Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

У грудні 2016 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувало на те, що 12 травня 2016 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за природний газ. Однак, у зв'язку із неможливістю встановити місце проживання та перебування відповідача, ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.05.2016 року на підставі ч. 6 ст. 100 ЦПК України у видачі судового наказу відмовлено, що зумовило звернення до суду із вказаним позовом в позовному провадженні. При цьому вказувало, що відповідач є споживачем послуг з газопостачання, які надаються йому у визначеному законом порядку, однак у встановлені договором та законом строки відповідач не здійснює їх оплату, що призвело до утворення боргу за природній газ. Крім того, остання оплата відповідачем за природний газ була здійснена у березні 2017 року. Посилаючись на вказане, просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за природний газ на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» у розмірі 1298,38 грн. та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій також вказав про те, що поданий позов підтримує в повному обсязі та у разі повторної неявки відповідачки у судове засідання не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання. При цьому, причину своєї неявки суду не повідомила. Так, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою [ADDRESS] та на її ім'я, як абонента відкрито особовий рахунок за № [NUMBER]. Також як убачається з матеріалів справи, відповідач за вищевказаною адресою отримував належної якості послуги з постачання природного газу та користувався ними, однак отримані послуги оплачував не вчасно та не в повному обсязі, що підтверджено наданим позивачем розрахунком, який відповідно до вимог ст..ст. 10, 60 ЦПК України належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано. Так, відповідно до п.4 «Правил надання населенню послуг з газопостачання (затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. № 2246, договір підписується газопостачальним підприємством і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Таким чином, в разі відсутності заяви споживача про укладення договору, договір між сторонами не може бути укладено, а цивільні відносини щодо постачання природного газу між сторонами регулюються іншими нормами цивільного законодавства. Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, в тому числі договори та інші правочини. Згідно із ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Таким чином, про підтвердження цивільно-правових відносин сторін свідчать, зокрема дії відповідача, спрямовані на набуття ним цивільних прав та обов'язків, а саме - фактичне отримання відповідачем від позивача природного газу за допомогою наявного у відповідача газового обладнання (при відсутності у відповідача права на власне постачання природного газу), та/або укладення договору, та/або часткова оплата відповідачем за природний газ тощо й відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, відповідач був зобов'язаний своєчасно сплачувати за спожитий природний газ. Крім того, як встановлено судом, роздрібні ціни на газ природний на час виникнення заборгованості у відповідача [PERSON] встановлювались постановами НКРЕ № 420 від 03.04.2014 року, № 583 від 03.03.2015 року. Зокрема, норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників в залежності від виду споживання природного газу були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996р. № 619 "Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників". Так, згідно з Правилами розрахунковим періодом для оплати за природний газ є календарний місяць, а строк оплати встановлено не пізніше 10 числа наступного місяця. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за послуги з газопостачання, а також несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за надані послуги з газопостачання, порушення Правил, самовільне використання газу. Разом з тим, як випливає з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а. с. 5), в період з 21 квітня 2014 року по 30 червня 2015 року відповідач за спожитий природний газ не розраховувався, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 1298 грн. 38 коп. Остання оплата відповідача за природний газ поступила ще у березні 2014 року, про що зазначено у довідці про розрахунок боргу, яка додається до позовної заяви. При цьому, встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. За таких обставин, суд враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також положення ст.ст. 526, 530 ЦК України, приходить до висновку, що позов ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» про стягнення з відповідача суми боргу за природний газ підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача також на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved