Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Дельта банк» на користь [PERSON] відсотки за Договором № 007-15526-251212 банківського вкладу (депозиту) від 25.12.2012 року у розмірі 177,76 доларів США, депозит за Договором № 20002006396908 банківського вкладу (депозиту) від 06.03.2014 року у розмірі 5 567,00 доларів США та нараховані відсотки у розмірі 220,93 доларів США, депозит за Договором № 00004005527630 банківського вкладу (депозиту) від 09.01.2014 року у розмірі 3 313,09 доларів США та нараховані відсотки у розмірі 61,40 доларів США. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов доведений, обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] було укладено Договір № 007-15526-251212 банківського вкладу, відповідно до якого [PERSON] внесла 2 800 дол. США. 09 січня 2014 року між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] було укладено Договір № 00004005527630 банківського вкладу (депозиту), відповідно до якого позивачка внесла 3 313,09 дол. США. 06 березня 2014 року між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] було укладено Договір № 20002006396908 банківського вкладу (депозиту), відповідно до якого позивачка внесла 5 567,00 дол. США. Позивач звернулася до банку з заявою про повернення внесених коштів, однак грошові кошти [PERSON] не були повернуті відповідачем. Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Встановленим фактам відповідають правовідносини, які регулюються ст.ст. 15,16, 626, 629, 638,1058,1060,1061,1074 ЦК України, відповідно до яких договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ст.. 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись чином, відповідно до умов договору. Правовідносини між банком та вкладниками також регулюються законодавством про захист прав споживачів. Про це свідчить постанова Пленуму Верховного Суду України (ВСУ) № 5 від 12.04.96 р. Роз'яснюючи судам питання про застосування Закону України "Про захист прав споживачів" до відносин, які ним регулюються, ВСУ постановив, що цей Закон не визначає певних меж своєї дії. Він повинен застосовуватися, зокрема, до договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян, у тому числі про відкриття і ведення рахунків тощо. Якщо положення нормативних документів, наприклад інструкції або постанови НБУ, суперечать чинному законодавству, суд застосовує норми цього законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, відноситься до категорії публічних договорів, в яких, згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, одна сторона взяла на себе обов'язок здійснювати кожному, хто до неї звернеться, зокрема, надання послуг банківського обслуговування. Частина 6 ст. 633 ЦК України встановлює, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті щодо умов публічного договору, які повинні встановлюватися однаковими для всіх споживачів, та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Не є також підставою для звільнення боржника від відповідальності за недодержання своїх обов'язків відсутність необхідних коштів, про що прямо зазначено в абзаці 2 частини 1 ст. 617 ЦК України. Таким чином, за договором за Договором № 007-15526-251212 банківського вкладу (депозиту) від 25.12.2012 року відповідачем не виплачені позивачці відсотки за період з листопада 2014 по день винесення рішення у розмірі 177,76 доларів США, за Договором № 20002006396908 банківського вкладу (депозиту) від 06.03.2014 року нараховані відсотки за період з листопада 2014 по день винесення рішення у розмірі 220,93 доларів США, за Договором № 00004005527630 банківського вкладу (депозиту) від 09.01.2014 року нараховані відсотки за період з листопада 2014 по день винесення рішення у розмірі 61,40 доларів США. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено заборони вкладникам звернення до суду з позовами до банку, що перебуває в тимчасовій адміністрації з вимогою про повернення вкладів (депозитів). Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі статті 88ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved