Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У вересні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS] В заяві посилались на те, що вони є власниками зазначеної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 12.02.1999р., виданого Миколаївським глиноземним заводом. В їх квартирі зареєстровані: вони та колишній зять їх доньки- [PERSON]. Однак відповідач не проживає в спірній квартирі з червня 2008 року, після того, як розірвав шлюбу з їхньою донькою [PERSON] Відповідач з власної волі, зібравши свої особисті речі, покинув спірне житлове приміщення та з червня 2008 року до їх квартири більше не з'являвся і не проживав, комунальні послуги не сплачує, не займається поточним та технічним доглядом квартири. Вони є пенсіонерами та їм складно оплачувати комунальні послуги ще за одну людину. Перешкод в користуванні житлом вони відповідачу не чинили, замків не міняли, квартиру відповідач залишив добровільно. У зв'язку з тим, що відповідач не користується житлом понад 1 рік, вони змушені звернутися до суду з вказаним позов та просили його задовольнити. Позивачі в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позовній заяві, та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважається повідомленим належним чином у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачів, показання свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що є сусідками позивачів та підтвердили, що відповідач не проживає за спірною адресою з 2008 року після розірвання шлюбу з донькою позивачів і з тієї пори в квартирі не з'являвся, його особистих речей в квартирі немає, перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив, дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Відповідно до положень ст.358 ЦК України користування спільною частковою власністю здійснюється за взаємною згодою всіх співвласників. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 12.02.1999р., виданого Миколаївським глиноземним заводом, записаного у реєстрову книгу за №1915, позивачам [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Згідно з довідкою ф.3, виданою КЖЕП № 24 19.08.2012 за № 3612, відповідач [PERSON] зареєстрований у зазначеній квартирі з 08.11.2005 року. Актом про непроживання від 01.08.2014р. та показаннями свідків підтверджується, що відповідач не проживає в спірній квартирі з липня 2008 року, фактичне місце його мешкання невідоме. З висновку дільничого інспектора Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області вбачається, що вжитими заходами встановити місцезнаходження [PERSON] не передбачається можливим. До теперішнього часу відповідач із спірної квартири не знявся з реєстрації, його особистих речей в квартирі немає, перешкод в проживанні йому не чинили, участі в оплаті комунальних платежів він не бере та не здійснює догляду за квартирою. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт, що відповідач більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, а тому втратив право на користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS] За таких обставин суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved