Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

позивач просить суд скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області [PERSON] про державну реєстрацію права (з відкриттям розділу), індексний номер: 197090 від 31.01.2013 р. за [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку, що розташований за адресою Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна [NUMBER] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області [PERSON] про державну реєстрацію права (з відкриттям розділу), індексний номер: 6238931 від 26.09.2013 р. за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0387 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22А, кадастровий номер 3222210100:01:155:0006, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 167085032222 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 гривень, а також витрат на правову допомогу адвоката в сумі 300 гривень, посилаючись на те, що 25.12.2012 р. між ним, [PERSON], та [PERSON] було укладено договір дарування 1/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22. Також, 25.12.2012 р. між ним та відповідачем було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,0387 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22А, кадастровий номер 3222210100:01:155:0006. Згідно ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції до 01.01.2013 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З 01.01.2013 р. вступив в дію Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться органами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та нотаріусами, як спеціальними субєктами, на яких покладено функції державного реєтратора прав. З метою державної реєстрації права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки відповідач звернувся до Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. Рішенням державного реєстратора [PERSON] про державну реєстрацію права (з закриттям розділу), індексний номер: 197090 від 31.01.2013 р. за відповідачем було зареєстровано право власності на 1/3 частину житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22. Рішенням державного реєстратора [PERSON] про державну реєстрацію права (з відкриттям розділу), індексний номер: 6238931 від 26.09.2013 р. за відповідачем було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0387 га, за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22А, кадастровий номер 3222210100:01:155:0006. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про скасування записів Державного реєстру прав, що може бути прийняте державним реєстратором у разі подання заінтересованою особою рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Необхідно зазначити, що рішенням Кагарлицького районного суду від 02.03.2015 р., яке набрало законної сили 14.05.2015 р. було розірвано вищезазначені договори дарування від 25.12.2015 р., за якими він подарував відповідачу 1/3 частину житлового будинку та земельну ділянку. Цим же рішенням суду за ним визнано право власності: на 1/3 частину житлового будинку, що розташований за адресою Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22; на земельну ділянку площею 0,0387 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22А, кадастровий номер 3222210100:01:155:0006. Також, рішенням суду вирішено здійснити державну реєстрацію його права власності за його заявою. З метою реєстрації права власності на частину житлового будинку та земельну ділянку він звернувся до Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. Проте, в Реєстраційній службі повідомили, що для проведення державної реєстрації його прав, необхідно скасувати державну реєстрацію прав відповідача, які були зареєстровані згідно договорів дарування. Однак, при вирішенні вищевказаної справи ним не ставилась позовна вимога саме: про скасування державної реєстрації прав власності відповідача на частину житлового будинку та земельної ділянки. Тому, суд не вирішив питання про скасування державної реєстрації прав відповідача. Враховуючи те, що рішенням Кагарлицького районного суду від 02.03.2015 р. було розірвано договори дарування частини житлового будинку та земельної ділянки укладені між ним та відповідачем, а також враховуючи те, що відповідачем було здійснено державну реєстрацію прав власності згідно розірваних на даний час договорів дарування, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», необхідно скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав відповідача частину житлового будинку та земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Представник відповідача в особі Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської областів судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів Згідно із ч.1\~ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. У відповідності до\~ст. 3 ЦПК України\~та\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, спірні правовідносини виникли внаслідок грубого порушення Відповідачами діючого\~Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі - Закон про державну реєстрацію прав), «Порядку Державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера», затверджених Кабінетом міністрів України. 25.12.2012 р. між позивачем, [PERSON], та [PERSON] було укладено договір дарування 1/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22. Також, 25.12.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,0387 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22А, кадастровий номер 3222210100:01:155:0006. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 02.03.2015 р., яке набрало законної сили 14.05.2015 р. було розірвано вищезазначені договори дарування від 25.12.2015 р., за якими позивач подарував відповідачу 1/3 частину житлового будинку та земельну ділянку. Цим же рішенням суду за позивачем визнано право власності: на 1/3 частину житлового будинку, що розташований за адресою Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22; на земельну ділянку площею 0,0387 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою Київська область, м. Кагарлик, вул. Шевченка, 22А, кадастровий номер 3222210100:01:155:0006. Також, рішенням суду вирішено здійснити державну реєстрацію права власності позивача за його заявою. З метою реєстрації права власності на частину житлового будинку та земельну ділянку позивач звернувся до Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. Проте, в Реєстраційній службі повідомили, що для проведення державної реєстрації його прав, необхідно скасувати державну реєстрацію прав відповідача, які були зареєстровані згідно договорів дарування. Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» врегульовані відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону про державну реєстрацію прав 17.10.2013 р. КМУ прийняв Постанову № 868 та в ч. 4 встановив порядок реєстрації нотаріальних дій: «державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що є похідними від права власності, проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно». Записи до Державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки для внесення відомостей по правочину який визнано недійсним, до Державного реєстру прав, було ухвалено рішення, яке є одним із етапів складової державної реєстрації врегульованої законом, це рішення має бути скасуване судом. Безпосередня робота по виключенню з Державного реєстру даних про реєстрацію майнових прав до компетенції суду не відносяться. Відповідно до\~ст 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону. 2. Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав у разі, якщо речове право на нерухоме майно, обтяження такого права набувається, змінюється або припиняється за субєктом державної реєстрації прав, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах або засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація проводиться іншим державним реєстратором. Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав на своє імя, на імя свого чоловіка (дружини), його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), субєкта господарювання, засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація прав проводиться іншим державним реєстратором. 3. Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобовязані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер обєкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Зразок та опис печатки державного реєстратора встановлює Міністерство юстиції України. Оскільки порушене право позивача, на підставі наведених даних поданих позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в пованому обсязі. За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК Українивитрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 47 цього Кодексу учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу. Згідно ізст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленоїзакономмінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій позасудовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому , недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Матеріалами справи підтверджено, що 21 грудня 2015 року позивач уклала договір на представництво та надання\~\~правової допомоги з адвокатом [PERSON]П ( а.с. 17) та сплатила 300 грн. за надання правової допомоги ( а.с. 18). Враховуючи наведене, суд вважає,\~\~за необхідне стягнути\~із відповідача витрати\~на правову допомогу в\~\~сумі 300,00 грн. за складання позовної заяви. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 974 грн. 40 коп.судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved