Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила збільшити суму аліментів та змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] з твердої грошовій сумі, яка становить 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на частку від заробітку в розмірі 1/4\~(однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також просила стягнути з відповідача суму додаткових витрат на їх неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] в розмірі 144035 грн., а саме на розвиток здібностей дитини та виховання дитини в ДОУ «ЗНАЙКА». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у позивача та відповідача народилася спільна дитина [PERSON] [INFO] . Рішенням Приморського районного суду від 20 лютого 2017р. був розірваний шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідач з дитиною не зустрічається і не спілкується. Відповідач сплачує позивачу аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, що становить менше встановленого законом мінімального розміру аліментів. Позивач фактично самостійно забезпечує дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. Позивач забезпечує для дитини дозвілля, купує продукти харчування, одяг, взуття, іграшки та все що потрібно для життєдіяльності дитини. Відповідач, є батьком спільної з позивачем дитини та зобов`язаний нести рівні з позивачем матеріальні витрати на утримання їхньої дитини. На цей час збільшилися витрати на утримання дитини. Позивач вважає необхідним збільшити розмір стягнених аліментів та спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень на частку від доходу відповідача, яку він отримує як власник та директор ТОВ «Востоктрейдінвест». У дитини проявлялися здібності до малювання, вивчення англійської мови. Позивачем було прийняте рішення, для розвитку здібностей дитини проходити виховання в ДОУ «Знайка». Відповідач не заперечував проти розвитку здібностей дитини та її виховання в ДОУ «Знайка», але не приймав участі у сплаті додаткових витрат на дитину. Згідно договору про надання комплексу послуг по знаходженню дитини в ДОУ «Знайка» від 01 серпня 2017р. дитина виховувалася та розвивала свої здібності в Приватному закладі «Одеський приватний дошкільний заклад дитячий садок «Доу Знайка». Фактичні витрати для розвитку здібностей дитини та її виховання в ДОУ «Знайка» складали у середньому 8000 (вісім тисяч) гривень в місяць. За період з 01 серпня 2017р. по 31 липня 2021р. загальна сума додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та її виховання в дитячому садку «Знайка» склали 288070 грн., що підтверджують квитанції (копії будуть надані до першого судового засідання). Половина від загальної суми додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та її виховання в дитячому садку «Знайка» складає 144035 грн. Відповідач добровільно сплачувати додаткові витрати на дитину відмовляється. Фактично понесені позивачем додаткові витрати на дитину були зумовлені особливими обставинами а саме: розвиток здібностей дитини та її виховання в дитячому садку ДОУ «Знайка». У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали просили у його задоволенні відмовити. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документів, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. У відповідності до\~ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Згідно зі\~ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 2ст.\~182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до абз. 4 п. 17постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Відповідно до абз. 4 п. 23постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Згідно ст.\~185\~Сімейного Кодексу\~України той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини).\~Додаткові витрати\~на дитину\~можуть покриватися\~після їх\~фактичного понесення. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей. Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). З матеріалів справи вбачається, що дитина навчалася та розвивала свої здібності згідно договору про надання комплексу послуг по знаходженню дитини в ДОУ «Знайка» від 01 серпня 2017р. і в Приватному закладі «Одеський приватний дошкільний заклад дитячий садок «Доу Знайка». Фактичні витрати для розвитку здібностей дитини та її виховання в ДОУ «Знайка» складали у середньому 8000 (вісім тисяч) гривень в місяць. За період з 01 серпня 2017р. по 31 липня 2021р. загальна сума додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та її виховання в дитячому садку «Знайка» склали 288070 грн., що підтверджують відповідні квитанції. Половина від загальної суми додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та її виховання в дитячому садку «Знайка» складає 144035 грн. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 144035гривень. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року\~за\~№3477-IV\~застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: approved