Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції, третя особа: [PERSON] про зняття арешту, зазначивши, що 10.04.2007 р. між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1221-047И із змінами та доповненнями, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні ресурси на загальну суму 60\~670 дол. США строком до 08.04.2022 р. із сплатою 14 % річних, а з 14.07.2008 р. 16 % річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 10.04.2007 р. між [PERSON] та банком укладено Іпотечний договір № 1221-0471, відповідно до якого іпотекодавець в забезпечення виконання зобов'язань надав нерухоме майно, а саме земельну ділянку № 15, площею 0,0929 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, кадастровий номер 2322181600:08:002:0074, цільове призначення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 353712, виданого на підставі Розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 02.10.2006 р., за № 14/338. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землею та на право постійного користування землю, договорів оренди землі № 010626000462 від 16.10.2006 р. У зв'язку із невиконанням зобов'язань за Кредитним договором, банк був вимушений звернутись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення. По даній справі було винесено заочне рішення 06.12.2010 р., за яким позовні вимоги банку задоволені повністю, а саме стягнено солідарно з відповідачів заборгованість за Кредитним договором у розмірі 709\~180,80 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~700,00 грн. витрати по сплаті ІТЗ судового процесу у розмірі 120,00 грн. та звернуто стягнення на земельну ділянку № 15, площею 0,0929 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер 2322181600:08:002:0074, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 353712, виданого на підставі розпорядження Запорізької державної адміністрації від 02.01.2006 р. № 14/338, шляхом продажу на публічних торгах за ціно, що буде встановлена в рамках виконавчого провадження. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.07.2011 р. рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06.12.2010 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки було скасоване і залишено ці позовні вимоги без розгляду. В іншій частині рішення було залишено без змін. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23.12.2014 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку № 15, площею 0,0929 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер 2322181600:08:002:0074, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва. Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на заставне майно банку Відділом державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції накладено арешт на майно та заборону його відчуження (ВП №17971484) від 13.03.2010 р. на земельну ділянку, кадастровий номер 2322181600:08:002:0074. Оскільки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є новим власником предмету іпотеки, представник банку був вимушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх законних прав та інтересів щодо виключення майна з-під арешту. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, зазначивши, що на теперішній час [PERSON] та [PERSON] не виконуются рішення Запорізького районного суду Запорізької області та Апеляційного суду Запорізької області в добровільному порядку. В примусовому порядку рішення виконати не представляється можливим у зв'язку з накладеним арештом. Право застави у банку виникло 10.04.2007 р., з моменту укладення Іпотечного договору № 122-0471, крім того як встановлено рішеннями Запорізького районного суду Запорізької області від 06.12.2010 р. та від 23.12.2014 р. загальна заборгованість [PERSON] за Кредитним договором становить 709\~180,80 грн., отже стягувачі, які не є заставодержателями не мають права на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки банку. Отже АТ «Банк «Фінанси та Кредит», як іпотекодержатель та новий власник, має всі законні підстави для зняття арешту з майна, а саме: земельної ділянки № 15, площею 0,0929 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, кадастровий номер 2322181600:08:002:0074, цільове призначення для індивідуального будівництва. Представник відповідача ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області - в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, не оспорюючи факт укладання Іпотечного договору, представник [PERSON] зазначив, що [PERSON] не отримував заочне рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та пояснив, що на теперішній час на земельній ділянці побудовано дачний будинок. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, вислухавши сторони, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з постановленням заочного рішення, у звязку з наступним. У відповідності до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні встановлено, що 10.04.2007 р. між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1221-047И із змінами та доповненнями, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні ресурси на загальну суму 60\~670 дол. США строком до 08.04.2022 р. із сплатою 14 % річних, а з 14.07.2008 р. 16 % річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 10.04.2007 р. між [PERSON] та банком укладено Іпотечний договір № 1221-0471, відповідно до якого іпотекодавець в забезпечення виконання зобов'язань надав нерухоме майно, а саме земельну ділянку № 15, площею 0,0929 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, кадастровий номер 2322181600:08:002:0074, з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 353712, виданого на підставі Розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 02.10.2006 р., за № 14/338. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землю, договорів оренди землі за № 010626000462 від 16.10.2006 р. Рішенням суду від 06.12.2010 р., стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором у розмірі 709\~180,80 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~700,00 грн. витрати по сплаті ІТЗ судового процесу у розмірі 120,00 грн. та звернуто стягнення на земельну ділянку № 15, площею 0,0929 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер 2322181600:08:002:0074, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 353712, виданого на підставі розпорядження Запорізької державної адміністрації від 02.01.2006 р. № 14/338, шляхом продажу на публічних торгах за ціною, що буде встановлена в рамках виконавчого провадження. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.07.2011 р. рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06.12.2010 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки було скасоване і залишено ці позовні вимоги без розгляду. В іншій частині рішення залишено без змін. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23.12.2014 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку № 15, площею 0,0929 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер 2322181600:08:002:0074, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва. Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на заставне майно банку Відділом державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції накладено арешт на майно та заборону його відчуження (ВП №17971484) від 13.03.2010 р. на земельну ділянку, кадастровий номер 2322181600:08:002:0074. Право застави у банку виникло 10.04.2007 р. - з моменту укладення Іпотечного договору № 1221-0471, а загальна сума заборгованості становить 709\~180,80 грн., отже стягувачі, які не є заставодержателями не мають права на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки банку. Згідно з ч. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимог на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Так, право у банку задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло 10.04.2007 р., а постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження винесено 13.03.2010 р., тобто пізніше ніж укладено договір іпотеки. Таким чином, банк має вищий пріоритет на предмет іпотеки, у тому числі і на його реалізацію в рахунок погашення боргу перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку»іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що уразі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пунктом 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» також визначено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Що станом на сьогодення, державним виконавцем, так зроблено і не було. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частиною 7 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають заочному задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved