Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно. При цьому позивачка посилалась на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 26.09.1996 року. Від шлюбу у них народилися син [PERSON] , [INFO]. та донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2012року шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу в 2001році ними було придбане майно, а саме квартира [ADDRESS], загальною площею 72,40 кв.м. Дана квартира на підставі Свідоцтва про право власності від 16.10.2001року [NUMBER], виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА, належить відповідачу [PERSON]. Зазначила, що квартира була придбана на кредитні кошти, які були сплачені фактично позивачкою та її батьками. Відповідач участі в оплаті коштів за користування кредитом не приймав. З 2012року відповідач в квартирі не проживає. Квартира була придбана в інтересах неповнолітніх дітей, які продовжують проживати в квартирі. Між нею та відповідачем виникають суперечки з приводу спільного майна, в зв'язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду та просить визнати право власності на спірну квартиру за нею. Під час розгляду справи 12.04.2016року від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій вона просить визнати за нею право власності на 76/100 частин квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з"явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позово задоовольнити в повному обсязі з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, тому суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти вирішення справи таким чином. Представник третьої особи всудове засідання не з"явився, надали суду письмові пояснення по справі, просять суд прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем з 26.09.1996року. У шлюбі у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO]. та донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2012року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В період шлюбу в 2001році було придбане майно, а саме квартира [ADDRESS], загальною площею 72,40 кв.м. Дана квартира на підставі Свідоцтва про право власності від 16.10.2001року [NUMBER], виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА, належить відповідачу [PERSON]. Квартира була придбана на кредитні кошти, видані на підставі кредитної угоди №71 від 20.06.2001року про пільгове довготермінове кредитування житлового будівництва на виконання інвестиційної угоди №71 від 20.06.2001року про інвестування житлового будівництва. Згідно довідки №056/868-м-241/1 від 29.02.2016року, виданої департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМДА кредит погашено повністю. Заборгованості по сплаті кредиту немає. У період шлюбу було сплачено 33800,63грн. (48%), після розірвання шлюбу [PERSON] сплатила 36010,88грн. (52%), тобто частка відповідача [PERSON] складає 24%, а частка позивачки [PERSON] складає 76%. Ст.69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ст.70 СК України передбачає,, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ст.71 ч.1 СК України передбачає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р. при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей. Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Відповідно до ст.357 ч.2 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. На підставі викладеного та з урахуванням тих обставин, що кошти за спірну квартиру були сплачені фактично за власний рахунок позивачки та рахунок її батьків, а відповідач без поважних причин не сплачував кошти за кредит в квартирі, в якій проживають неповнолітні діти, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити та визнати за позивачкою право власності на 76/100 частин квартири. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved