Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати заборону на відчуження житлового будинку [ADDRESS] від 12 травня 1982 року за реєстраційним № 22, архівний запис в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрована за реєстраційним № 2462617. Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2020 року, за реєстровим № 220, після смерті матері позивача [PERSON] позивач успадкувала житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1296 га за вказаною адресою. В даний час, позивач має намір здійснити відчуження вказаного майна, однак здійснити цього не може, так як на зазначений будинок на підставі повідомлення Держбанку 12 травня 1982 року накладена заборона за реєстраційним № 22, архівний запис в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрована за реєстраційним № 2462617. Підставою внесення даної заборони став договір застави б/н, між Каланчацьким Держбанком з колишнім власником майна [PERSON] . В даний час, вказана заборона не скасована, її скасування в позасудовому порядку є неможливим в зв`язку з відсутністю правонаступника Каланчацького Держбанку. Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 15 березня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Каланчацької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. У встановлений судом строк, надав суду відзив на позов в якому зазначив про безпідставність визначення нотаріальної контори відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем у справі повинен будити обтяжував -Каланчацький держбанк або його правонаступник. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2020 року, за реєстровим № 220, після смерті матері позивача [PERSON] позивач успадкувала житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1296 га за вказаною адресою. В даний час, позивач має намір здійснити відчуження вказаного майна, однак здійснити цього не може, так як на зазначений будинок на підставі повідомлення Держбанку 12 травня 1982 року накладена заборона за реєстраційним № 22, архівний запис в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрована за реєстраційним № 2462617. Підставою внесення даної заборони став договір застави б/н, між Каланчацьким Держбанком з колишнім власником майна [PERSON] . В даний час, вказана заборона не скасована, її скасування в позасудовому порядку є неможливим в зв`язку з відсутністю правонаступника Каланчацького Держбанку. Суд вважає доцільним посилання представника відповідача, про те, що нотаріальні контори та нотаріусу не можуть бути належними відповідачами у справі. Однак, залучення належного відповідача є неможливим в зв`зяку з відсутністю правонаступників. Єдиний суб`єкт, який мав право зініціювати і зняти вказане обтяження у позасудовому порядку - Український республіканський банк Держбанку СРСР надати повідомлення про погашення позики (кредиту) не може в силу його ліквідації. Суд вважає, що наявність вищевказаного обтяження нерухомого майна позбавляє можливості позивача реалізувати свої права, встановлені законодавством. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.Власникові належить право володіння, використання та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна. Статтею 391 ЦК Українивстановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.5 ч.1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(далі Закон) обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Пунктом 1 ч.1 ст.2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 26 цього Закону передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки вирішення даного питання в інший спосіб чи в позасудовому порядку є неможливим.

Outcome: approved