Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Предстаник позивача адвокат Калінін С. К. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №23058 від 03.02.2021 про стягнення з [PERSON] боргу на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в розмірі 24 880 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №1705513 від 15.04.2020, укладеним із ТОВ «Мілоан», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.11.2020 по 26.12.2020. Сума заборгованості за кредитним договором складає 23 950 грн, за вчинення виконавчого напису 930 грн. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, зокрема Порядку та статей 88, 89 Закону України "Про нотаріат" та вказує, що на сьогоднішній день редакція Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Починаючи з 22.07.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Тому [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О. С. №23058 від 03.02.2021 про стягнення з неї боргу на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в розмірі 24 880 грн та відповідно до статей 133, 137, 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, зокрема по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5 000 грн, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн. 29 червня 2021 року винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 30.06.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Від предстаника позивача [PERSON] адвоката Калініна С. К. надійшла заява, в якій він просить задовольнити позовні вимоги позивачки, розглянути справу без участі сторонни позивача. Від представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Самойліченко О. Д. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує, що відповідач позовні вимоги позивачки не визнає, з наступних підстав. Так, 15 квітня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1705513, відповідно до якого позивачці надані кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн. Кредит надавався строком на 30 днів з 15.04.2020 по 15.05.2020 зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом.ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед позивачкою виконав у повному обсязі, а позичальник своїх зобов`язань перед позикодавцем не виконала. Відповідно до п.7.1. кредитного договору, він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створенийна веб-сайті Товариства miloan.ua. і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 16 листопада 2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», було укладено договір відступлення прав вимоги № 52-МЛ від 16.11.2020. Відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», у тому числі і до позивачки за кредитним договором № 1705513 від 15.04.2020. Відповідно до п.3.2.4 ТОВ «Мілоан» має право стягувати з позичальника пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього Договору. Згідно виписки 1 особового рахунку за кредитним договором № 1705513 від 15.04.2020, загальна сума боргу становить 23 950 грн. Після набуття статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», у тому числі і до позивачки за кредитним договором №1705513 від 15.04.2020, відповідачем позивачці не нараховувалась пеня або будь-які штрафи. Окрім того, відповідачем було проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості позивачки та виконання кредитних зобов`язань. На адресу [PERSON] 24.12.2020 було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №20114371/1. Відповідач посилається на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18 за якими направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Також вказує, що відповідачем були дотриманні вимоги, щодо подання заяви для вчинення виконавчого напису нотаріуса, адже відповідно до чинного законодавства для нотаріуса не передбачено звертатися до боржника чи повідомляти його про вчинення виконавчого напису, проте, для кредитора ця умова є обов`язковою, що ним було і зроблено, шляхом надсилання вимоги. Відповідачем було дотримано умови, що підтверджують безспірність для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Відповідачем, при поданні заяви на вчинення виконавчого напису нотаріуса було подано оригінал кредитного договору, надана виписка з особового рахунку за кредитним договором № 1705513 від 15.04.2020, виключно за грошовими сумами простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, оскільки ці платежі мають безспірний характер та є обов`язковими. Тому заборгованість позивачки за кредитним договором перед відповідачем станом на 01.02.2021 складає 23 950 гри, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 5 000 грн, прострочена заборгованість за комісією становить -950 грн, прострочена заборгованість процентами становить - 18 000 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту становить - 0,00 грн, строкова заборгованість за комісією становить -0,00 грн, строкова заборгованість за процентами становить - 0,00 грн строкова заборгованість за штрафами і пенями становить - 0,00 грн. Дані документи були надані відповідачем при поданні заяви на вчинення виконавчого напису нотаріусу. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1705513 від 15.04.2020 були передані відповідачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан». Тобто після отримання права вимоги до позивачки, відповідачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалось. Також, відповідач вважає, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку просить стягнути позивачка, значно завищена та не відповідає складності справи. З цих підстав, просив відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог. Клопотань про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін від відповідача не надходило. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 03.02.2021 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 23058 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , боргу за кредитним договором №1705513 від 15.04.2020, укладеним із ТОВ «Мілоан» правонаступником усіх прав та обов`язків якого за договором відступлення прав вимоги №52-МЛ від 16.11.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Строк платежу за кредитним договором №1705513 від 15.04.2020 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.11.2020 по 26.12.2020. Сума заборгованості за кредитним договором складає 23 950 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 18 000 грн, прострочена заборгованість за комісією - 950 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями (нараховано з 16.05.2020 року до 16.11.2020) становить - 0,00 грн. За вчинення виконавчого напису стянуто плати зі стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню - 24 880грн, що підтверджується копією виконавчого напису вчиненого 03.02.2021приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрованого у реєстрі за № 23058. Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. на підставі вказаного виконавчого напису 19.04.