Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивачка в грудні 2016 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 16.10.2010 року, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.08.2014 року було розірвано. Від спільного подружнього у них народився син [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу і по даний час, дитина постійно проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні, а відповідач лише відвідує сина у різний час та забирає на прогулянки. Син має у квартирі свою окрему квартиру, стабільно харчується, перебуває під її наглядом, одягом та всім необхідним повністю забезпечений. Зазначила, що відповідач бере участь у вихованні сина шляхом періодичних побачень та прогулянок, час і місце яких він визначає самостійно без будь-якого погодження з нею, і це торкається її інтересів, адже вона не може спланувати свій час та не знає, коли і на скільки відповідачу заманеться побачитись з сином, та коли він його поверне. За таких частих та затяжних прогулянок вона не знає, де і з ким перебуває її син та чи йому нічого не загрожує. На підставі наведеного, з врахуванням змін і доповнень від 17.02.2017 року, просить суд визначити місце проживання сина разом з нею, та визначити спосіб участі відповідача у вихованні дитини. В судовому засіданні представник позивачки та позивачка позов підтримали, остання заявила клопотання про зменшення позовних вимог, згідно яких просить суд визначити місце проживання дитини разом з нею. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, а його представник щодо задоволення позову не заперечила. Представник органу опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області в судове засідання не зявилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 21.03.2017 року №69 п.26, п. 27. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21 серпня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16 жовтня 2010 року у відділі РАЦС Червоноградського МУЮ Львівської області, актовий запис №363 розірвано. Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №306498 від 27.12.2011 року. Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини № 69 від 21.03.2017 року, питання про проживання [PERSON], [INFO] з матір`ю [PERSON], та участь батька [PERSON] у вихованні сина є доцільним. В силу вимог ст. 140 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.ч. 2, 3\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків . Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1\~ст.160, ч. ст. 161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст. 160 СК ( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. На підставі наведеного вище, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення якими в даному випадку суд вважаєінтереси та потреби малолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров'я, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що позов згідно зменшених позовних вимогслід задоволити, та малолітню дитину: [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з позивачкою.

Outcome: approved