Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач у серпні 2015 року звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідача 8050 грн. заборгованості за Договором найму /оренди /житла № 103. Посилається в позові на те, що між товариством та відповідачем був укладений Договір найму (оренди) житлового приміщення № 103 від 01 квітня 2011 року та Додаткова угода №1 до договору від 19 жовтня 2011 року. Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування житлове приміщення [ADDRESS], житловою площею 18 кв. м з розміром оплати - 1 000,00 грн. на місяць. Відповідач разом з членами своєї сім'ї у кількості 4 осіб заселились та проживають в зазначеній вище кімнаті. Згідно з умовами договору був встановлений порядок оплати: аванс щомісячно до 10 числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача або шляхом внесення готівкових коштів в касу уповноваженого позивачем банку, або в касу підприємства на підставі прибуткового ордеру. Крім того, відповідно до договору та п. 4.1 додаткової угоди №1 до нього відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за користування житловою площею та за комунальні послуги. Позивач, в свою чергу, зобов'язався на підставі розрахункових документів (копій квитанцій), наданих наймачем щодо фактично спожитих та оплачених ним послуг теплопостачання, здійснювати один раз на три місяці перерахунок (коригування) вартості оплати за найм приміщення - шляхом виключення з розміру плати за поточний місяць суми оплат послуг теплопостачання, здійснених наймачем. З кінця березня 2015 року відповідач свої зобов'язання за умовами договору не виконує, плату за проживання в займаному приміщенні не вносить. У зв'язку з несплатою відповідачем за найм житлового приміщення за період з 24.03.2015 по 31.08.2015 року утворилася заборгованість в сумі 8050 грн. 00 коп. Виходячи з того, що добровільно сплатити дану суму відповідач відмовляється, просить задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через канцелярію суду подав заяву в якій просить позов задовольнити в повному обсязі та розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не помідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату, розмір якої у відповідності до ч.1 ст.820 ЦК України встановлюється договором. Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму, а ст.762 та ст. 820 ЦК України встановлює, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Судом встановлено, що 01 квітня 2011 року між ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» та відповідачем був укладений Договір найму житлового приміщення №103, згідно з умовами якого, а саме п.п. 1.1., 2.1 позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування житлове приміщення [ADDRESS], житловою площею 18 кв. м з розміром оплати - 1 000,00 грн. на місяць. Згідно з умовами договору був встановлений порядок оплати вартості проживання: аванс щомісячно до 10 числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача або шляхом внесення готівкових коштів в касу уповноваженого позивачем банку, або в касу підприємства на підставі прибуткового ордеру. Згідно з п.п. 5.3. Договору та Додаткової угоди №1 до нього від 19 жовтня 2011 року відповідачка за кожний день проживання після закінчення терміну звільнення житла сплачує власнику по 50 грн. Позивач, в свою чергу, зобов'язався на підставі розрахункових документів (копій квитанцій), наданих наймачем щодо фактично спожитих та оплачених ним послуг теплопостачання, здійснювати один раз на три місяці перерахунок (коригування) вартості оплати за найм приміщення - шляхом виключення з розміру плати за поточний місяць суми оплат послуг теплопостачання, здійснених наймачем. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту укладеного між сторонами договору оренди вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Тобто, сторони, підписавши сам Договір найму та Додаткову угоду до нього, з точки зору закону дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, відповідно до п. 5.3 Договору найму та Додаткової угоди №1 до нього заборгованість відповідача перед позивачем становить 8050 грн. Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов укладеного з позивачем договору суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Сторони не спростовували, що плата за найм/оренду/ житла була встановлена в порядку, визначеному законом, а саме ст.ст.810 та 820 ЦК України, та погоджена сторонами при підписанні договору. Статті 3,6, 203 ст 627 ЦК України визначають поняття договору, поняття свободи договору та формулюють загальні вимоги до договорів, як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). За загальним правилом під час укладання договорів діє принцип диспозитивності, який передбачає перш за все свободу волевиявлення сторін щодо укладення договорів. За змістом ст. 627 ЦК України під свободою договору розуміється те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз»яснено, що виходячи з принципу роцесуального рівноправ»я сторін та враховуючи обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Виходячи з даних вимог закону, змісту укладеного між сторонами догору та обставин його укладення,принципу змагальності сторін в цивільному судочинстві, відсутності будь-яких доказів своїм твердженням в судовому засіданні, суд не приймає до уваги твердження представників відповідача в судовому засіданні та приходить до висновку про їх недоведеність. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. За правилами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з даних вимог закону, односторонньої відмови відповідача від виконання укладеного з позивачем договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: approved