Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Позов обгрунтовує тим, що 15.05.1999 року вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Ризинською сільською радою Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 6. Від вказаного шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] і дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем [PERSON] не склалося, так як у неї з ним виявились діаметрально протилежні погляди на цінності в житті та шлюб. Хоча їх сімейне життя тривало майже двадцять років, вони за цей час не змогли налагодити нормальні стосунки. Відповідач зловживає спиртними, а також неодноразово допускав подружню невірність і на даний час співмешкає в м.Черкасах з іншою жінкою. Він не цікавиться інтересами сім`ї та дітей, їхнім життям, інтересами, досягненнями та проблемами. Вони тримають велике господарство і город, але всім опікується вона при допомозі дітей. Через байдужість чоловіка до сім`ї та його небажання приймати участь у веденні господарства у них стали виникати непорозуміння та суперечки. Через різне розуміння вирішення життєвих проблем він влаштовує сварки без будь-якого приводу, не поважаючи її та її думку. Вказане негативно впливає на здоровий розвиток та належне виховання їхніх дітей. Внаслідок вищевказаного повага і любов між ними зникли. Вважає, що їх сім`я фактично розпалась і вона не бачить сенсу в її збереженні. У квітні 2017 року відповідач [PERSON] поїхав працювати в м.Умань, де знайшов роботу у філії «Автодор», проте через постійні п`янки його звільнили з роботи, і в кінці червня 2017 року він переїхав працювати в м.Черкаси. З квітня 2017 року їх сім`я фактично припинила існувати - вони перестали вести спільне господарство, а шлюбні стосунки припинені з 07.03.2017 року. [PERSON] лише періодично приїжджає додому, щоб взяти продукти харчування, які вона встигає виростити та надбати в господарстві і при цьому ще і влаштовує лайки та всіляко її ображає та принижує. Як їй стало відомо, в м.Черкасах він проживає з іншою жінкою, проте за якою адресою він мешкає не говорить нікому, навіть батькові і рідному братові. З часу, коли відповідач працював в Умані та Черкасах, гроші в сім`ю він не привозив і будь-яких коштів на утримання дочки та навчання сина не надавав і не надає. Вона переконана, що їхній шлюб існує лише формально, зберегти сім`ю неможливо і робити цього вона не бажає. Відповідач не заперечує, що їх малолітня дочка проживала з нею, проте домовленості про добровільне надання матеріальної допомоги на її утримання між ними не досягнуто, а тому вона буде звертатись до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] . Син [PERSON] хоча і досягнув повноліття, проте у зв`язку з продовженням навчання у вищому навчальному закладі потребує фінансової допомоги батьків. Оскільки, батько такої допомоги дитині добровільно не надає, вона також буде звертатись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Майно, яке являється спільною сумісною власністю подружжя вони розділять самостійно. ЇЇ дошлюбне прізвище - [PERSON] , після укладення шлюбу із відповідачем їй було присвоєно прізвище [PERSON] , яке вона бажає залишити після розірвання шлюбу. Тому просить даний шлюб розірвати та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 22.11.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. /а.с.24/. Відповідачем та його представником 25.02.2020 року подано відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою, однак частково не погоджується з обставинами, на які посилається позивачка, як на причину розірвання шлюбу, оскільки вказані у позовній заяві ствердження не підтверджені належними та допустимими доказами та являються нічим іншим, як наклепом на відповідача. В частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2200 грн. на користь позивача просив відмовити, вказавши, що документи на правову допомогу, надані позивачем та її представником складені навмисно, з метою стягнення з відповідача необгрунтованих витрат на правову допомогу, надану позивачу (а.с.33-35). Ухвалою суду від 25.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Павленко С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, а також стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати за сплату судового збору в сумі 768,40 грн. та 2200 грн. згідно квитанції, хоча в розрахунку затраченого часу адвокатом по підготовці та веденню цивільної справи у суді наданого в судовому засіданні 27.05.2020 року сума вказана 2400 грн.,а просять стягнути з відповідача на користь позивача 2200 грн.. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Малашевський К.Л. в судовому засіданні підтримали відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнали частково, зазначивши, що [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою, однак частково заперечили проти обставин, на які вказує позивачка у позовній заяві та просили не стягувати з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правовою допомогою в зв`язку з їх необґрунтованістю,а також вважають,що дана сума є завищеною. Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, надавши оцінку позиціям обох сторін у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 15.05.1999 року сторони зареєстрували шлюб у Ризинській сільській раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 6 (а.с. №9). За час перебування у шлюбі в сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.07.2000 року (а.с.10) та дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.07.2007 року (а.с.11). Спору про місце проживання неповнолітньої дитини у судовому засіданні не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України та ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно п.10 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з березня 2017 року, позивачка зазначає, що спільне життя із відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на цінності в житті та шлюб. Відповідач зловживає спиртними, а також неодноразово допускав подружню невірність і на даний час співмешкає в м.Черкасах з іншою жінкою. Він не цікавиться інтересами сім`ї та дітей, їхнім життям, інтересами, досягненнями та проблемами. Через різне розуміння вирішення життєвих проблем він влаштовує сварки без будь-якого приводу, не поважаючи її та її думку, внаслідок чого повага і любов між ними зникли. Вважає, що їх сім`я фактично розпалась і вона не бачить сенсу в її збереженні. У квітні 2017 року відповідач [PERSON] поїхав працювати в м.Умань, де знайшов роботу у філії «Автодор», проте через постійні п`янки його звільнили з роботи, і в кінці червня 2017 року він переїхав працювати в м.Черкаси. З квітня 2017 року їх сім`я фактично припинила існувати - вони перестали вести спільне господарство, а шлюбні стосунки припинені з 07.03.2017 року. [PERSON] лише періодично приїжджає додому, щоб взяти продукти харчування, які вона встигає виростити та надбати в господарстві і при цьому ще і влаштовує лайки та всіляко її ображає та принижує. Відповідач у своєму відзиві не заперечує проти того, що є такі конфлікти між ним та позивачкою, однак не погоджується з ствердженнями позивачки про: - зловживання відповідача алкогольними напоями; - нібито допущення відповідачем подружньої невірності; - через постійні п`янки його звільнили з роботи, і в кінці червня 2017 року він переїхав працювати в м.Черкаси; - [PERSON] влаштовує лайки та всіляко мене ображає та принижує. Він також не спростовував факт, що сімейні відносини з дружиною були припинені у березні 2017 р. При винесенні рішення суду, суд вважає доведеним факт припинення шлюбних відносин між сторонами з березня 2017 р., оскільки позивачка по тексту позову зазначає саме цю дату, а відповідач у своєму відзиві на позов, ці обставини не спростовує, що й підтверджено сторонами у судовому засіданні. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені з березня 2017 р. (понад два роки назад), і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилася та зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач проти розірвання шлюбу з позивачкою заперечень не надав, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, шлюб існує лише формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до ст.ст.264-265 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Розглядаючи вимоги позивачки про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 2200 грн.00 коп., суд приходить до наступного. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Матеріалами справи встановлено, що з метою захисту своїх порушених прав позивач звернулася за наданням їй правової допомоги до адвоката Павленка С.І. Серед доказів, які подала позивачка на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2200 гривень представником позивача до матеріалів позову надано ордер серії ЧК №108549, виданий адвокатом Павленком С.І. на представництво в суді інтересів [PERSON] . від 16.09.2019 року; договір про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Павленком С.І. та Гончар В . Є . від 16.09.2019 року; додаткову угоду до договору від 16.09.2019 року, в якому вказано про виплату гонорару в розмірі 2200 грн.із розрахунку 600 грн.за годину його роботи; квитанцію до прибуткового касового ордеру №48 від 16.09.2019 року про сплату 2200 грн.; попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат на суму 2200 грн.; детальний розрахунок затраченого часу адвокатом Павленком С.І. по підготовці та веденню цивільної справи станом на момент подачі до суду заявленого позову 18.09.2019 року. Підписуючи додаткову угоду до договору від 16.09.2019 року про представництво, адвокат Павленко С.І. та позивач [PERSON] підтвердили надання правової допомоги належним чином, її повну оплату та відсутність будь-яких взаємних претензій з приводу її надання. Щодо твердження представника відповідача адвоката Малашевського К.Л. про безпідставність заявленої вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, в зв`язку з їх необгрунтованістю, суд зазначає наступне. П.4 Договору про надання правової допомоги від 16.09.2019 року передбачено, що за надання правничої допомоги клієнт зобов`язується сплатити представникові гонорар, розмір якого визначається додатковими угодами. Таким чином, сторони в договорі погодили, що належне виконання послуг підтверджується додатковою угодою про представництво. Згідно попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат [PERSON] , попередня часткова сплата гонорару адвокату Павленку С.І. за надану ним правничу допомогу станом на момент подачі позовної заяви в сумі 2200 грн. З наданого розрахунку затраченого часу адвокатом Павленком С.І. по підготовці та веденню цивільної справи, розрахунок суми судових витрат [PERSON] складався з: укладення договору, вчинення документів, надання консультації - 300 грн.; підготовка позовної заяви - 600 грн.; підготовка заяви - 200 грн.; підготовка попереднього (орієнтовного розрахунку) - 100 грн.; підготовка заяви - 100 грн.; підготовка розрахунку - 200 грн.; надання консультації - 200 грн.; підготовка заяви від 13.01.2020 року про ознайомлення із справою - 100 грн.; ознайомлення 16.01.2020 року із матеріалами справи - 100 грн.; участь у судовому засіданні 25.02.2020 року - 300 грн.; підготовка розрахунку - 200 грн.; а всього 2400 грн. Оскільки представником позивача доведено належними та допустимими доказами факт надання позивачу юридичних послуг на виконання договору, а тому у суду наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування понесених судових витрат. Таким чином, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката належним чином підтверджені, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2200 грн. витрат на професійну правничу допомогу згідно квитанції про сплату в сумі 2200 грн.. Окрім вказаного, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 16.09.2019 року № 16U7462ОМ. На підставі викладеного,

Outcome: approved