Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 березня 1997 року посвідченого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-Д-89, вона, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка, [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташовані в [ADDRESS] . Згідно архівного витягу з протоколу №21 засідання виконавчого комітету Коломийської міської ради від 09 грудня 2010 року вирішено надати 1/2 частині житлового будинку по [ADDRESS] , який належить їй, адресний номер [ADDRESS] . 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд в [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 11 червня 1990 року № Д-682, посвідченого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори та свідоцтва про право на спадщину від 02 жовтня 1981 року №Д-472 посвідченого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори. 15 листопада 2011 року [PERSON] погодилась на поділ земельної ділянки вказаного будинку, згідно якої їй перейшла в користування земельна ділянка площею 0,0433 га, про що зазначила в заяві. Згідно рішення Коломийської міської ради від 26 грудня 2011 року №817-13/2011 вона, [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0, 0433 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] про що їй 08 жовтня 2012 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Між нею та відповідачкою склався конкретний порядок користування спірним будинком, який фактично розділений на дві ізольовані квартири. Однак, для реалізації їй такої правомочності, як розпорядження належним майном в праві спільної часткової власності, необхідно виділити їй в натурі належну їй частку в будинку. Просить суд прийняти рішення, яким припинити право спільної часткової власності в житловому будинку [ADDRESS] шляхом виділу їй в натурі частини приміщень, а саме: коридор №1-1 площею 7,6 кв.м., коридор №1-3 площею 1,7 кв.м., кухню №1-2 площею 30,0 кв.м., кладову №1-10 площею 5,1 кв.м., коридор №1-11 площею 12,8 кв.м., житлову кімнату №1-12 площею 21,6 кв.м., сходову №І площею 6,1 кв.м., веранду ІІ площею 7,1кв.м., загальною площею 92,0 кв.м. та господарські споруди: літню кухню літ. «Д», гараж літ. «Ж», убиральню літ. «Е», вимощення І, компостну яму літ. «Б», криницю під «№6», огорожу «№1-4» по [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України). Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу. Наприклад, житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше. При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло. Неподільна річ у разі її поділу втрачає своє цільове призначення. Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.3 ст.358 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Стаття 379 ЦК України встановлює, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст.380 ЦК України). Таким чином, виходячи з аналізу змісту наведених вище норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Як вбачається з матеріалів справи позивачка є власником 1/2 домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка володіє нерухомим майном на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 березня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори, що також підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 31760940 від 24.10.2011 року. Також, позивачеві на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0433 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610600000:11:009:0086 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 08.10.2012 р. Серія ЯМ №636028 (а.с.10). 1/2 частина вказаного житлового будинку належить відповідачці [PERSON] на підставі договору дарування№Д-682 від 11.06.1990 року посвідченого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори та свідоцтва про право на спадщину №Д-472 від 02.10.1981 посвідченого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори. Між сторонами склався порядок користування спірним будинком, який фактично розділений на 2 ізольовані квартири: Позивач, [PERSON] користується приміщенням в будинку під літ. «А» №1-1 площею 7,6 кв.м., №1-3 площею 1,7 кв.м., №1-2 площею 30,0 кв.м., №1-10 площею 5,1 кв.м., №1-11 площею 12,8 кв.м., №1-12 площею 21,6 кв.м., №І площею 6,1 кв.м., веранда ІІ площею 7,1кв.м., загальною площею 92,0 кв.м. та господарськими спорудами: літня кухня літ. «Д», гараж літ. «Ж», убиральня літ. «Е», вимощення І, компостна яма літ. «Б», криниця під «№6», огорожа «№1-4» по [ADDRESS] . Відповідачка, [PERSON] користується приміщеннями будинку літ. «А» №1-4 площею 14,9 кв.м., №1-5 площею 4,8 кв.м., № 1-6 площею 12,9 кв.м., №1-7 площею 18,0 кв.м., №1-8 площею 5,8 кв.м., №1-9 площею 21.8 кв.м., загальною площею 78,2 кв.м., убиральня літ. «Г», криниця під «№7», огорожа «№5,8». Також, судом встановлено що позивачка намагалася врегулювати спір з відповідачкою в досудовому порядку, однак остання не погоджувалась, в зв`язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду. Згідно даних технічного паспорту в [ADDRESS] розташовані: житловий будинок «літ. А», компостна яма «Б», убиральня «літ. Г», літня кухня «літ. Д», убиральня «літ. Е», гараж «літ. Ж», вимощення «І», огорожа «№1-5,8», криниця «№6,7», (а.с. 13-18). Згідно копії висновку про вартість майна вартість житлового будинку літ А, загальною площею 170,2 кв.м., житловою площею 74,3 кв.м. площа кухні 14,9 кв.м. з належними до нього господарськими спорудами: компостна яма «літ. Б», убиральня «літ. Г», літня кухня «літ. Д», убиральня «літ. Е», гараж «літ. Ж», вимощення літ. «І», огорожа «літ. №5,8», криниця «№6», криниця «літ.№7» за адресою [ADDRESS] становить 368 620,00 грн. (а.с.21) Відповідно копії довідки начальника відділу архітектури та містобудування від 29.08.2019 року №228/02.4-26 виданої про те, що згідно рішення виконавчого комітету міської ради №354 від 09.12.2010р. «Про розгляд заяв з питань надання адресних номерів» 1/2 частині житлового будинку по [ADDRESS] , який належить гр. [PERSON] надано адресний номер [ADDRESS] (а.с.20) Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому і здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), необхідно передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Згідно з ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про виділ в натурі житлового будинку, що призвело до неможливості вчинити договір про виділ цього майна, в порядку, передбаченому ч. 4ст. 364 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права шляхом здійснення виділу в натурі належних йому часток у спільному майні. Приймаючи до уваги, що позивач дійсно є співвласником об`єктів нерухомого майна, є технічна можливість виділити частки в натурі в окремі об`єкти, відповідачем не спростовано цих обставин, суд вважає позовні вимоги такими, які підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved