Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Прокурор звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що вироком Немирівського районного суду від 27.02.2018 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що [PERSON] внаслідок своїх протиправних дії спричинив тілесні ушкодження [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідок виданих Липовецькою центральною районною лікарнею № 399/1, № 399/2 від 26.06.2019 потерпілі знаходились на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні вказаного медичного закладу, а саме: [PERSON] з 09.02.2017 по 02.03.2017, у зв`язку із чим на його лікування було затрачено 3680,04 грн.; [PERSON] з 09.02.2017 по 24.02.2017, у зв`язку із чим на її лікування було затрачено 2628,60 грн.. Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не відшкодовує вказані витрати, прокурор просить суд у примусовому порядку стягнути з [PERSON] на користь комунального некомерційного підприємства «Липовецька центральна районна лікарня» вказані витрати на лікування потерпілих від злочину. Ухвалою суду від 12.11.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, подачі відзиву чи зустрічного позову. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що вироком Немирівського районного суду від 27.02.2018 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст. 75 КК України засудженого від відбування призначеного основного покарання звільнено з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю в 3 роки. Вказаний вирок суду набрав законної сили 30.07.2018. Згідно судового рішення було встановлено, що 09.02.2017 близько 08:52 год. [PERSON] , керуючи технічно - справним автомобілем марки «Renault Magnum АЕ 390» д.н. [NUMBER] , рухаючись :у м.. Липовець по вул. Першотравневій у напрямку м. Вінниця, виїхавши на кругове перехрестя допустив зіткнення із легковим автомобілем «ВАЗ 2106» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та який наближався по рівнозначній дорозі до перехрестя з правої сторони, внаслідок чого водій автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та пасажирі вказаного автомобіля [PERSON] та [PERSON] отримали різного роду тілесні ушкодження, а саме: [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, оскільки закрита травма грудей і живота з розривом селезінки, пошкодження правої долі печінки, лівобічним гемотораксом являлись небезпечними для життя в момент спричинення і обумовили загрозливі для життя явища; [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, оскільки закрита травма живота з розривом селезінки являлась небезпечною для життя в момент спричинення і обумовила загрозливі для життя явища; [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на зазначене, суд вважає, обставини щодо правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою є встановленими та такими, що не підлягають доказуванню у даній справі. Згідно довідок виданих Липовецькою центральною районною лікарнею № 399/1, № 399/2 від 26.06.2019 потерпілі від злочину знаходились на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні: [PERSON] з 09.02.2017 по 02.03.2017 та провів 21 ліжко - днів, загальна сума лікування хворого становить 3680,04 грн.; [PERSON] з 09.02.2017 по 24.02.2017 та провела 15 ліжко - днів, загальна сума лікування хворого становить 2628,60 грн. Таким чином, закладом охорони здоров`я на лікування потерпілих від злочину було затрачено 6308,64 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95 року N 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжкодня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Немирівським районним судом Вінницької області при ухвалені обвинувального вироку стосовно відповідача не вирішувалось питання в рамках кримінального провадження №137/753/17 про відшкодування коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілих від злочину осіб. Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Як убачається із довідки-розрахунок медичного закладу (а.с.4, 5) [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні 21 ліжко - днів, вартість якого 175, 24 грн., загальна вартість 3680, 04 грн. [PERSON] 15 ліжко - днів, вартість одного дня 175, 24 грн., всього 2628, 60 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим, за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, позов слід задовольнити в повному обсязі, а кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілого стягнути на користь позивача, який є комунальним закладом. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а оскільки позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, тому такі витрати підлягають стягненню із відповідача в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved