Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області, в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON], був укладений кредитний договір № 11336116000, відповідно до додаткової угоди від 30.01.2009 року, був змінений на № 11336116001, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30000,00 USD з розрахунку 14 % річних на строк з 18.04.2008 року по 18.04.2018 року. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язання, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк»прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (Замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до Договору. Відповідно до додаткового договору від 30.01.2009 року, відповідач взяв на себе зобов'язання повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 460 дол. США, 25 числа кожного місяця строку кредитування. Виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується іпотекою відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON], Іпотечного договору № 83426 від 18.04.2008 року, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно (двокімнатна квартира), загальною площею 51,2 кв.м. - жилою площею 28,7 кв.м., та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 05.09.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 725 024,24 грн., з яких, за додатковою угодою до кредитного договору, сума заборгованості за кредитом - 707 667,73 грн., сума заборгованості за кредитом - 365 432,70 грн.; сума заборгованості за відсотками 342 235,03 грн. Сума заборгованості за кредитним договором складає 17 356,51 грн. Позивач просив в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості у розмірі 725 024,24 грн., за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення за договором іпотеки № 83426 від 18.04.2008 року, шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки, а саме : двокімнатну квартиру, загальною площею 51,2 кв.м., жилою площею 28,7 кв.м., що належить Іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло вданого Органом приватизації Боярської міської ради 24.11.1999 року. Представник позивача направила до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. Суд перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України визначає що кедитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 516 ЦК України визначає що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Стаття 33 даного Закону визначає що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про іпотеку» у разі звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов'язання перед наступним іпотекодержателем не настав. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Як встановлено у судовому засіданні, 18.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON], був укладений кредитний договір № 11336116000, відповідно до додаткової угоди від 30.01.2009 року, був змінений на № 11336116001, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30000,00 USD з розрахунку 14 % річних на строк з 18.04.2008 року по 18.04.2018 року. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язання, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк»прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (Замість АТ «УкрСиббанк» від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до Договору. Додатковою угодою від 30 січня 2009 року № 11336116001 укладеною між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] була змінена схема погашення кредиту. Відповідно до додаткового договору від 30.01.2009 року, відповідач взяв на себе зобов'язання повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 460 дол. США, 25 числа кожного місяця строку кредитування. Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Строк сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані. Відповідно до п. 3.1.3, 3.1.4 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої суми кредиту та сплати процентів за кредит, у разі порушення позичальником умов цього договору. Відповідно до п. 3.4.3, позичальник зобов'язується достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Договору. Крім того 18 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки № 83426. Відповідно до предмету даного договору іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно (двокімнатна квартира) загальною площею 51,2 кв.м., жилою площею 28,7 кв.м., що належить Іпотекодавцю-1 ([PERSON].) та Іпотекодавцю-2 ([PERSON].) на праві спільної сумісної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно п. 1.2. даного договору іпотекою забезпечуються в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань Іпотекодаця за договором про надання споживчого кредиту № 11336116000. Відповідно до п. 4.1. Іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем: випадках, зазначених в п.п. 2.1.1.-2.1.2 даного іпотеки; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи - Іпотекодавця; у разі порушення іпотедавцем будь-якого зобов'язання за даним договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за даним договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, згідно розрахунку наданого позивачем станом на 05.09.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 725 024,24 грн., з яких, сума заборгованості за додатковою угодою складає - 707 667,73 грн., в тому числі сума заборгованості за кредитом - 365 432,70 грн.; сума заборгованості за відсотками 342 235,03 грн. Сума заборгованості за кредитним договором складає 17 356,51 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] були порушені вимоги кредитного договору, що спричинило порушення прав позивача які були забезпечені Іпотечними договорами, і які підлягають захисту шляхом звернення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру за позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає пропорційно на відповідачів. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 572, 575, 589, 625, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про Іпотеку», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та

Outcome: approved