Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач на підставі вимог ст.321 ЦК України заявляє позовні вимоги: - зняти арешти з квартири, яка належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (ЄДРПОУ 40997279), розташованої за адресою: [ADDRESS], обтяжувачем за якими в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є Ленінський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ, а саме: від 14.09.2011р., номер запису про обтяження 3128336; від 03.06.2010р., номер запису про обтяження 3128293. В мотивуванні позовних вимог позивач вказав: 24.03.2020 року до ТОВ «ФК «Фінрайт» перейшло право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 36111614). Підставою для набуття права власності є Договір № 3 від 09.01.2020р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П., про ьідступлення прав за іпотечним договором № 1289 від 28.11.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.С. Зазначений договір про відступлення прав за іпотечним договором було укладено у зв`язку з відступленням прав вимоги за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/728 від 28.11.2007р., укладеним Відповідачем з ПАТ «КБ «НАДРА», який у зв`язку з ліквідацією шляхом проведення відкритих публічних торгів відступив їх Позивачу. Отже між Позивачем та ПАТ «КБ «НАДРА» 09.01.2020р. укладений Договір про відступлення прав вимоги № 6/4/2007/840-К/728, на підставі якого відбулося відступлені прав за іпотечним договором. За таких обставин Відповідачеві було пред`явлено вимогу про сплату заборгованості або звільнення предмету іпотеки для надання можливості Позивача задовольнити свої вимоги в позасудовому порядку. Оскільки Відповідачем заборгованість у передбачений законом місячний ст] погашена не була, Позивач задовольнив свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ч. 6, 7 ст. З Закону України «Про іпотеку» у разі порушені боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має пр задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майна зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимої рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом поря, прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. При реєстрації права власності Позивачу стало відомо, що на зазначене майна накладено арешти, обтяжувачем за якими в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є Ленінський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ, а саме: від 14.09.2011р., номер запису про обтяження 3128336; від 03.06.2010р., номер запису про обтяження 3128293. Необхідність цього позову виникла, оскільки наявність обтяжень перешкоджає законному власнику майна у розпорядженні ним. Як зазначалося раніше договір іпотеки № 1289 було укладено Відповідачем 28.11.2007р., отже задоволення вимог іпотеко держателя має пріоритетне значення порівняно з іншими, більш пізніми вимогами, які забезпечені зазначеними арештами. Представник позивач на позові наполягав, який визнав представник відповідача. За змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.. Відповідно до ч.І ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.І ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.І ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.16 ЦК України: Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту цивільних прав та інтересів : припинення дії, яка порушує право. За змістом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved