Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2006 року належить 1/2 частини житлового будинку № 33 по вул. Трудової Слави в м.Первомайську Миколаївської області. В даному житловому будинку зареєстрованою є відповідчка - колишня невстка позивачки. Позивачка вказує, що її син розірвав шлюб з [PERSON], остання переїхала проживати до іншого чоловіка і в будинку не зявляється. Добровільно знятися зреєстрації відповідачка не бажає, тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні пердставник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила постановити рішення про задоволення позову, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не зявилися, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Про час, місце розгляду справи були повідомлені своєчасно через пресу - газету "Рідне прибужжя" № 40 від 06.10.2016 року. Заперечень проти позову не надала. Заслухавши пояснення представника позвача, дослідивши надані докази суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2006 року [PERSON] продала 1/2 частину житлового будинку № 33, по вул. Трудової Слави в м.Первомайську Миколаївської обалсті. Згідно домової книги з 05.06.2007 року [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованою [INFO] Відповідно до акту про проживання від 15.08.2016 року [PERSON] , яка зареєстрована [INFO] , по вул. Трудової Слави в м.Первомайську Миколаївської області не проживає за вказаною адресою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Украйни; ст. 405 ЦК України). Отже суд приходить до висновку про те, що відповідачі порушуються права позивачки [PERSON] як власниці житлового будинку, а її звернення до суду є однією із форм захисту своїх прав, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст. 150, 156 ЖК України, ст. ст. 319, 325, 383, 405 ЦК України, - відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим будинком № 33/2 по вул. Трудової Слави в м.Первомайську Миколаївської обалсті. Оскільки від відповідачів, які належним чином повідомлений, не надійшло заяви про розгляд справи у їх відсутність, не має відомостей про причину їхньої неявки, суд на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів.

Outcome: approved