Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, 07 травня 1988 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Тульчинським районним відділом запису актів громадянського стану, про що зроблено актовий запис № 39. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, протягом тривалого часу між ними відсутнє взаємопорозуміння та взаємоповага, у звязку з чим виникають сімейні конфлікти. Позивач вважає, що подальше існування сімї неможливе, оскільки вони не підтримують подружніх стосунків, їх шлюб носить лише формальний характер, примирення не буде. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб, після його розірвання залишити за нею прізвище «Брус» та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В позовній заяві позивач просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за адресою реєстрації місця проживання, які повернулися на адресу суду з відміткою, за «закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії ІІ-АМ № 346985, виданого 07 травня 1988 року завідуючим відділом запису актів громадянського стану, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 07 травня 1988 року Тульчинським районним відділом запису актів громадянського стану, про що зроблено актовий запис № 39 (а.с. 5). За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено з матеріалів справи, протягом тривалого часу між ними відсутнє взаємопорозуміння та взаємоповага, у звязку з чим виникають сімейні конфлікти, подружніх стосунків сторони не підтримують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, у звязку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з викладеним суд залишає за позивачем прізвище "Брус" на її прохання. За змістом ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved