Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася з позовом до [PERSON] о про позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що малолітній перебуває на обліку у Службі у справах дітей ОМР як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах, з 06.04.2020р. по теперішній час перебуває в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області»» ОМР. Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження дітей згідно із ст.126 СК України. За час перебування дитини в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради» батьки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , жодного разу не відвідували сина, не телефонували, долею та здоров`ям не цікавились, моральної та матеріальної допомоги не надавали, тобто самоусунулись від виховання сина та свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не зробили жодної спроби повернути дітей. Згідно з рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13.07.2020р. відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від їх матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Враховуючи вищезазначене, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також позивач заявив вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, в якій також не заперечувала проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України). Обов`язковою явка сторін у судове засідання не визнавалась. Матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі належним чином повідомлених учасників справи. Зі згоди позивача справа розглядається в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] в м.Одесі, актовий запис №5313, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідно до свідоцтва про народження, батьками неповнолітнього є [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.12). Як зазначено у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 22.04.2020р., державна реєстрація народження проводилась відповідно до положень ст. 126 СК України (а.с.16). Відповідач [PERSON] , згідно відомостей, наданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради №1123ССд/01-08, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 24.07.2015р. (а.с.29). За інформацією КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 16.09.2020р. №332, під час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] жодного разу не дзвонив до закладу, не цікавився здоров`ям та долею дитини. За весь час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] в державних закладах та по теперішній час [PERSON] ухиляється від сплати аліментів. З питання щодо повернення малолітньої дитини до Служби у справах дітей Одеської міської ради та до державних закладів, в яких перебуває малолітній, ніхто не звертався. Про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина був повідомлений належним чином. Службою у справах дітей Одеської міської ради розміщено оголошення в газеті «Одеські вісті» про розшук [PERSON] , [INFO] , а також направлені листи начальнику відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності ГУНП України в Одеській області з проханням встановити місце знаходження особи. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13.07.2020р. по справі №523/6001/20 вирішено відібрати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від їх матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] (місце реєстрації: [ADDRESS] ), на особистий рахунок дітей аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 22.04.2020року. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] , [INFO] , залишився без батьківського піклування, оскільки матір та батько свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини. Відповідно до частини першої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Як зазначено у висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.11.2020р. №01-05-3/394вх про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , вирішено за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, оскільки батько ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною, що вказує на самоусунення від виховання дитини, а тому має бути позбавлений батьківських прав щодо дитини. Суд вживав всі можливі заходи щодо виклику відповідача в судове засідання, однак [PERSON] в судові засідання не з`являвся, пояснень з приводу позовних вимог не надавав, доказів щодо перешкод у спілкування з дітьми суду не надавав. Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має. Оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні безперечно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини і на цих підставах повинен бути позбавленим батьківських прав. Відповідач у добровільному порядку матеріально дитину не утримує. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Разом з тим, позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від виконання обов`язку утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, встановлено наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] й стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку платника аліментів. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. щодо розгляду вимог немайнового характеру про позбавлення батьківських прав та 840,80 грн. щодо вимог про стягнення аліментів - всього в сумі 1681,60 грн.

Outcome: approved