Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, просить суд ухвалити рішення яким встановити факт належності померлому [INFO] у с. Бурівка Лебединського району Сумської області [PERSON] житлового будинку дерев`яного 1932 року побудови під літ. "А" загальною площею 26.3 кв.м, житловою площею 15,7 кв.м, [ADDRESS] . Визнати за нею - [PERSON] спадкоємицею за заповітом померлого [INFO] [PERSON] право власності на вищевказний житловий будинок та земельні ділянки: площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,6000 га для ведення особистого селянського господарства. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій ствердила позовні вимоги, просить їх задовольнити, провести розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Оскільки у підготовче засідання від відповідача надійшла заява у якій позов визнано, тому у даному випадку за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв`язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.06.2004 року виконавчим комітетом Боровеньківської сільської ради, актовий запис № 15 (а.с. 6). За життя, 09 грудня 2003 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все, належне йому на момент смерті, майно заповів [PERSON] . Заповіт був складений і підписаний у присутності секретаря Боровеньківської сільської ради Коваленко Л.М. та зареєстровано в реєстрі за№ 129 (а.с. 8). [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28.10.2004 року Лебединським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис, № 409 (а.с. 7). За життя, 09 грудня 2003 року, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все, належне їй на момент смерті, майно заповіла [PERSON] . Заповіт був складений і підписаний у присутності секретаря Боровеньківської сільської ради Коваленко Л.М. та зареєстровано в реєстрі за №128 (а.с. 9). 30 грудня 2005 року рішенням Лебединського районного суду Сумської області у цивільній справі № 2-1352/2005р. [PERSON] було визначено додатковий строк для прийняття спадщини померлих батьків - [PERSON] , [PERSON] тривалістю три місяці з дня вступу рішення суду в законну силу. Також зазначеним рішенням було визнано за [PERSON] , право власності на земельну ділянку померлого [INFO] батька. [PERSON] в розмірі 3,82 на, передану йому у власність на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Боровеньківської сільської ради Лебединського району від 07.09.2001 року згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV CM № 002556, виданого 20.02.2002 року; на земельну ділянку померлої [INFO] матері, [PERSON] , в розмірі 3,72 га, передану їй у власність на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Боровеньківської сільської ради Лебединського району від 07.09.2001 року згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV CM № 002557, виданого 20.02.2002 року; на грошовий вклад в Ощадному банку філія № 3233/042 Лебединського відділення с. Боровенька, рахунок № [NUMBER] ; на майновий пай померлого [INFO] батька. [PERSON] в пайовому фонді Колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес»; на майновий пай померлої [INFO] , [PERSON] в пайовому фонді Колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес». Рішення набрало законної сили 09.01.2006 року. Право власності їна зазначене нерухоме майно було зареєстрована за мною у встановленому порядку. До складу спадщини померлого [PERSON] входить садиба [ADDRESS] . Зазначена садиба складається із: -житлового будинку дерев`яного 1932 року побудови під літ «А» загальною площею 26.3 кв.м, житловою площею 15,7 кв.м, що підтверджується випискою з погосподарської книги № 5 Боровеньківської сільської ради за 1986-1990 року, виданою 25.02.2021 року № 02-20/1266 виконавчим комітетом Лебединської міської ради Сумської області (а.с. 15), але право власності на житловий будинок не зареєстровано. Вартість майна станом на 14.06.2004 року становить 8675 грн., що стверджено копією довідки від 11.02.2021 року, (а.с.11) та копією технічного паспорту (а.с. 12-14). -земельних ділянок: площею 0,6000 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та уяіоруд по [ADDRESS] зазначені земельні ділянки були передані моєму батькові в приватну власність відповідно до рішення виконкому Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області № 39 від 17.11.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок», але державні акти за життя батько виготовити не встиг, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області № 39 від 17.11.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок» (а.с. 19), та довідкою Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області про правовий статус земельної ділянки № 02-29/01 від 11.01.2021 року (а.с. 18). Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно п.п. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно із п. 5 ст. 1218 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу ві дкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій вонидюзміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд , переходить право власності або користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна. У відповідності зі ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності, не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку згідно ЗІ ст. 392 Цивільного кодексу України шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається, іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ст.1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України). Ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ст.1221 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З відомостей щодо спадкової справи (а.с. 34-40) встановлено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] спадкова справа не заводилась, [PERSON] померлої [INFO] спадкова справа не заводилась. Померлими були складені заповіти. Згідно ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності зі ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Ч.1. ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. У відповідності зі ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження ті факти, що померлому [PERSON] належала садиба по [ADDRESS] , позивачка є спадкоємицею майна померлого за заповітом, однак через відсутність реєстрації права власності вказаної садиби за померлим, не може оформити своїх спадкових прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved