Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Представник ПАТ "Альфа-Банк" звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №490959018 від 19.09.2016 року в розмірі 17 697,60 грн., стягнення судових витрат в розмірі 1 600,00 грн., посилаючись на те, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 14 000 грн. 78 коп. та зобов`язався у порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14.03.2017 року наявна просторочена заборгованість за кредитом - 14 000 грн. 78 коп., за відсотками - 2 696 грн. 82 коп. У зв`язку з систематичним порушенням [PERSON] своїх обов`язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому нараховано неустойку (штраф) в розмірі 1 000 грн. 00 коп. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про погашення заборгованості по кредиту, однак вона залишена без реагування. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, разом із позовною заявою подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.30). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.42-47, 53-58). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 19.09.2016 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №490959018, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 14 000 грн. 78 коп. з терміном погашення до 20.09.2018 року. Умовами договору передбачено обов'язок позичальника сплатити 39,9 % на рік за користування кредитом. Відповідно до договору відповідач [PERSON] зобов`язався у порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту (а.с.4-17). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №490959018 від 19.09.2016 року (а.с. 27). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 14.03.2017 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №490959018 від 19.09.2016 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за договором в сумі 17 697 грн. 60 коп., в тому числі 14 000 грн. 78 коп. - заборгованість за кредитом, 2 696 грн. 82 коп. - заборгованість по відсотках, 1 000 грн. 00 коп. - штраф (а.с.27). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором ним не представлено суду. 22.03.2017 року позивачем було направлено відповідачу вимогу у строк до 30 днів з дати відправлення цієї Вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання, сплатити заборгованість по кредиту, нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню, однак вона залишена без реагування (а.с.20, 21). Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення з позичальника [PERSON] заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 546, 611, 612, 1050, 1054; 16, 20 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved