Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Представник АТ «Ощадбанк» звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором № 2024-н від 18.10.2007 р. в розмірі 1 168 275, 25 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18.10.2007 року за реєстровим № 275, а саме: квартиру № 59 у будинку №14/3 А по вулиці Варненській в місті Одесі, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Такод просить сСтягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору у розмірі 1\~762,00 гривень. В обґрунтування поданої заяви, представник АТ «Ощадбанк» посилається на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 18.10.2007 р. укладено кредитний договір № 2024-н на суму 330\~000,00(триста тридцять тисяч) гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17,5% річних. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 18 жовтня 2007 р. між Банком та [PERSON], [PERSON] (померлою 20.02.2009 року), [PERSON] укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 275. Згідно п. 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира № 59 у будинку №14/3 А по вулиці Варненській в місті Одесі, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності. Через невиконання [PERSON] своїх зобовязань перед Банком за кредитним договором № 2024-н від 18.10.2007 року заборгованість станом на 25.01.2018 р. складає 1\~168\~275, 25 гривень, в рахунок яких просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, [PERSON] [PERSON] надала до суду відзив стосовно позовних вимог, згідно якого позов визнала частково в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором у сумі 478\~711,54 грн., які були стягнуті з відповідачів рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14.04.2015 року, в задоволенні інших позовних вимог, просила відмовити. Інші сторони у судовому засіданні проти часткового задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши обставини справи та представлені сторонами докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 18.10.2007 року було укладено кредитний договір № 2024-н на суму 330\~000,00гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17,5% річних. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 18 жовтня 2007 року між Банком та [PERSON], [PERSON] (померлою 20.02.2009року), [PERSON] укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №275. Згідно п. 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира № 59 у будинку №14/3 А по вулиці Варненській в місті Одесі, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 листопада 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради згідно з розпорядженням від 26 листопада 1996 року № 84960, зареєстрованого і записаного в реєстрову книгу № 3-8800, зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 09 грудня 1996 року за номером запису 212 на стор. 155 в книзі 197 пр; право власності на квартиру зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 12898936. Згідно з п. 1.5. Кредитного договору Позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в сумі 5\~840,00 гривень, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань, перший ануїтет ний платіж здійснити до 31 жовтня 2007 року, в подальшому не пізніше останнього робочого числа місяця, наступного за звітним. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати процентів здійснити не пізніше 16 серпня 2017 року. Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит Відповідачем не дотримувались. Через невиконання [PERSON] своїх зобовязань перед Банком за кредитним договором № 2024-н від 18.10.2007 року заборгованість станом на 25.01.2018 р. склала 1\~168\~275, 25 гривень, з яких: - прострочений основний борг по кредиту 311\~777,29 грн.;-\~прострочені проценти за користування кредитом 467\~684,30 грн.; - пеня за прострочений основний борг по кредиту 170\~854,00 грн.; - пеня за прострочені проценти за користування кредитом 217\~959,66 грн. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч.2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71(ст.ст.1046-1053) ЦК України. Пунктом 4.2.2. Кредитного договору передбачено, що Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору у 2011 р. АТ «Ощадбанк» звернувся з позовом до Приморського районного суду м. Одеси про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2012 року позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.04.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, а саме змінено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2012 року в частині стягнення пені. Надалі представником Банку було отримано виконавчі листи які неодноразово предявлялися до відповідної виконавчої служби, однак станом на сьогоднішній день рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2012 року не виконано та заборгованість за кредитним договором не погашена. Згідно із ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. Статтею 7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. \~ \~ \~ \~ Згідно п. 3.1.4 договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцями зобовязань за цим договором або боржником за кредитним договором, іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 4 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату відсотків, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних на утримання переданого в іпотеку майна, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки, у тому числі з урахуванням податків. Пунктом 4.4 Іпотечного договору також передбачено право Іпотекодержателя застосувати один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задовольнити вимоги Іпотекодержателя: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку». Відповідачі визнають позов частково та просять звернути стягнення на предмет іпотеки, але в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором у сумі 478\~711,54 грн., які були стягнуті рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14.04.2015 року. Але з такими доводами відповідачів неможливо погодитись, так як відповідно до п. 8.1. Кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань, а отже нарахування відсотків на залишок основного боргу та пені за просторочення платежів здійснений позивачем відповідно до умов Кредитного договору. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідност. 12ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довеститі обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1статті 76 ЦПК Українипередбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ч.1 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму сплаченого судового збору\~у розмірі 1 762,00 гривень.

Outcome: approved