Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача , в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що остання не проживає в ній з березня 2011 року, будь-яких обов`язків по утриманню житла не несе. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, паро дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №422 від 08.04.1983 р. «Про заселення 9-поверхового 215 квартирного житлового будинку по [ADDRESS] » надано квартиру №25 [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва про зареєстрований осіб в житловому приміщенні від 07.07.2020 р. в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно Акту про не проживання, посвідченого ОСББ «Улей» від 23.09.2020 р., сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з березня 2011 року. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються статтями 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України у разі користування майном (житлом) власника. Згідно із ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у встановлених випадках. Виходячи із положень статей 71, 72 ЖК України та роз`яснень, даних у п. 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами, право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї зберігається протягом шести місяців. Внаслідок відсутності цих осіб понад встановлені строки без поважних причин, суд має право визнати особу такою , що втратила право користування жилим приміщенням. Касаційний цивільний суд Верховного Суду в постанові від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц зробив висновок, що аналіз ст.71,72 ЖКУкраїнської PCP дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі більше шести місяців. Доказів наявності поважних причин такого непроживання, суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved