Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради - лікар-психіатр Гадзінська О.В. звернулася із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради без її згоди, для стаціонарного лікування. В обґрунтування заяви посилається на ту обставину, що є підстави для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, який обумовлює суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради лікар-психіатр Гадзінська О.В. заяву підтримала і пояснила, що громадянка [PERSON] госпіталізована в 4-е психіатричне відділення КНП «ТОКПЛ» ТОР, у зв`язку із неадекватною поведінкою: поводить себе агресивно до рідних, періодично проявляє фізичну агресію до мами, не спить вночі, стукає по батареях, не слідкує за своїм зовнішнім виглядом, вимагає в мами гроші, тому потребує стаціонарного лікування, без її усвідомленої згоди. Просить заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, без її згоди підтримав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити. У судовому засіданні з`ясовано, що [PERSON] була госпіталізована в 4-е психіатричне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР 23.08.2019 року о 10.40 год., у супроводі сестри та матері, у зв`язку із неадекватною поведінкою: поводить себе агресивно до рідних, періодично проявляє фізичну агресію до мами, не спить вночі, стукає по батареях, не слідкує за своїм зовнішнім виглядом, вимагає в мами гроші. Із змісту заяви про госпіталізацію [PERSON] вбачається, що її було оглянуто комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку про необхідність госпіталізації. Підставою для висновку були відомості про поведінку гр. [PERSON] , котрі надійшли від матері [PERSON] . Згідно висновку комісії лікарів - психіатрів, [PERSON] діагностовано: хронічний маячний розлад, загострення. У зазначеному вище висновку комісії лікарів - психіатрів описано, що пацієнт в свідомості. Орієнтована в повному обсязі. Мовному контакту доступна, на запитання відповідає переважно по суті. Мислення паралогічне. Висловлює маячні ідеї відношення : «приходять раз в 5 днів якісь люди і залишають мені гроші», «я не знаю, що це за люди, але не моя мама і не моя тьотя, це якісь двійники похожі на них». Емоційно бліда. Вольові процеси ослаблені: пацієнтка має неохайний вигляд, одежа брудна. Коло інтересів звужене. Критика до свого стану знижена. З анамнезу встановлено, що [PERSON] родом із сім`ї інтелігентів, старша з двох дітей. Ранній розвиток без особливостей. Освіта закінчена вища, бухгалтер, працювала до 2009 року бухгалтером в Тернопільголовпостач. Останніх 10 років не працює взагалі в зв`язку із хворобою. Незаміжня. Дітей не має. Проживає сама. Туберкульоз, вірусний гепатит, венеричні захворювання заперечує. Спадковість в плані психопатології не обтяжена. Розлади психіки турбують з 2009 року, коли почала змінюватись в поведінці: почала вимагати гроші в мами, агресивно поводилась до мами та до брата, з вулиці приносила бродяжних котів, живе разом з ними, в квартирі створила антисанітарні умови, сусіди скаржились, що з вікон почала викидати речі, не слідкує за собою, не може готувати собі їду. Двічі в 2009 і 2010 роках намагалися гопіталізувати в ТОКПНЛ, але у зв`язку і з її власною відмовою та рішенням комісії була відпущена додому. Дане поступлення пов`язане з неадекватною поведінкою: агресивна до матері, обмежена в соціальних зв`язках (ні з ким не спілкується, нікого не впускає до хати), не спить вночі, зносить до хати усіх котів з вулиці, не доглядає за собою. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї, в силу ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У 2006 році ВРУ прийнято Закон «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.17 якого передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України. Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. З приводу доведеності необхідності надання психіатричної допомоги у примусовому порядку - госпіталізації [PERSON] , 1960року народження до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради для стаціонарного лікування, суд зазначає, що саме на державу покладається позитивний обов`язок створювати належні умови надання психіатричної допомоги громадянам, котрі її потребують, виходячи з діагнозу, що поставлений [PERSON] , амнестичних відомостей, що відображені в наданій суду документації, суд приходить до переконання, що госпіталізація [PERSON] , 1960року народження до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, без її згоди, є доцільною та відповідає її інтересам, а тому заяву представника Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved