overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини усіх заробітків відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль¬ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі¬нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу¬ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь на утримання доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини заробітків відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі та з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини усіх заробітків відповідача та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду надійшла письмова заява представника позивача за довіреністю [PERSON] про розгляд справи без його участі та з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/6 частини усіх заробітків відповідача та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі та з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/2 з усіх видів доходу та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі та з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] Вказавши, що від шлюбу з відповідачем має доньку, [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач коштів на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлені належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (а.с. 15,16). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони знаходилася в шлюбі, який розірвали 13 березня 2008 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно довідки КП "Веста" № 2911 від 21.11.2013 р. донька машкає разом з позивачкою (а.с.6). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка мешкає з позивачкою, що він визнає позов - позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд також виходить з того, що відповідно до ст..150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, потребу в матеріальній допомозі дитині, яка не має власного заробітку чи доходу, можливість надання такої допомоги відповідачем, вважає за необхідним стягнути з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий розмірі аліментів буде належним захистом прав дитини та не ставитиме платника аліментів у скрутне для нього становище. В силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 80, 180-184, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з заявою, у якій вказує, що при оформленні пенсії вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську з усіма необхідними документами. Але у Пенсійному Фонді їй повідомили, що оскільки під час, коли вона працювала на заводі було змінено прізвище (у зв'язку із вступом до шлюбу ), а свідоцтва про шлюб відсутнє (оскільки у той час свідоцтва про шлюб здавалось у відділ РАГСУ та підлягало знищенню), то необхідне у судовому порядку встановити юридичний факт про те, що у трудовій книжці записана її шлюбне прізвище [PERSON] та дівоче прізвище [PERSON], встановити належністі трудової книжки. У зв*язку з цим просить суд, постановити рішення, яким визнати факт належності їй трудової книжки, виданої 01.11.1980 року на прізвище [PERSON], та зміну після шлюбу на [PERSON], з наступними змінами прізвищ та визнати факт належності їй довідки "про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії" виданої 04.02.2011р. №11 на прізвище [PERSON], та зміну після шлюбу на [PERSON], з наступними змінами прізвищ. Ці обставини і з'явилися підставою заяви. У судовому засіданні заявниця наполягає на своїх вимогах і просить їх задовольнити. Представник зацікавленої особи - УПФУ в м. Артемівську в якій він вказує, що не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] та просить розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вимогу заявника задовольнити з наступних підстав: Згідно паспорту [PERSON] народилася 22.09.1959 році. Згідно трудової книжки ЕТ-1 № 2601167 виданої 01.11.1980 році на ім*я [PERSON] Згідно довідки виданої [PERSON] про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній . Згідно рішенням нарсуду Артемівського району , шлюб 03.08.1987 року був розірваний між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 256ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З обліком викладеного, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити й встановити факт належності заявниці трудової книжки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названим позовом обґрунтування якого здійснює в позовній заяві та просить суд розірвати шлюб, який зареєстровано 01 травня 1999 року у виконавчому комітеті Новоборівської селищної ради Володарськ-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 9; дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити із нею; після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Сторони будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи в судове засідання не прибули надіславши до суду заяви в яких просять справу розглянути у їх відсутності, вказавши, що позивачка позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із змісту позовних вимог, які підтримує позивачка і визнає відповідач слідує, що сторони уклали між собою шлюб 01 травня 1999 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Під час перебування у шлюбі подружні відносини між сторонами не склалися, подружжя має різні характери та різні погляди на сімейне життя. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалась, збереження її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названим позовом обґрунтування якого здійснює в позовній заяві та просить суд розірвати шлюб, який зареєстровано 06 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2016; після реєстрації розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне "[PERSON]". Сторони будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи в судове засідання не прибули надіславши до суду заяви в яких просять справу розглянути у їх відсутності, вказавши, що позивачка позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із змісту позовних вимог, які підтримує позивачка і визнає відповідач слідує, що сторони уклали між собою шлюб 06 жовтня 2007 року. Під час перебування у шлюбі подружні відносини між сторонами не склалися, подружжя має різні характери та різні погляди на сімейне життя. Відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалась, збереження її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названим позовом обґрунтування якого здійснює в позовній заяві та просить суд розірвати шлюб, який зареєстровано 20 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1201. Сторони будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи в судове засідання не прибули надіславши до суду заяви в яких просять справу розглянути у їх відсутності, вказавши, що позивачка позов підтримує, відповідач покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із змісту позовних вимог, які підтримує позивачка і визнає відповідач слідує, що сторони уклали між собою шлюб 20 вересня 2003 року. Під час перебування у шлюбі у них народився син. Подружні відносини між сторонами не склалися, подружжя має різні характери та різні погляди на сімейне життя. Відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вчинення злочину за який його засуджено на 7 років позбавлення волі. Позивачка в своїх позовних вимогах, а також в заяві про розгляд справи без її участі не ставить питання про зміну її прізвища на дошлюбне. За таких обставин позивачці після реєстрації розірвання шлюбу належить залишити прізвище - "[PERSON]". Таким чином в судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалась, збереження її неможливо.

Outcome: approved