Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 28 травня 2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що під час спільного проживання в останній рік між ними постійно виникали сварки, в наслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Крім того, як зазначає позивач, вони втратили почуття любові і поваги, взаємодопомоги та підтримки. Позивач, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинено з січня 2015 року, а подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить їх інтересам просить шлюб розірвати за рішенням суду. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 01.06.2016 року [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила визначити місце проживання дитини разом з нею та стягнути з відповідача судовий збір (а.с.15). Зі змісту заяви [PERSON] від 01.06.2016 року вбачається, що він вимоги позову повністю визнає, просить його задовольнити та розглядати справу без його участі. Щодо проживання дітей з матір'ю не заперечує (а.с.17). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 28 травня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 327, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], актовий запис № 12, виданим виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області ( а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved