overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач посилається на те, що є власником будинку [ADDRESS]. За даною адресою, як член сім'ї, з 19.10.2005 року зареєстрований [PERSON], який у вказаному будинку не мешкає тривалий час понад один рік. Добровільно знятися з реєстрацій останній не бажає, натепер проживає за іншою адресою. Він змушений сплачувати за нього комунальні платежі та не може отримати субсидію. У зв'язку з чим просить визнати його втратившим право користування вказаним житловим приміщенням та зобов'язати Кремінський районний сектор Управляння Державної міграційної служби України в Луганській області зняти його з реєстрації за вищевказаною адресою. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з"явився, був повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки та заперечень за позовом не надіслав. Представник третьої особи, - Кремінського районного сектору Управляння Державної міграційної служби України в Луганській області, в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування і розпорядження своїм майном. Лише члени сім'ї, які проживають разом з власником житла, мають право користування цим житлом (ч1. ст. 405 ЦК). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту ( ч2 ст 156 ЖК України). Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч 2 ст 405 ЦК України). Судом встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є позивач на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Кремінською державною нотаріальною конторою від 18.01.1979 року, реєстр № 120 (лс11,18). Відповідач,- колишній член сім'ї позивача, який згідно пояснень наданих позивачем та даних домової книги (лс 8-9) дійсно зареєстрований за вищезгаданою адресою з 19.10.2005 року, проте в помешканні не проживає понад рік, його особистих речей та майна в домі не має, що підтверджується Актом обстеження від 26.03.2014 року (лс20). Таким чином, суд вважає доведеним факт, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки відсутній за місцем реєстрації понад один рік та заважає здійсненню прав власника домоволодіння щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном і підлягає зняттю з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач посилається на те, що є постачальником електроенергії споживачеві. Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачена відповідальність споживача за порушення правил користування електричною енергією. Відповідно до приписів п. 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року з наступними змінами споживач несе відповідальність за розкрадання електроенергії, споживаючи її без приладів обліку. При перевірці дотримання правил користування електроенергією відповідачем було виявлено споживання електроенергії без обліку і нараховано до сплати 1242 грн 63 коп. Від оплати в добровільному порядку нарахованої суми відповідач відмовляється, тому позивач пред"явив цей позов та просить стягнути вказану суму завданої шкоди і судові витрати у справі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач у судовому засіданні визнав позов. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі є енергопостачальником та споживачем, що підтверджується поясненнями сторін, особистим рахунком відповідача, як споживача (лс 11). Факт порушення правил споживання електроенергії, споживання її поза приладом обліку, підтвержено Актом виявленого порушення від 06.12.2013 року, згідно якого у споживача виявлено самовільне підключення електромережі поза приладом обліку після відключення з порушенням схеми, яке призвело до безоблікового споживання елекроєнергії ( лс 4), підтверджений схемою (лс 7), фототаблицею (лс 8) та розрахунком збитків згідно «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергіїї, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією», затвердженою Постановою НКРЕ №562 від 04.05.2006 року з наступними змінами на суму 1242,63 грн (лс 5), матеріалами протоколу про скоєння адміністративного правопорушення (лс 10) і таким, що підлягає задоволеню відповідно до приписів ст.1166 ЦК України та ст 26 Закону України «Про електроенергетику», які передбачають, обов"язок особи, завдавшої шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1242,63 грн завданої шкоди. Документально підтверджені судові витрати 243,60 грн (лс1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач посилається на те, що є постачальником електроенергії споживачеві. Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачена відповідальність споживача за порушення правил користування електричною енергією. Відповідно до приписів п. 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року з наступними змінами споживач несе відповідальність за розкрадання електроенергії, споживаючи її без приладів обліку. При перевірці дотримання правил користування електроенергією відповідачем було виявлено споживання електроенергії без обліку і нараховано до сплати 2061 грн 29 коп. Від оплати в добровільному порядку нарахованої суми відповідач відмовляється, тому позивач пред"явив цей позов та просить стягнути вказану суму завданої шкоди і судові витрати у справі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач у судовому засіданні визнав позов. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі є енергопостачальником та споживачем, що підтверджується поясненнями сторін, особистим рахунком відповідача, як споживача (лс 10). Факт порушення правил споживання електроенергії, споживання її поза приладом обліку, підтвержено Актом виявленого порушення від 21.01.2013 року, згідно якого у споживача виявлено самовільне підключення електромережі поза приладом обліку після відключення, шляхом накиду, яке призвело до безоблікового споживання елекроєнергії ( лс 4), підтверджений схемою (лс 7), атом про усунення виявленого порушення (лс 8) та розрахунком збитків згідно «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергіїї, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією», затвердженою Постановою НКРЕ №562 від 04.05.2006 року з наступними змінами на суму 2061,29 грн (лс 5), матеріалами протоколу про скоєння адміністративного правопорушення (лс 13) і таким, що підлягає задоволеню відповідно до приписів ст.1166 ЦК України та ст 26 Закону України «Про електроенергетику», які передбачають, обов"язок особи, завдавшої шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2061,29 грн завданої шкоди. Документально підтверджені судові витрати 243,60 грн (лс1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач посилається на те, що є постачальником електроенергії споживачеві. Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачена відповідальність споживача за порушення правил користування електричною енергією. Відповідно до приписів п. 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року з наступними змінами споживач несе відповідальність за розкрадання електроенергії, споживаючи її без приладів обліку. При перевірці дотримання правил користування електроенергією відповідачем було виявлено споживання електроенергії без обліку і нараховано до сплати 5860 грн 30 коп. Від оплати в добровільному порядку нарахованої суми відповідач відмовляється, тому позивач пред"явив цей позов та просить стягнути вказану суму завданої шкоди і судові витрати у справі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач у судовому засіданні визнав позов. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі є енергопостачальником та споживачем, що підтверджується поясненнями сторін, особистим рахунком відповідача, як споживача (лс 11). Факт порушення правил споживання електроенергії, споживання її поза приладом обліку, підтвержено Актом виявленого порушення від 26.12.2013 року, згідно якого у споживача виявлено самовільне підключення до електромережі поза приладом обліку (розетка поза приладом обліку), яке призвело до безоблікового споживання елекроєнергії ( лс 5), підтверджений схемою (лс 8), атом про усунення виявленого порушення (лс 10) та розрахунком збитків згідно «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергіїї, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією», затвердженою Постановою НКРЕ №562 від 04.05.2006 року з наступними змінами на суму 5860,3 грн (лс 6), матеріалами протоколу про скоєння адміністративного правопорушення (лс 7) і таким, що підлягає задоволеню відповідно до приписів ст.1166 ЦК України та ст 26 Закону України «Про електроенергетику», які передбачають, обов"язок особи, завдавшої шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5860,30 грн завданої шкоди. Документально підтверджені судові витрати 243,60 грн (лс1-2) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач посилається на те, що її повнолітній син [PERSON] [INFO], батьком якого є відповідач, продовжує навчання в Рубіжанському політехнічному коледжі імені О.Є Порай-Кошиці Луганського національного Університету імені [PERSON], у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги і просить стягнути аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно. У судовому засіданні позивач зменшив свої вимоги та просить стягнути аліменти в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку щомісячно. Відповідач зменшений позов визнав, згоден та в змозі надавати таку допомогу синові в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку щомісячно. Третя особа, - [PERSON], підтвердив що продовжує навчання та потребує допомоги, оскільки навчається в іншому місті ніж мешкає, збільшилися витрати на навчання та харчування. Вислухавши сторони, вивчивши справу, суд вважає зменшений позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.199 СК України, яка передбачає, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані їх утримувати до досягнення ними 23 років за умови, що вони (батьки) взмозі надавати таке утримання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, відповідач,- [PERSON], є батьком повнолітнього [PERSON] [INFO] (л.д 6-8). Згідно довідки (лс 4) він навчається на першому курсі в Рубіжанському політехнічному коледжі імені О.Є Порай-Кошиці Луганського національного університету імені [PERSON], денне відділення, на бюджетній основі, в зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги, мешкає з матір»ю (лс9). Із пояснень сторін встановлено, що відповідач працює прохідником на шахті "Привольнянській", отримує зарплатню близько 7 тис. грн, має іншу сім»ю та утриманців, проте згоден допомагати синові, сплачувати аліменти в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку щомісячно. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що повнолітній син відповідача, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач в змозі надавати йому матеріальну допомогу в розмірі аліменти в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку щомісячно. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач посилається на те, що мешкала із відповідачем однією сім"єю без реєстрації шлюбу, та має дитину, батьком якої є відповідач. В даний час допомоги від батька дитини на її утримання не одержує і просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позивач в судовому засіданні зменшила розмір аліментів до однієї четвертої частини і позов підтримала. Відповідач зменшений позов визнав. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.180 СК України, яка зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони не є подружжям, мешкали однією сім"єю без реєстрації шлюбу (лс 1-2). Відповідач, який є батьком дитини - сина [PERSON] [INFO] (лс 3), проживає окремо від сім»ї, тимчасово не працює, працездатний, на тяжкі захворювання не страждає, платником будь яких аліментів не є, згоден сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Враховуючи викладене та зважаючи на приписи Сімейного Кодексу України щодо зобов»язання батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі зазначеному позивачем, а саме -1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений за законом від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач посилається на те, що між ним та [PERSON] 15.04.2008 року було укладено кредитний договір №ТЕМLG50000003296. Згідно цього договору Бнк зобов'язався надати Відповідачу кредит в розмірі 41094,48 грн. на термін до 15.04.2028 року, а Відповідач зобов'язувався повернути кредити, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно до договору Відповідач повинен був надавати кожного місяця Банку грошові кошти для погашення заборггованості за кредитом, за відсотками, комісією та ішнші витрати згідно кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.Станом на 11.03.2015 року загальна заборгованість становить 12307,16 грн, що складається з - 1956,88 грн. - заборгованість за кредитом; - 3378,11 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 6972,17 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. Загальну суму заборгованості та судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заяву про сулхання справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про сулхання справи через засоби масової інформації. Ознайомившись з документами справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Копія кредитного договору №ТЕМLG50000003296 від 15.04.2015 року вказує на наявність у [PERSON] кредитних зобов'язань перед ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.8-10.) Розрахунок заборгованості вказує на розмір цієї заборгованості за кредитом. (а.с.5-7.) За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З огляду на викладене вимоги позивача є обгрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач посилається на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем, та має дитину, батьком якої є відповідач. В даний час допомоги від батька дитини на її утримання не одержує і просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.180 СК України, яка зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони є подружжям, але разом не мешкають (лс 4,5). Відповідач, який є батьком дитини - доньки [PERSON], [INFO] (лс 6), проживає окремо від сім"ї, тимчасово не працює, працездатний, на тяжкі захворювання не страждає, згоден сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Враховуючи викладене та зважаючи на приписи Сімейного Кодексу України щодо зобов"язання батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі зазначеному позивачем, а саме -1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений за законом від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач посилається на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем, та має дитину, батьком якої є відповідач. В даний час допомоги від батька дитини на її утримання не одержує і просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 30 відсотків від заробітку платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позивач в судовому засіданні позов уточнила та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу)відповідача щомісячно. Відповідач уточнений позов визнав. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.180 СК України, яка зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч2 ст 182 СК УКраїни мінімальний розмір аліментів на одну не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони є подружжям, але разом не мешкають (лс 2-3). Відповідач, який є батьком дитини сина [PERSON] [INFO] (лс 4), проживає окремо від сім»ї, працює, механізатором ФГ "Агродар2010", на тяжкі захворювання не страждає, згоден та має змогу сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Враховуючи викладене та зважаючи на приписи Сімейного Кодексу України щодо зобов»язання батьків утримувати тримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі зазначеному позивачем, а саме -1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений за законом від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач посилається на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем, та має дитину, батьком якої є відповідач. В даний час допомоги від батька дитини на її утримання не одержує і просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала заяву в якій позов підтримала просила розгглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву в якій позов визнав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.180 СК України, яка зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч2 ст 182 СК УКраїни мінімальний розмір аліментів на одну не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони були подружжям, шлюб розірвано (лс 3-4). Відповідач, який є батьком дитини доньки [PERSON] [INFO] (лс 5), проживає окремо від сім»ї (ас2), працездатний, на тяжкі захворювання не страждає, згоден та має змогу сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Враховуючи викладене та зважаючи на приписи Сімейного Кодексу України щодо зобов»язання батьків утримувати тримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі зазначеному позивачем, а саме -1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений за законом від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що 20.08.2004 року вона отримала Державний акт на право власності на земельні ділянки. У звязку з тим, що Державний акт вона втратила, вона змушена звернутися до суду, щоб визнати за нею право власності на земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився,про день та час слухання справи був належним чином повідомлений,надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, 20.08.2004 року отримала Державний акт ЖТ №074752 на право власності на земельну ділянку площею 0.7880 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мірчанської сільської Ради Радомишльського району Житомирської області. Даний Державний позивач втратила про що свідчить оголошення в газеті, тому позивач не може оформити своє право на користування даними земельними ділянками. У звязку з тим,що іншим шляхом права позивачки на земельні ділянки захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, тому суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved