Відкритого акціонерного товариства «СЕБ Банк» та Акціонерного банку «АЖІО». 23.03.2009 року на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів ПАТ «ФІДОБАНК» (Протокол № 47) був затверджений передавальний акт (передаточний баланс), у відповідності до якого до ПАТ «ФІДОБАНК» були передані всі активи та зобов`язання Акціонерного банку «Факторіал-Банк», який був правонаступником Акціонерного банку «ПриватЕксел», внаслідок чого ПАТ «ФІДОБАНК» є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного банку «Факторіал-Банк» та Акціонерного банку «Приват-Ексел ». 28.11.2011 року Комсомольським районним судом м. Херсон прийнято рішення по справі №2-204/11 та вирішено стягнути солідарно зі [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість за кредитним договором №57-840зн/49/08 від 22.10.2008 р. у сумі 384 367,10 грн. та судовий збір у розмірі 850,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 19.09.2013р., провадження №22-ц/791/2857/2013 рішення Комсомольського районного суду м. Херсон від 28.11.2011р. по справі №2-204/11 залишено без змін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2017 року було задоволено заяву ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» про заміну сторони виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-204/11 про солідарне стягнення з [PERSON] .. [PERSON] заборгованості за кредитним договором №57-840зн/49/08 від 22.10.2008 р. у сумі 384 367,10 грн. та судового збору в розмірі 850,00 грн. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні та ТОВ «ФК ІННОВАЦІЯ» є кредитором та іпотекодержателем за Договором кредиту, Договором поруки, Договором іпотеки, а також стягувачем по виконавчих провадженнях відносно відповідачів. Крім того, представник третьої особи вказує, що рішення суду по справі №2-204/11 є невиконаним відповідачами на сьогоднішній день. Також представник третьої особи зазначає, що банку та наступним кредиторам не було відомо про те, що [PERSON] перебував у шлюбі на момент укладення договору дарування, так як ні з паспорту даного факту дізнатись не можливо та і сам [PERSON] стверджував, що не одружений. В той же час, можливо зробити висновок, що підвальне приміщення на підставі рішення суду належало саме [PERSON] на праві власності і не є спільною власністю як вважає позивачка. А отже відсутні підстави для визнання недійсним договору дарування, та поділу предмету іпотеки між колишнім подружжям. Відповідно до пояснень представник третьої особи, ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» вважає, що подачею даного позову позивач та відповідачі намагаються уникнути виконання зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, так як визнання договору дарування недійсним буде мати наслідком недійсності договору іпотеки, а можливість звернути стягнення на предмет іпотеки це єдиний спосіб здійснити погашення заборгованості за кредитним договором, так як в добровільному порядку не виконане до сьогоднішнього дня рішення суду. Ухвалою від 22.04.2021 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала свої повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в заяві про визнання позову просив розгляд справи провести за його відсутності, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розгляд справи провести за його відсутності, відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві. Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи документами, просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 26.07.1986 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим міським відділом ЗАГС м. Херсона, актовий запис № 657 від 26.07.1986 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] . 13.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] , виданим відділом ДРАЦС Суворовського РУЮ у м. Херсоні, актовий запис № 162 від 13.12.2011. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.05.2006 року по справі № 2-2826/06 відповідно до ст.ст. 1, 10 п.п. 1, 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визнано за [PERSON] право власності на підвальне приміщення загальною площею 95,4 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , під квартирами [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . 11.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування підвального приміщення загальною площею 95,4 кв.м., що розташоване в [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В., та зареєстрований в реєстрі №1044. 22.10.2008 року між АБ «Факторіал-банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», та [PERSON] було укладено кредитний договір №57-840зн/49/08, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 40000,00 дол. США. Для забезпечення зобов`язання про кредитному договору було укладено наступні договори забезпечення: - договір поруки №57-840зн/49/08 від 22.10.2008 року, укладений між АБ «Факторіал-банк» та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором; - іпотечний договір №58-840зн/49/08-ІД-55, укладений між АБ «Факторіал-банк» та [PERSON] , посвідчений 22.10.2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Задніпряною А.І., та зареєстрований в реєстрі за №3871, за яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме підвальне приміщення площею 95,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 57 СК України в редакції, що діяла на момент набуття права власності на підвальне приміщення за рішенням суду від 18.05.2006 року, визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Перелік майна є вичерпним. Отже, виходячи з приписів ст.ст. 57, 60 СК України підвальне приміщення, загальною площею 95,4 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , під квартирами [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , право власності на яке було визнано за [PERSON] рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.05.2006 року, було набуте подружжям за час шлюбу на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.ч. 1-3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ч.1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно мано (дарунок) у власність. Відповідно до ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В порушення вимог ст.65 СК України при укладанні договору дарування спірного підвального приміщення згоду позивачки не отримали, більш того, відповідач [PERSON] надав приватному нотаріусу ХМНО Стадник І.В. заяву від 11.03.2008 року, що зазначене приміщення є його особистою приватною власністю, на момент його придбання заявник у зареєстрованому шлюбі не перебував та не перебуває. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи, що на момент укладання договору дарування від 11.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] підвального приміщення загальною площею 95,4 кв.м., що розташоване в [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В., та зареєстрований в реєстрі №1044, не були виконані вимоги законодавства, а саме не була отримана згода на правочин другого з подружжя, даний договір визнається судом недійсним. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, судом встановлено, що спірне підвальне приміщення було набуте подружжям за час шлюбу на праві спільної сумісної власності, а тому підлягає поділу в рівних частинах. Вимога позивачки про поновлення строку позовної давності для звернення до суду не підлягає розгляду, оскільки в силу ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Відповідачі відповідних заяв про застосування строків позовної давності не робили. Відповідно ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню витрати на правову допомогу в сумі 4 517,5 грн., судовий збір у сумі 525,5 гривень. З відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню витрати на правову допомогу в сумі 4 517,5 грн., судовий збір у сумі 1051 гривень. З держави на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 525,5 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved