Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Рух справи в суді. [PERSON] 14.09.2020 року звернулась до суду з позовом до Красноградського житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства, в якому просила постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь для відшкодування завданої матеріальної шкоди 44599,90 грн. та понесені судові витрати зі сплатим судового збору у розмірі 840,80 грн. Ухвалою судді від 16.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17.11.2020 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі у якості співвідповідача Красноградську міську раду Харківської області. Ухвалою суду від 10.12.2020 року за клопотанням позивача замінено у справі неналежного відповідача Красноградську міську раду на належних відповідачів: виконавчий комітет Красноградської міської ради Харківської області та відділ благоустрою та житлового-комунального господарства Красногадської міської ради. Долучено до цивільної справи уточнену позовну заяву [PERSON] , а також прийнято відмову [PERSON] від позовних вимог до Красноградського ЖРЕП. Ухвалою від 21.01.2021 року за клопотанням позивача замінено у справі неналежного відповідача відділ благоустрою та житлово-комунального господарства Красноградської міської ради на відділ житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Красноградської міської ради. Ухвалою від 03.02.2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою від 15.04.2021 року за клопотаннями представника позивача [PERSON] при розгляді даної цивільної справи суд повернувся на стадію підготовчого засідання, замінив у справі неналежних відповідачів виконавчий комітет Красноградської міської ради та відділ житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Красноградської міської ради на Красноградську міську раду, а також прийнято до розгляду уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 11.05.2021 року закрито провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. Виклад позиції позивача. Відповідно до уточнено позовної заяви (а.с. 129-134) [PERSON] просить постановити рішення про стягнення з відповідача Красноградської міської ради на її користь для відшкодування завданої матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок падіння 28.08.2020 року дерева на її автомобіль, 21778,92 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн та оплати вартості проведеної судової експертизи у розмірі 2745,79 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що їй на праві особистої власності належить автомобіль SUBARU IMPREZA XV, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який перебуває у користуванні її доньки [PERSON] . 28 серпня 2020 року, близько 13:45 год. дочка залишила автомобіль біля багатоквартирного будинку [ADDRESS] , а сама зайшла до приміщення магазину, розташованому на першому поверсі вказаного будинку. В цей час на автомобіль впала суха деревина, внаслідок чого автомобіль був технічно пошкоджений. Погодні умови 28.08.2020 року були гарними - тепла, суха, безвітряна погода. Причиною падіння дерева стало те, що воно було повністю сухим, з трухлявим корінням. Пошкодженням автомобіля їй завдана матеріальна шкода. З метою визначення величини спричиненого їй матеріального збитку, нею було замовлено проведення автотоварознавчої експертизи в Харківському науковому - дослідному інституті судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бакаріуса. Згідно висновку експертизи за результатами автотоварознавчої експертизи №18051 від 11.11.2020 року величина матеріального збитку, спричиненого їй внаслідок падіння дерева на автомобіль, що мало місце 28.08.2020 року, складає 21778,92 грн. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Красноградська міська рада подала відзив на уточнену позовну заяву (а.с. 148-149) в якому позов не визнала з наступних підстав. Зокрема вказують на те, що позивач, який є власником автомобіля стверджує, що 28.08.2020 року близько 13:45 год. її дочка [PERSON] залишила автомобіль біля багатоквартирного будинку [ADDRESS] , а сама зайшла до приміщення магазину, який розміщений на першому поверсі вказаного будинку, після чого на автомобіль впало дерево, яке його пошкодило. Позивач зазначає, що погодні умови 28.08.2020 року були гарними, тепла, суху, безвітряна погода, а причинами падіння дерева, на її переконання є те, що воно було сухим, з трухлявим корінням. При цьому до власних тверджень позивачем не надано до суду належних доказів щодо погодних умов на час настання події. Крім того експертиза зрізів дерева не проводилась, у справі відсутні будь-які докази, що зазначене дерево досягло своєї вікової межі - було сухостійним чи трухлявим. Також до позову додано фото з яких не можливо становити, що саме слугувало причиною падіння дерева, та що саме через його падіння завдано шкоди саме цьому автомобілю. Твердження позивача про причини падіння дерева базуються лише на власних висновках, який переконаний що дерево було сухим, трухлявим. При цьому позивач не перебувала на місці події під час її настання, не володіє спеціальними знаннями, які б дозволяли їй робити подібні висновки, тому вони є лише власними припущеннями. Тобто з викладеного можна зробити висновок, що позовна заява складена позивачем зі слів своєї дочки, а відомості викладені в позові та в довідці відділу поліції стосовно часу залишення автомобіля не співпадають, позивач стверджує, що дочка залишила автомобіль біля будинку о 13:45 год, а у довідці відділу поліції зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що [PERSON] залишила автомобіль близько 11:00 год., у зв`язку із чим не можливо встановити час, місце і обставини за яких було пошкоджено автомобіль. Крім того в матеріалах перевірки Красноградського ВП ГУНП в Харківській області (лист та довідка від 02.09.2020) неодноразово зазначається, що автомобіль SUBARU IMPREZA XV номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] , що не відповідає дійсності та ставить під сумнів можливість використання зазначених матеріалів у якості доказів по даній справі. Також на думку міської ради є безпідставним посилання позивача на те, що відсутність балансоутримувача дерев у житловій зоні міста призвело до пошкодження автомобіля тому, що сухостійне дерево вчасно не було видалене, але при цьому відомості про стан дерева до 28.08.2020 року відсутні, експертиза зрізів деревини після настання події не проводилась, заяви від будь-яких осіб до виконавчого комітету міської ради щодо необхідності видалення зазначеного дерева як аварійного не надходило, тому не можна стверджувати, що внаслідок бездіяльності міської ради завдано шкоду позивачу. Також вказують на те, що позивачем не доведено складових елементів шкоди в тому числі: факту заподіяння шкоди діями (бездіяльністю) відповідача в особі Красноградської міської ради, в позові відсутні дані про те яким саме чином позивачу заподіяно шкоду діями (бездіяльністю) міської ради; вини міської ради у неналежному утриманні об`єктів благоустрою та протиправної її дії (бездіяльності); безпосереднього причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) міської ради та спричиненою позивачу шкодою у зв`язку з падінням дерева, яка за твердженням позивача спричинило пошкодження автомобіля. Крім того посилаються на те, що за твердженням позивача місцем де сталася подія внаслідок якої було пошкоджено її автомобіль є територія поблизу багатоквартирного будинку по [ADDRESS] з фотографій доданих до позову вбачається, що автомобіль було припарковано на місці поряд зі стіною будинку, яке не відведене для паркування автомобіля, що є порушенням правил благоустрою. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Штеця В.М. до суду 03.06.2021 року надійшла письмова заява в якій просить розглянути справу без участі позивача та його представника. Від представника відповідача Красноградської міської ради - Гірмана В.В. до суду 03.06.2021 року надійшла письмова заява в якій просить справу розглядати без представника міської ради, проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Враховуючи, що сторони в судове засідання 03.06.2021 року не з`явились, від їх представників до суду надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо відшкодування збитків, зокрема, щодо відшкодування матеріальної шкоди спричиненої падінням дерева. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля SUBARU IMPREZA XV, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 7). Також судовим розглядом встановлено, що 28 серпня 2020 року близько 13:45 год. на автомобіль SUBARU IMPREZA XV, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] та який перебував у користуванні її доньки [PERSON] , біля будинку [ADDRESS] впало дерево та пошкодило автомобіль позивача. [PERSON] звернулась до Красноградського ВП ГУНП в Харківській області з заявою за фактом заподіяння шкоди спричиненої пошкодження автомобіля SUBARU IMPREZA XV, номерний знак [NUMBER] через падіння сухого дерева (довідка «Про результати розгляду звернення гр. [PERSON] від 02.09.2020») та заявниці рекомендовано звернутися до суду з позовом до Красноградського ЖРЕП для відшкодування завданої шкоди (а.с. 8-9). Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса №18051 від 11.11.2020 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля SUBARU IMPREZA XV, номерний знак [NUMBER] складає 21778,92 грн (а.с.37-47). Інформацією Красноградської міської ради, на адвокатський запит, від 25.11.2020 року повідомлено, що за наявною інформацією міською радою не приймалось рішення щодо визначення балансоутримувача зелених насаджень розташованих біля багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 72). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, виходячи зі змісту ст.1166 ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а на останнього в даному випадку покладається лише обов`язок доведення факту заподіяння шкоди та її розміру. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року, справа № 761/6010/15-ц, провадження № 61-15835св18. Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання в зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також розмір заподіяної шкоди підтверджуються наданими позивачем: довідкою Красноградського ВП ГУНП в Харківській області «Про результати звернення гр. [PERSON] » від 02.09.2020 за наслідками розгляду звернення перевірки ЖЄО №4650 від 28.08.2020 року щодо пошкодження автомобіля SUBARU IMPREZA XV, номерний знак [NUMBER] та висновком про проведення експертного дослідження по встановленню вартості пошкодження автомобіля від 11.11.2020 року. Зокрема у довідці Красноградського ВП ГУНП в Харківській області «Про результати звернення гр. [PERSON] » від 02.09.2020 за наслідками розгляду звернення зазначено, що проведеною перевіркою встановлено, що заявниця ( [PERSON] ) близько 11:00 год. приїхала на роботу де поставила власний автомобіль на вул. Преображенській, біля будинку №6 на відстані 10 метрів від будинку автомобіль SUBARU IMPREZA XV, номерний знак [NUMBER] та на відстані трьох метрів біля деревини породи «Рябіна» сама пішла на робоче місце. Близько 13:45 год. остання почула спрацювання сигналізації, коли подивилась, що трапилось, заявниця виявила, що на її автомобіль впала суха деревина породи «Рябіна», корінь якої повністю сухий, яка пошкодила автомобіль заявниці, а саме: заднє скло, кришку багажника, задній бампер, з чого вбачається, що 28 серпня 2020 року близько 13:45 год. на автомобіль SUBARU IMPREZA XV, номерний знак [NUMBER] біля будинку №6 по вул. Преображенській в м. Краснограді Красноградського району Харківської області впало дерево та пошкодило вказаний автомобіль. Право власності позивача на вищевказаний автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Враховуючи вищевикладене суд не приймає доводи відповідача про те, що позивачем не було доведено вини відповідача, зокрема доводи про те, що позивачем не надано докази про погодні умови, які було в день події, експертизи зрізів дерева, оскільки саме на відповідача відповідно до чинного законодавства покладено обов`язок щодо доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. У зв`язку з цим, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимим доказами факт заподіяння їй матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження належного їй на праві власності транспортного засобу через падіння дерева. При цьому саме Красноградська міська рада повинна відшкодувати позивачу завдану шкоду, зважаючи на наступне. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Відповідно до ст.ст. 1, 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою відносяться парки, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, шляхи, площі, майдани, набережні, прибудинкові території, пляжі, кладовища, рекреаційні, оздоровчі, навчальні, спортивні, історико-культурні об`єкти, об`єкти промисловості, комунально-складські та інші об`єкти у межах населеного пункту. Відповідно до вимог пункту 2 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає організацію належного утримання та раціонального використання об`єктів природоохоронного та іншого призначення. Пунктом 3 статті 3 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, організацію їх благоустрою. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зелені насадження уздовж вулиць, на прибудинкових територіях є елементами благоустрою. Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Красноградська міська рада як орган місцевого самоврядування є суб`єктом в сфері благоустрою населеного пункту. Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Відповідно до п.п.2.1,5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105, на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Згідно п.5.5 Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Відповідно до п.5.8 Правил, догляд за зеленими насадженнями на вулицях, площах, бульварах, майданах повинен проводитися спеціалізованими підприємствами, організаціями зеленого господарства, які укомплектовані спеціальною технікою та механізмами, кваліфікованими спеціалістами, на умовах договору з балансоутримувачем. Відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежуються усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти. Згідно п.5.2 Положення про систему моніторингу зелених насаджень у містах і селищах міського типу України, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 04.08.2008 року №240, з метою контролю за станом зелених насаджень міст та селищ міського типу балансоутримувач об`єкта благоустрою зеленого господарства здійснює їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. Під час загального огляду обстежують усі елементи, а під час часткового - лише окремі елементи об`єктів благоустрою зеленого господарства. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Статтею 42 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. А відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Згідно з пп.7 п. «а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева повинен бути покладений саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень біля будинку [ADDRESS] . Згідно зі статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Статтею 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Відповідно до ч.5 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування. Відносини в сфері управління/утримання житлового фонду врегульовано нормами ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року, Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 10.08.2004 № 150. Із зазначених нормативних актів не вбачається обов`язку підприємств, які надають послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, слідкувати за станом зелених насаджень. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної особі майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля житлового будинку. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі №200/22129/16-ц, провадження №61-43478св18. При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Власником (особою, яка зобов`язана утримувати майно, що їй належить) зелених насаджень є власник земельної ділянки, на якій вони розташовані, тобто у даному разі, територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 лютого 2019 року у справі №211/1489/13-ц, провадження № 61-27913св18. За таких умов, оскільки дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, що не заперечується відповідачем, його власником є територіальна громада міста та відсутні дані про те, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, суд приходить до висновку про покладення на Красноградську міську раду обов`язку по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди. Крім того суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що автомобіль був припаркований не відведеному для цього місці, оскільки викладене не підтверджено ніякими доказами при цьому такий факт не був встановлений за результатами перевірки звернення [PERSON] Красноградським ВП ГНП в Харківській області. Причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням належного позивачу автомобіля та бездіяльністю Красноградської міської ради, до обов`язків якої входить організація озеленення та якою не було належним чином забезпечено організацію роботи з питань благоустрою, встановлено судом на підставі зібраних у справі доказів та не спростовано відповідачем під час розгляду справи. У випадку заподіяння майну особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, балансоутримувач зобов`язується відшкодувати таку шкоду. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 липня 2019 року у справі №372/1891/17, провадження № 61-682св18. Враховуючи вищевикладене, відсутність своєї вини у завданні позивачу шкоди Красноградською міською радою не доведено. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню та стягнути з Красноградської міської ради на користь [PERSON] матеріальну шкоду спричинену падінням дерева на її автомобіль у розмірі 21778,92 грн. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату судового збору в розмірі 840,80 грн та оплату вартості проведеної експертизи у розмірі 2745,79 грн.

Outcome: approved