Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із уточненим в подальшому позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 26 січня 1985року між сторонами по справі укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС м. Душанбе. 26 січня 2001року [PERSON], перебуваючи з ним у шлюбі, придбала квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначав, що намагався потрапити до квартири, однак йому не вдалося це зробити, так як відповідач вчиняє йому перешкоди у користуванні та розпорядженні належною йому частиною квартири. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 70 кв.м.; усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою №7 будинку №137 по вул. Балківській в м. Одесі; вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. У березні 2018року [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, яка ухвалою суду була обєднана в одне провадження з зустрічним позовом. [PERSON] посилалась на те, що 26 січня 1985року між сторонами по справі укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС м. Душанбе. 26 січня 2001року [PERSON], перебуваючи з ним у шлюбі, придбала квартиру [ADDRESS]. Позивачка за зустрічним позовом просила суд поділити спільно нажите майно подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 70 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м. та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, у задоволені первісного позову в частині вимог про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення просив відмовити, посилаючись на їх безпідставність, проти визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що сторони, [PERSON] та [PERSON], перебувають у зареєстрованому шлюбі, зареєстрованому Відділом РАЦС м. Душанбе 26 січня 1985року. 26 січня 2001року [PERSON], перебуваючи у шлюбі, придбала квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] Право власності [PERSON] на квартиру зареєстроване 21 лютого 2001року. Загальна площа квартири 70 кв.м., житлова площа 39,5 кв.м. Згідно довідки про склад сімї та реєстрацію №516 КП ЖКС "Хмельницький" за адресою [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] з 25 жовтня 2006року. Відповідно до\~ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям\~\~під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті\~ст. 69 СК України\~визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.70 СК України, у разі поділу майна що є спільною власністю подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, в разі поділу спірної квартири частки кожного з подружжя є рівними. Стосовно вимог [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Спірна квартира перебуває у власності позивача, який відповідно до ст.383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України\~вправі порушувати питання про надання йому можливості користування належним йому майном шляхом вселення до квартири. Відповідно до\~статті 9 Житлового кодексу\~Української PCP ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана сторонами за договором купівлі-продажу під час перебування у шлюбі, тому права обох з подружжя на квартиру є рівними. За таких обставин права [PERSON] як власника частини спірної квартири підлягають захисту судом. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судом встановлено, що при зверненні до суду [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 704,80грн. Відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved