Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Прокурор Червоноградської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Львівської міської ради кошти в сумі 29 894,45грн., які були затрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Свої вимоги обгрунтовує наступним, Вироком Сокальського районного суду від 20.02.2019р. у справі №454/1007/16-к , який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.286 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що відповідач 14.01.2016р. близько 02.00год. на ділянці автодороги сполученням Сокаль-Стоянів, поблизу с.Горбків Сокальського району Львівської області, грубо порушуючи п.п.1.3.;1.5; 2.3Б; 12.1; 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, в умовах недостатньої видимості не врахував дорожні умови, проявив неуважність, неналежно оцінивши дорожню обстановку, перевищив допустиму швидкість руху, в результаті чого не впорався з керуванням, виїхав на праве узбіччя, де допустив зіткнення з бетонним відбійником моста, внаслідок чого автомобіль марки «Фольцваген» в подальшому здійснив некерований рух із зікненням з електричною опорою та падінням в кювет. Внаслідок ДТП потерпілий [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження та знаходився на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова із 15.01.2016р. по 09.02.2016р., при цьому сума затрачених коштів на лікування понесених закладом охорони здоров`я становить 29894,45грн. Відсутність відшкодування понесених з вини [PERSON] витрат, здійснених Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги м.Львова на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я і забезпечення пов`язаних із ними державних гарантій, оскільки Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова не здійснює захист інтересів держави та до цього часу позов про стягнення вказаних витрат до суду не пред`явила і ці витрати не відшкодовані. Прокурор вважає, що такий випадок звернення належить до виключних випадків, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, оскільки це стосується порушення або загрози порушення інтересів держави, при цьому, ключовим є поняття «інтерес держави». Зазначає, що Червоноградська міська рада є отримувачем коштів, що відшкодовуються лікувальному закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому він обґрунтовано звернувся з позовом до суду саме в інтересах міської ради, оскільки порушені безпосередньо інтереси територіальної громади міста Червоноград. Невжиття клінічною лікарнею м.Львова, у тому числі представницького характеру, щодо відшкодування вказаних витрат свідчать про існування факту порушення інтересів держави. Зазначає, що вказана шкода завдана державі внаслідок неправомірних дій відповідача до теперішнього часу не відшкодована, а тому звертається з даним позовом. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 11.05.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Сокальського районного суду Львівської області від 20.02.2019 року по справі № 454/1007/16-ц, який набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним за ч.2 ст.286 КК України та засуджений до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки та з позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки. Внаслідок ДТП потерпілий [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження та знаходився на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова. Відповідно до листа Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова від 25.01.2021р. встановлено, що [PERSON] перебував в реанімаційному відділенні з 15.01.2016р. по 09.02.2016р., з діагнозом - закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеня, ЗХСМТ, переломових L6 хребця. При цьому, вартість перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні за період з 15.01.2016р. по 09.02.2016р. становить 29 894,45грн. Відповідно до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок щодо захисту інтересів держави. Згідно частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду. Прокурор, звертаючись до суду зданим позовом відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Як зазначив прокурор, спірні правовідносини пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити відповідні кошти. У цих правовідносинах інтереси держави та позивача, який представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються. Також, прокурор, обґрунтовуючи підстави для представництва в суді інтересів держави, зазначив, що впродовж тривалого часу ні комунальним закладом охорони здоров`я, ні органом місцевого самоврядування з моменту завершення лікування потерпілого не вживались заходи щодо стягнення в установленому порядку вказаних витрат, порушуються інтереси держави внаслідок ненадходження таких коштів до міського бюджету, що є підставою для представництва прокурором цих інтересів у суді. У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43). Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (частина четверта статті 56). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. пункт 35 постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Тому, суд не вбачає підстав, які б унеможливлювали розгляд даної позовної заяви прокурора, поданої до суду. Разом з цим, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (ст. 1166 ЦК України). Згідно ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» є роз`яснення, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 16.07.1993р. № 545 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2012р. № 868) та відповідно до вимог ст. 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. З наданої довідки, виданої КМК «Львівська міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 25.01.2021р. №2, встановлено, що вартість лікування потерпілого [PERSON] , понесених закладом охорони здоров`я становить 29 894,45грн. Несвоєчасна сплата сум, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину призводить до ненадходження у місцевий бюджет грошових коштів, звідки фінансується лікарня, чим можуть бути порушені інтереси держави. Враховуючи, що позивач, є комунальною установою, яка дотується з місцевого бюджету, а у зв`язку з лікуванням потерпілого було витрачено державні кошти, які підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Червоноградської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова» підлягають задоволенню. Крім цього, згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 6 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Отже, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави 908грн. судового збору.

Outcome: approved