Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Будовська Н.В. 15.04.2020 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 27.08.2017 р. за договором позики позивач передала [PERSON] 80 000 грн. строком на два роки, тобто по 27.08.2019 р. із щомісячною сплатою 3500 грн. У вказану дату та до цього часу відповідач борг у добровільному порядку не повернув. Посилаючись на ст..ст.625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 80 000 грн., інфляційні витрати в сумі 7600,50 грн., 3% річних від простроченої суми - 3827,04 грн., а також судові витрати. Ухвалою від 24.04.2020 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 26.05.2020 р. 26.05.2020 р. розгляд справи відкладено на 06.08.2020 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити та долучити до матеріалів справи оригінал розписки [PERSON] . Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положенням ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до тексту розписки від 27.08.2017 р. [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] суму в розмірі 80 000 грн. протягом двох років з дати написання розписки, сплачувати щомісячно 3500 грн., починаючи з 25.10.2017 р. (а.с.8). Позивач зазначає, що зобов`язання по поверненню грошових коштів [PERSON] не виконав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст..1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення несплаченої суми позики в розмірі 80 000 гривень, законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст.625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст.625 ЦК України. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в сумі 7600,50 грн. та 3% річних - 3827,04 грн. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення суми боргу, 3% річних, інфляційних витрат в сумі 91427,54 грн., згідно наданого позивачем розрахунку, який не спростований відповідачем в процесі розгляду справи (ст.12, 80 ЦПК України), підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 914,27 грн.

Outcome: approved