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №65202834. Як вбачається з копії кредитного договору № 1705513 від 15.04.2020, ТОВ «Мілоан» уклало вказаний договір з [PERSON] в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника. Згідно пунктів 1.2 - 1.5.1 договору, сума кредиту становла 5000 грн, кредит надавався строком на 30 днів з 15.04.2020 по 15.05.2020 зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. Комісія за надання кредиту 950 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожень день строку користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 8 950 грн. За графіком розрахунків, позичальнику 15.05.2020 необхідно було сплатити 8 950 грн. ТОВ ««Мілоан» 16.11.2020 уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» договір відступлення прав вимоги №52-МЛ, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» стало правонаступником усіх прав та обов`язків, у тому числі за кредитним договором № 1705513 від 15.04.2020 укладеного між позивачкою та ТОВ «Мілоан». У додатках до заяви ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О. С. про вчинення нотаріального напису для стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 23 950 грн зазначив подані ним нотаріусу документи: кредитний договір № 1705513 від 15.04.2020, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копію довіреності представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Вказані копії документів було також надано відповідачем суду. Але відповідачем не було надано документів на підтвердження того, що [PERSON] була своєчасно та належним чином повідомлена про відступленняТОВ «Мілоан» права вимоги за вказаним кредитним договором та доказів того, що до [PERSON] звертався первісний кредитор ТОВ «Мілоан» чи відповідач з вимогою про необхідність погашення заборгованості за вказаним кредитним договором та отримання нею такої вимоги. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат». Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржникаце обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами, згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). З тексту оспорюваного виконавчого напису від 03.02.2021 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за №1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою КабінетуМіністрів Українивід 26 листопада 2014 року №662 (надалі - Постанова №662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року без змін, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених устатті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22 лютого 2017 року судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови №662 були оприлюднені в Офіційному віснику України 21 березня 2017 року. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Відтак, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Окрім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. на підставі Кредитного договору № 1705513 від 15.04.2020, укладеного між позивачем та ТОВ «Мілоан» без нотаріального посвідчення. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 1705513 від 15.04.2020, укладеного між позивачем та ТОВ «Мілоан» в електронній формі. Окрім того, як було встановлено судом, відповідачем суду не було надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] була належним чином повідомлена про відступленняТОВ «Мілоан» права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та доказів того, що до позивачки [PERSON] звертався первісний кредитор ТОВ «Мілоан» чи відповідач з вимогою про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором та отримання нею такої вимоги. Як вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 16.11.2020 по 26.12.2020. Разом з тим, відповідно до умов зазначеного вище кредитного договору, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , на підставі якого вчинено виконавчий напис, і який поданий суду, термін /дата/ повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 15.05.2020. Таким чином, спростовуються доводи відповідача, що виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості, яку можна вважати безспірною. Вчинивши спірний виконавчий напис, приватний нотаріус Горай О.С. не дотримав встановленої процедури, що потягло порушення законних прав позивача. Згідно наказу Міністерства юстиції України від 24.02.2021 анульоване свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю Горая Олега Станіславовича, у зв`язку з ненодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубим порушенням закону. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а вимоги позивачки визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивачки про стягнення судових витрат на правничу допомогу та сплачений судовий збір суд встановив наспупне. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Частиною 4 цієї статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи позивачці надавалась правнича допомога Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» . На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Калініним С. К. подано до суду копію договору б/н21 від 17.05.2021, копію додатку №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги б/н21 від 17.05.2021, копію рекомендованих (мінімальних ) ставок адвокатського гонорару (винагороди), копію акта виконаних робіт (наданих послуг) від 17.06.2021, ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, меморіальний ордер №7086636К від 08.06.2021 про оплату послуг [PERSON] з правової допомоги на суму 1000 грн, меморіальний ордер №7166045К від 22.06.2021 про оплату послуг [PERSON] з правової допомоги на суму 1000 грн, меморіальний ордер № 7200616К від 29.06.2021 про оплату послуг [PERSON] з правової допомоги на суму 1000 грн, меморіальний ордер № 7237806К від 06.07.2021 про оплату послуг [PERSON] з правової допомоги на суму 1000 грн, меморіальний ордер № 7274977К від 13.07.2021 про оплату послуг [PERSON] з правової допомоги на суму 1000 грн, всього на суму 5000 грн. Згідно вказаного акта, останній включав в себе наступні послуги: усна з вивченням документів консультація клієнта щодо захисту його прав, складання, оформлення (друк) адвокатського запиту приватному виконавцю, аналіз та узагальнення практики Верховного Суду щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, складення, оформлення (друк), подання позовної заяви, складення, оформлення ( друк), подання заяви про забезпечення позову. Понесені позивачкою витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн підтверджуються детальним розрахунком, меморіальними ордерами про сплату та актом виконаних робіт. У свою чергу, відповідачем надано заперечення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу. Аналізуючи докази, надані стороною позивачки на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, об`єм та складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їхньої вартості, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат обгрунтований та доведений належними доказами, тому з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] слід стягнути понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн та заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн, що разом становить 1362 грн.

Outcome: approved