Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаним позовом , у якому стверджує, що 23 лютого 2007 року між її чоловіком [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 11121718000, згідно умов якого він отримав кредитні кошти в сумі 150000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 23.02.2018 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13% річних. В забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором 23.02.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та нею , як майновим поручителем [PERSON] , укладено договір іпотеки № 48303, згідно з яким в іпотеку було передане нерухоме майно, яке належало їй на праві приватної власності: житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,1000 га , кадастровий номер 7310136600:33:002:0001, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель». Договір іпотеки передбачав застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Умовами договору іпотеки (п.5.2.) передбачено, що у разі порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. В повідомленні зазначається який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені ЗУ «Про іпотеку» застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. Відповідно до п.5.4 Договору іпотеки у разі застосування права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки як способу задоволення вимог Іпотекодержателя, Іпотекодержатель реалізує норми ЗУ «Про іпотеку» і повідомлення, про яке йдеться в п.5.2. вважається повідомленням іпотекодавпю про намір укласти договір купівлі-продажду предмета іпотеки. Додає, що фінансовий стан її чоловіка [PERSON] значно погіршився, у зв`язку з чим він не зміг вчасно виконати зобов`язання за кредитним договором, через що виникла заборгованість. АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 10.12.2009 року заочним рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці позов задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість у сумі 1106889,34 грн. за договором споживчого кредиту від 23.02.2007 року № 11121718000 та судові витрати у справі 1820 грн. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 27.04.2011 року заочне рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10.12.2009 року змінено, стягнуто з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість у сумі 1106889,34 грн. за договором споживчого кредиту від 23.02.2007 року № 11121718000 та судові витрати у справі 1820 грн., в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, за умовами якого до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за договором іпотеки. 21.10.2020 року між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Імпресів» укладено договори купівлі-продажу належних їй на праві власності житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки за цією ж адресою . Стверджує, що жодного повідомлення від ТОВ «Кей-Колект» про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки, ні звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки не отримувала. За таких обставин, на думку позивачки при відсутності документів, необхідних для державної реєстрації права власності на будинок та земельну ділянку за ТзОВ «Імпресів», така реєстрація проведена з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Враховуючи наведене , просить суд : визнати недійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 7310136600:33:002:0001, площею 0,1 га, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель», що розташована по [ADDRESS] , укладені 21.10.2020 року між ТзОВ «Кей-Колект» та ТзОВ «Імпресів», посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.; - припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпресів» на спірний житловий будинок та земельну ділянку. У судове засідання представник позивачки не з"явилася. Надала суду заяву про слухання справи без її участі. Також вказала , що позовні вимоги підтримує та просила задовільнити позов. Від відповідачів 09.11.2021 року надійшли заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та слухання справи бех їх участі. Треті особи у судове засідання також не з"явилися. Суд, дослідивши позицію сторін по справі та письмові докази, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 41 Конституції України\~передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950 року), ратифікованою\~Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. \~Згідно ч.ч.\~1-3\~ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Згідно вимог\~ч.ч.1,4\~ст.\~206\~цього ж\~Кодексу -\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Суд приймає до уваги визнання позову відповідачами , оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 23 лютого 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 11121718000. ( т.1 а.с. 46-49). 23.02.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачкою , як майновим поручителем [PERSON] , укладено договір іпотеки № 48303, згідно з яким в іпотеку було передане нерухоме майно, яке належало їй на праві приватної власності: житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,1000 га , кадастровий номер 7310136600:33:002:0001, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель», що підтверджується копією договору іпотеки( т.1 а.с.50-51). Умовами договору іпотеки (п.5.2.) передбачено, що у разі порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавпю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. В повідомленні зазначається який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені ЗУ «Про іпотеку» застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. Відповідно до п.5.4 Договору іпотеки у разі застосування права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки як способу задоволення вимог Іпотекодержателя, Іпотекодержатель реалізує норми ЗУ «Про іпотеку» і повідомлення, про яке йдеться в п.5.2. вважається повідомленням іпотекодавпю про намір укласти договір купівлі-продажду предмета іпотеки. 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, за умовами якого до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за договором іпотеки. 21.10.2020 року між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Імпресів» укладено договори купівлі-продажу належних позивачці на праві власності житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки за цією ж адресою , які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою та зареєстровані у реєстрі за №№ 1979 та 1981. Позивачка стверджує, що жодного повідомлення від ТОВ «Кей-Колект» про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки та звіту про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки не отримувала. Даний факт також підтверджено проведеною почеркознавчою експертизою, згідно висновку якої ( т.2 а.с. 53-55) підпис від імені [PERSON] на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від ТОВ « Кей- Колект», навпроти відмітки «розписка у одержанні» - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що відповідачі погодились із доводами , викладеними у позовній заяві та визнали позовні вимоги , на підставі об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, згідно зі\~ст. 133 цього Кодексу\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2\~ЦПК України). Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до матеріалів справи , при зверненні до суду з даним позовом , позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 10510,00 гривень ( а.с.1, квитанція № 27 від 07.12.2020 року), за заяву про забезпечення позову сплачено 420,40 гривень ( а.с. 103, квитанція № 26 від 07.12.2020 року ) та за проведення судової почеркознавчої експертизи сплачено 900,50 гривень ( т.2 а.с. 50, квитанція № 260 від 13.07. 2021 року ) . Так, за практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже компенсація судового збору за рахунок відповідача гарантована на основі пропорційності задоволення вимог за позовом. Враховуючи повне визнання відповідачами позову , суд вважає, що підлягають стягненню також і судові витрати з відповідачів на користь позивачки.

Outcome: approved