Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач у вересні 2014 року звернулася до суду з позовом до ВДВС Дарницького РУЮ в м.Києві, [PERSON], ПАТ КБ "Євробанк" про зняття арешту з нерухомого майна, а саме: будинку [ADDRESS] що був накладений згідно ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 21.01.2014 року. В обґрунтування вимог позивач зазначала, що Дарницьким районним судом м.Києва 21.01.2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «Євробанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, була постановлена ухвала, згідно якої накладено арешт на все рухове і нерухоме майно (в тому числі грошові кошти), яке належить [PERSON] в межах суми позовних вимог у розмірі 350 953,00 грн. В ухвалі суд зазначає, що боржник: [PERSON] ([INFO], уродженець Вірменії, зареєстрований у [ADDRESS], п/б: індивідуальний ідентифікаційний номер [NUMBER]. Позивач звернулась до реєстраційної служби Головного управління юстиції в місті Києві та отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяження, відповідно до якого ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON], а саме: на житловий будинок [ADDRESS] Однак, згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 19.01.1990 року позивач [PERSON] є одноособовим власником вказаного будинку, крім того, земельна ділянка, на якій розташований зазначений будинок теж перебуває у власності позивача, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 16.01.2004 року. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак її представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що Дарницьким районним судом м.Києва 21.01.2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «Євробанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, була постановлена ухвала, згідно якої накладено арешт на все рухове і нерухоме майно (в тому числі грошові кошти), яке належить [PERSON] в межах суми позовних вимог у розмірі 350 953,00 грн. (а.с.6). У вказаній ухвалі суду зазначено, що [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] п/б. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяження, вбачається, що ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON], а саме: на житловий будинок [ADDRESS] Однак, згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 19.01.1990 року власником вказаного будинку, є [PERSON] (а.с.8), крім того, земельна ділянка, на якій розташований зазначений будинок теж перебуває у власності позивача, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 16.01.2004 року (а.с.9). Відповідно до довідки Дарницького РВ ГУДМС України у м. Києві від 09.08.2014 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], п/б ніколи не був зареєстрований (а.с.10). Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м.Києві від 06.08.2014 року [PERSON] по місту Києву та Київській області не значиться (а.с.11). Відповідно до довідки Форми №3 ЖЕД №207 від 03.08.2014 року за №751 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (1959 року народження, власник), [PERSON] (1999 року народження, онука), [PERSON] (2008 року народження, онука), [PERSON] (1980 року народження, донька), [PERSON] (1928 року народження, тітка) (а.с.12). Київським міським бюро технічної інвентаризації 08.12.2014 року надано інформаційну довідку, згідно якої житловий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Харківської районної Ради народних депутатів трудящих 19.01.1990 року, Рішення виконкому Харківської районної Ради народних депутатів №10 від 08.01.1990 року, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 09.02.1990 року, в книзі 146-148 за реєстровим №29239 (а.с.37) Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 60 частинами 1 - 2 Зукону України «Про виконавче провадження» передбачено що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Частиною 5 згаданої статті Закону передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і ході судових засідань. На підставі ст. ст. 5, 16, 21, 317, 321, 328, 334, 391, 640, 657 ЦК України, ст.ст. 88, 209, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, ст. 28 Закону України «Про заставу»суд, -

Outcome: approved