Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю ( далі ТОВ ) "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з умовами договору факторингу від 15.09.2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 20.09.2013 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № [NUMBER] від 20.09.2013 року. Згідно кредитного договору № [NUMBER] від 20.09.2013 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «ОТП Банк надало відповідачу кредит в сумі 29750 гривень на споживчі цілі. Відповідач, в свою чергу, взяв на себе наступні зобов'язання: зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі. Пункт 1.4.11 встановлює, що належною сплатою чергового щомісячного платежу позичальником вважається надходження на рахунок банку грошових коштів у розмірі не меншому за щомісячний платіж і не пізніше дати платежу, зазначеної в Графіку платежів. Однак відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості. Згідно п.1.5.4. кредитного договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового погашення виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. 24.07.2014 року відповідачу було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором в зв'язку з виникненням прострочки. Однак до даного часу заборгованість не погашено. Зобов'язання по кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 23.03.2016 року загальна сума заборгованість за кредитним договором становить 28650,44 грн., з яких: - 27998,93 грн.- заборгованість по кредиту; - 651,51 грн. - заборгованість по відсоткам; Неодноразові спроби банку в досудовому порядку врегулювати питання погашення кредитної заборгованості не призвели до позитивних результатів, в зв'язку з цим вони змушені звернутись до суду з даним позовом. Просять стягнути з відповідача 28650,44 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, направивши суду заяву в якій просить розглянути справу в його відсутність. Позов підтримує повному обсязі і просить його задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про визнання позову та розгляду справи за її відсутності. У відповідності до ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором, не випливає Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії кредитного договору № [NUMBER] від 20.09.2013 року (а.с.5-8), укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], банк надав останній кредит в сумі 29750 грн. на споживчі цілі. 15.09.2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 20.09.2013 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], що підтверджується копією договору факторингу № 15/09/14 (а.с.18-21). Відповідно до ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).\~ При оцінці представлених доказів, судом враховано правову позицію судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 року № 6-979 цс15. Відповідно до вказаної правової позиції, статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Із матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином була повідомлена про відступлення права грошової вимоги, що підтверджується повідомленням. (а.с. 24). Таким чином, позивач набув права вимоги відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно з п. п. 1.4.1. кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати усі інші зобов'язання встановлені договором. Відповідно до п. 1.4.2. сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Пункт 1.4.11 встановлює, що належною сплатою чергового щомісячного платежу позичальником вважається надходження на рахунок банку грошових коштів у розмірі не меншому за щомісячний платіж і не пізніше дати платежу, зазначеної в Графіку платежів. Згідно п.1.5.4. кредитного договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового погашення виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Згідно копії повідомлення від 20.09.2014 року (а.с.24) відповідачу було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором в зв'язку з виникненням прострочки. Однак до даного часу заборгованість не погашено. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 23.03.2016 року за кредитним договором № [NUMBER] від 20.09.2013 року (а.с.23) заборгованість по кредитному договору складає 28650,44 грн., з яких: - 27998,93 грн.- заборгованість по кредиту; - 651,51 грн. - заборгованість по відсоткам; Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з [PERSON], як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 20.09.2013 року в розмірі 28650,44 грн. Відповідно до вимог ст. 10 ч. 3 (якою визначено принцип змагальності сторін), ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1\~ст. 212 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 57 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а також позов визнанений відповідачем, тому вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved