Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON]звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 25 квітня 2009 року по 18 лютого 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати у позивачки. Відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2013 року із відповідача на утримання дитини були стягнуті аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Однак, після розірвання шлюбу відповідач взагалі перестав цікавитись життям дитини, не займається вихованням та утриманням сина, жодного разу він дитину не відвідав, не виявляв бажання спілкуватись із сином, не цікавився умовами його проживання, ніяким чином дитину не забезпечував і на даний час заборгованість по аліментам складає 40000 грн. Оскільки відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, то позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, пердставивши заяву, в якій повністю підтримує позов, а справу просить розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представив заяву, в якій він повністю визнає позов, а справу просить розглядати без його участі. Третя особа в судове засідання також не з'явилась, представивши заяву в якій справу просить розглядати без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що з 25 квітня 2009 року по 18 лютого 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, а дитина залишилась проживати у позивачки. Статтею 150 СК України передбачено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК підставою для позбавлення батьківських прав батьків є ухилення останніх від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що відповідач з 2012 року не проживає разом із дитиною, з того часу він сина жодного разу не відвідав, ніяким чином не займається вихованням та утриманням дитини, не цікавиться умовами її проживання і матеріально сина взагалі не забезпечує. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує та ухиляється від своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, а тому його необхідно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved