Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою, шляхом виселення. Свої вимоги мотивує тим, що вона є законним представником свого малолітнього сина - [PERSON]. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2010 року визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, вселено її та малолітнього до спірної квартири та зобов'язано [PERSON] не чинити їм перешкод у користуванні даною квартирою, а рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року знято відповідача з реєстраційного обліку за адресою - [ADDRESS]. Зазначила, що відповідач, у серпні 2012 року, повернувшись з Росії, почав чинити їй з сином перешкоди у користуванні спірною квартирою, виселив їх з квартири та не впускає, вона неодноразово зверталася до [PERSON] з приводу звільнення належної її сину квартири у добровільному порядку, однак останній відмовляється. Посилаючись на те, що її син як законний власник квартири та вона як його представник, не мають змоги повністю та вільно проживати у спірній квартирі, просить усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що своїм проживанням в квартирі відповідач порушує право сина на вільне проживання в квартирі та розпорядженням нею, вона з сином змушена винаймати квартиру та у зв'язку з цим нести додаткові матеріальні витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2010 року визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, вселено його та [PERSON] до спірної квартири та зобов'язано [PERSON] не чинити їм перешкод у користуванні даною квартирою (а.с. 14 зворот). 14 грудня 2010 року позивачка, як законний представник свого сина зареєструвала в Київському БТІ право власності на спірне житло за [PERSON], в результаті чого він став єдиним власником квартири [ADDRESS] (а.с. 14). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року було знято відповідача з реєстраційного обліку за адресою - [ADDRESS] (а.с. 9-10). З довідки форми № 3, виданої КП "Куренівське Подільського району м. Києва" від 25.03.2015 року вбачається, що та на спірній житловій площі зареєстровано дві особи - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідач у даній квартирі не зареєстрований. Однак, як зазначила, у судовому засіданні позивачка, у вищевказаній квартирі належній лише її сину, на даний час фактично проживає відповідач по справі, який чинить їм перешкоди у користуванні власністю. Проживання [PERSON] у даній квартирі, на думку позивачки, порушує її права та її сина, на користування та розпорядження квартирою, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності. Право користуватися чужим майном регламентується ст. 405 ЦК України, відповідно до якої право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. Разом з тим, в силу вимог ст. 156 ЖК України відповідач по справі не є членом сім'ї власника квартири - позивача по справі, оскільки не є членом подружжя позивача, його батьком, дитиною чи особами, що ведуть з позивачами спільне господарство та проживають як члени однієї сім'ї. Оскільки, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 11 лютого 2010 року ( а.с.7), а рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2013 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] (а.с. 11-13). У судовому засіданні позивачка пояснила, що у письмовій формі договір найму вищевказаної квартири позивач з відповідачем не укладала. У статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно вимог ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У судове засідання відповідач не надав докази, які б спростовували докази позивачки, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази та приймає до уваги лише докази, які містяться в матеріалах справи. Оскільки відповідач своїм проживанням порушує права позивачів як власників спірної квартири, проживання відповідача перешкоджає [PERSON] володіти, користуватись та розпоряджатись спірною квартирою, а позивач має право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, тому відповідач підлягає виселенню, а отже позовні заява вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved