Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач у січні 2020 року звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 30.12.2000 року Сергелійським органом реєстрації актів цивільного стану м. Ташкент Республіки Узбекистан, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 30.12.2000 року зроблено актовий запис № 890. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з постійними сварками, суперечками, різними поглядами на життя і сімейний побут, тому подальше спільне життя разом з відповідачем та збереження шлюбу стало неможливо. Позивач у судове засідання не з`явилась, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, повідомила, що вони з відповідачем не проживають разом з 2017 року, спору щодо поділу майна не мають ( а.с. 31). Відповідач, повідомлений відповідно до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про причину своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не направив. Судову кореспонденцію, яка направлялась відповідачу, отримав особисто (а.с. 24, 29). Судова кореспонденція, яка направлялась відповідачу повторно повернулась до суду з відміткою поштового працівника "за зазначеною адресою не проживає" (а.с. 37). Відповідно до п. 2. ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, виклики відповідача у судові засідання, призначені на 18.06.2020 та 21.09.2020 додатково здійснювалися через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 28, 35). Ухвалою судді від 17.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що винесена ухвала від 21.09.2020. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач перебуває з відповідачем в шлюбі, що зареєстрований 30.12.2000 року Сергелійським органом реєстрації актів цивільного стану м. Ташкент Республіки Узбекистан актовий запис № 890, між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Судом встановлено, що позивач з відповідачем з не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство. Позивач та відповідач з 2017 року проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки, суперечки, різні погляди на життя і сімейний побут. Спору щодо розподілу спільного майна між сторонами не має. Розірвання шлюбно-сімейних стосунків пройшло належне випробування часом, шлюб відновити неможливо. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 1, 24 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, відсутність неповнолітніх дитей, встановив, що при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв`язку з чим позов слід задовольнити. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати слід покласти на рахунок позивача за її заявою. Відповідно до ст. ст. 105, 112-114 СК України,

Outcome: approved