Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Представник позивача виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила позбавити батьківських прав [PERSON] , у зв`язку з невиконанням нею батьківських обов`язків, відповідач не належним чином доглядає за дітьми, через відсутність дбайливого догляду за зовнішністю дітей, донька [PERSON] має інфекційні хвороби з ураженням шкіри, також відповідач [PERSON] не привела в належний стан житло та продовжує вживати алкогольні напої. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила не позбавляти її батьківських прав відносно її дітей, оскільки вона стала на шлях виправлення, купила сину [PERSON] новий телефон для дистанційного навчання, вона працює та намагається створити належні умови для їх розвитку. Суд, заслухавши доводи представника позивача, доводи відповідача, дослідивши висновок органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №422 та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №337. Згідно довідки № 1290/60-19 від 14.04.2020 року, яка видана Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану щодо актового запису про народження із зазначенням відомостей про батька, державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно довідки № 1291/60-19 від 14.04.2020 року, яка видана Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану щодо актового запису про народження із зазначенням відомостей про батька, державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач [PERSON] разом з дітьми, [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не працює, обмежується періодичними заробітками. Відповідно до довідки №1031/01-09/921 Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Білгород-Дністровської міської ради від 18.03.2021 року, відповідач [PERSON] перебуває на обліку, як отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». З 01.08.2020 року [PERSON] за призначенням допомоги не зверталась. За інформацією міського центру соціальних служб від 19.01.2021 року № 49 сім`я [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах з 11.11.2016 року по теперішній час, у зв`язку з порушенням санітарно-гігієнічних умов проживання, низьким батьківським потенціалом матері, вживання нею алкогольних напоїв. За період роботи з сім`єю, відповідач [PERSON] не прислухається до рекомендацій спеціалістів Центру, не йде на контакт, не відчиняє двері, на запрошення не реагує. 3і слів [PERSON] діючий паспорт громадянина України нею загублений. Для консультації та допомоги у відновленні паспорту [PERSON] так і не з`явилась до міського центру соціальних служб. [PERSON] продовжує вести асоціальний спосіб життя, не створила належні умови для виховання та проживання малолітніх дітей. У будинку брудно, розкидані речі, ванна захламлена брудом, водопостачання відсутнє, двір заставлений старими речами та сміттям. Відповідач [PERSON] не має стабільного заробітку, рекомендації щодо ведення, обліку, розподілу сімейного бюджету не виконує. За місцем проживання [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків та розпивання алкогольних напоїв у заборонених законом місцях та поява в громадських місцях з ознаками вживання алкоголю, що підтверджується листом Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 15.05.2020 року № 42/9771. Малолітні діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах в службі у справах дітей Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Білгород-Дністровської міської ради з 02.02.2017 року. Спеціалістами служби у справах дітей Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Білгород-Дністровської міської ради неодноразово здійснювались профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей. Також надавалися рекомендації щодо налагодження житлово-побутових умов згідно санітарно-гігієнічним вимогам. Згідно довідки №530 від 26.10.2021 року, наданою Білгород-Дністровським міським центром соціальних служб, родина [PERSON] на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах з 11.11.2016 року, а також під соціальним супроводом у зв`язку із порушенням санітарно-гігієнічних умов проживання, алкогольною залежністю матері, неналежним виконанням батьківських обов`язків з 11.06.2018 року по 10.12.2019 року; з 12.12.2019 року по 14.12.2020 року. Протягом перебування під соціальним супроводом [PERSON] не вирішила свої проблемні питання, не підвела воду до помешкання, не привела в належний стан житло, продовжує вживати алкогольні напої, до рекомендації спеціалістів центру не прислуховується, не йде на контакт. План соціального супроводу не виконувала. Діти продовжують проживати в антисанітарних умовах. Згідно листа №173 від 26.10.2021 року Білгород-Дністровської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 вбачається, що відповідач [PERSON] на незадовільному рівні приймає участь у житті сина [PERSON] , учня 5-В класу. Під час дистанційного навчання [PERSON] не має змоги займатися синхронно та надсилати виконанні роботи в електронний щоденник, адже у дитини немає смартфону чи комп`ютера та доступу до Інтернету. Тому домашнє завдання виконується нерегулярно та на низькому рівні. Нерідко у хлопчика відсутнє необхідне для навчання шкільне приладдя. Мати не контролює виконання домашнього завдання та не цікавиться навчанням дитини, батьківські збори не відвідує. В початковій школі були випадки, коли мати [PERSON] приходила до школи, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, син [PERSON] плакав, втікав - не хотів із матір`ю йти до додому. [PERSON] навчається у 8-А класі. Має навчальну діяльність на низькому рівні. Зазнає труднощів при оволодінні програмним матеріалом, виявляє недостатньо сформовані основні навчальні вміння та навички. Дитина схильна до пропусків уроків без поважних причин. Зовнішній вигляд учениці неохайний, одяг брудний. Через відсутність дбайливого догляду за зовнішністю, [PERSON] має хвороби з ураженням шкіри. Навчальну діяльність дитини мати [PERSON] не контролює, не стимулює інтерес до навчання та не виявляє зацікавленості в успіхах дитини. Батьківські збори не відвідує. [PERSON] та [PERSON] проживають в незадовільних умовах, в будинку антисанітарія, страшний безлад, відсутні елементарні умови для нормального життя та розвитку дітей. Діти не забезпечені належним харчуванням. Неодноразово було помічено, як діти знаходились на вулиці допізна, гралися на проїжджій частині без нагляду дорослих. А також, як мати [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння у грубій формі розмовляла із дітьми на вулиці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). За результатами розгляду 23.02.2021 року комісія з питань захисту прав дитини дійшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків. Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування надав висновок від 25.03.2021 року № 32/605 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначені факти, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що також підтверджують відсутність серйозного ставлення матері до своїх обов`язків. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дітей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав [PERSON] , по відношенню до малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , отже вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved