Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

позивачка звернулася до суду із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 03.10.2015 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції був зроблений запис №2105. У подружжя народилась донька [INFO] , [PERSON] , про що відділом державної актів цивільного стану у м. Одеса Одеського міського управління юстиції був зроблений запис №11356. [PERSON] та [PERSON] 13.02.2017 року розірвали шлюб, про що є рішення Новопсковського районного суду Луганської області, яке набрало законної сили 07.03.2017 року. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені ще у 2016 році і з того часу вони проживають окремо, дитина проживає з нею. За час окремого проживання, відповідач не виконував обов`язків батька, не брав участі у вихованні доньки, особисто з нею не спілкувався, не цікавився її здоров`ям та не надавав ніякої матеріальної допомоги. [PERSON] стверджує, що не перешкоджала спілкуванню батька з донькою. З 2016 року вони з донькою проживають разом з батьками позивачки. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера у родині, що сприяє належному вихованню, їй своєчасно надається медична допомога у разі потреби. На даний час [PERSON] не пам`ятає батька. Позивачка додає, що з 2017 року займається приватним підприємництвом, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, має достатній дохід для забезпечення доньки усім необхідним. У грудні 2018 року відповідач добровільно надіслав позивачці нотаріально завірену заяву про відмову від батьківських прав. Враховуючи вищенаведене, просить задовольнити позов та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 22.03.2019 року відкрито провадження у даній справі. Справу вирішено проводити в порядку загального провадження. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 10.10.2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка подала заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку. Надав нотаріально завірену заяву серії ННМ №302454, у якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, визнає позов та просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи в підготовче судове засідання надав висновок від 05.03.2021 року №7/10 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права,свободи чи інтереси інших осіб,суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.11.2015 року, актовий запис №11356). З заяв-свідчень свідків [PERSON] вбачається наступне. Сусідка [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , надала заяву-свідчення, де зазначила, що з грудня 2016 року за місцем проживання своєї дочки [PERSON] відповідач не з`являвся, проживає окремо, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. [PERSON] зазначає, що [PERSON] матеріальної допомоги не надає. [PERSON] , [INFO] у заяві-свідченні повідомила, що з 2016 року допомагала [PERSON] у догляді за [PERSON] . З грудня 2016 року відповідача не бачила поряд з сім`єю. Від того часу він не з`являвся, не цікавився життям дитини. Мати сама піклується про доньку. Довідкою, виданою КЗ «Новопсковський центр первинної медико-санітарної допомоги Новопсковської районної ради» від 21.12.2018 зазначається, що дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря-педіатра Новопсковської амбулаторії ЗПСМ з діагнозом Інренція верхніх дихальних шляхів. Батько дитини в медикаментозному лікування участі не приймає. Крім цього, довідкою №116 від 22.11.2018 року КЗ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Теремок» Новопсковської селищної ради» засвідчує, що вона дійсно виховує дитину до 15 років одна, батько не бере участі у вихованні доньки. З нотаріально завіреної заяви [NUMBER] від 09.11.2018 року вбачається, що [PERSON] , будучи свідомим, добровільно, користуючись свої правом, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На виконання ухвали Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 року, до суду подано 01.04.2021 року висновок служби у справах дітей Новопсковської селищної ради Луганської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Новопсковської селищної ради Луганської області від 05.03.2021 року №7/10. Згідно з висновком, служба у справах дітей Новопсковської селищної ради Луганської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Рішення №7/10 Про затвердження висновку служби у справах дітей Новопсковської селищної ради Луганської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав, затверджено висновок служби у справах дітей Новопсковської селищної ради Луганської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.ст.9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі зібраних по справі доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що полягає у відсутності будь-якого спілкування його з донькою, участі у її вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, не забезпечення їй необхідних умов для життя. Судом також не встановлено наявність вагомих підстав вважати, що [PERSON] змінить своє рішення. Вказані обставини в сукупності дають підстави для висновку про повне самоусунення відповідача як батька від виховання дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло свій прояв у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, їхньому навчанні, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує їх матеріально, не спілкується з дитиною та не бажає змінити свою поведінку як батька. Все це свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved