Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 1366410,01 грн. по кредитному договору № ML-702/1171/2008 від 10.10.2008р. та передачу позивачу зазначеного майна до його реалізації. В обґрунтування позову зазначено, що 10 жовтня 2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML 702/1171/2008. Згідно з кредитним договором банк надав [PERSON] кредит в сумі 100 000 доларів США у строк до 10 жовтня 2030 року. З метою забезпечення виконання зобов'язаннь [PERSON] перед банком за вказаним договором 10.10.2008 між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML 702/1171/2008.Згідно з умовами вказаного договору предметом іпотеки було встановлено двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,8 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м. 29.06.2010р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. та договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов вищевказаних договорів до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вищевказаними договорами.[PERSON] умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. 23 червня 2011 Київським районним судом міста Харкова було ухвалено рішення про стягнення у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] суми боргу за кредитним договором № МL 702/1171/2008 від 10.10.2008 від у розмірі 1 366 410 грн. 01 коп. Таким чином, позивач просить задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з наведених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Судом встановлено, що 10.10.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого йому було надано кредит в розмірі 100000 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4,99 відсотків річних + FIDR, строком до 10.10.2030 року. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків боржник повинен здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Згідно п. 1.9.1 кредитного договору банк має право вимагати від боржника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту й цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх Боргових зобов'язань та інших зобов'язань за Кредитним договором. З метою забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PML-702/1171/2008, згідно якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. У відповідності до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплати процентів. В той же час, боржник [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. 23 червня 2011 року Київським районним судом міста Харкова було ухвалено рішення про стягнення у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] суми боргу за кредитним договором № МL 702/1171/2008 від 10.10.2008 від у розмірі 1 366 410 грн. 01 коп. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону(ст. 39 зазначеного Закону). Пунктом 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно звіту про незалежну оцінку об'єкта, станом на 04.08.2017 року ринкова вартість квартири [ADDRESS], без ПДВ становить 504953,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, з метою забезпечення виконання рішення суду, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача передати іпотечне майно у володіння власнику. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судових збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved