Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом та в зв`язку з тим, що відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками щодо виховання дітей просить: - позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього на користь КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» на утримання дитини, аліменти у розмірі 1/4 частки, від усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, - позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї на їх утримання на користь КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква», аліменти у розмірі 1/3 частки, від усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення - не заперечує. Відповідачі в жодне підготовче та судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи, були належно повідомлені, про причини неявки до суду - не повідомили. Відзив та клопотання про відкладення розгляду справи від них до суду - не надходило. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі перебувають у цивільному (незареєстрованому) шлюбі, спільно проживають у[ADDRESS] та на вихованні мали двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України (за заявою обох батьків про визнання батьківства), що стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00025019638 від 20.12.2019 року. Державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), що стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00025019781 від 20.12.2019 року, у зв`язку з відсутністю у батька паспорта громадянина України. Відповідачі власного житла не мають, [PERSON] зареєстрований у вищезазначеному будинку, а [PERSON] проживає в ньому без реєстрації. Зареєстрована вона в м. Києві. Соціальний супровід даної сім`ї розпочався 24.02.2016 року після народження дочки [PERSON] та отримання Таращанським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді інформації про неналежні умови проживання, утримання дитини та про позбавлення матері батьківських прав щодо двох її дітей ще за місцем проживання у м. Києві. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей та сім`ї Таращанської райдержадміністрації діти були взяті на облік у зв`язку зі складними життєвими обставинами, а сім`я - під соціальний супровід Таращанського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Складні життєві обставини полягали у відсутності житла, роботи, проявах фізичного насильства у сім`ї, наявності сумнівних друзів, зловживанні алкоголем обома батьками, небажанні матір`ю в період її вагітності виконувати рекомендації медичних працівників, а пізніше рекомендації щодо догляду за дітьми, відсутності елементарних умов для проживання дітей. З 20.10.2016 року сім`я була знята із соціального супроводу у зв`язку із зміною місця проживання. Але невдовзі знову повернулася для проживання до Таращанського району. Сім`я неодноразово знімалася і поновлювалася в ТРІДСССДМ на соціальному супроводі, оскільки часто змінювала місце проживання. 20.01.2017 року відповідно до інформації спеціалістів Лісовицької АЗПСМ щодо проблем із здоров`ям дитини, вагітністю матері, зловживанням членами родини алкогольними напоями, було проведено оцінку потреб сім'ї, за результатами якої було з`ясовано, що батьки задовольняли потреби дитини в неповному обсязі. Вага дитини не відповідала віку, дитина потребувала медичного обстеження та відповідних профілактичних щеплень. На поради медичних працівників мати не реагувала. Будучи на той час вагітною [PERSON] не перебувала на обліку у жіночій консультації, проживала з родичами, які мали негативний вплив на членів родини, оскільки зловживали алкогольними напоями. Умови проживання дитини потребували покращення. За таких обставин соціальний супровід сім`ї був поновлений. У ході роботи з сім`єю спільно із спеціалістами Лісовицької амбулаторії дитині першого року життя були надані соціально-медичні послуги для покращення стану її здоров`я. Батькам було наголошено про необхідність забезпечення повноцінного харчування дочки. Відповідачка була взята на облік в жіночій консультації, проте вагітність закінчилася народженням мертвої дитини. З 18.10.2017 сім`я змінила місце роботи, в зв`язку з чим і була знята із соціального супроводу 24.07.2018, за повідомленням КЗТРР «Таращанський ЦПМСД» стало відомо, що [PERSON] знову вагітна, і має проблеми з перебігом вагітності, відмовляється від відвідування жіночої консультації та стаціонарного лікування. Відповідачкою була написана письмова відмова від запропонованого лікування. Цього ж дня були обстежені умови проживання та стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON]. За наслідками обстеження встановлено, що санітарний стан в помешканні задовільний, але не відповідає вимогам для прожиття новонароджених дітей. 31.07.2018 проведена інформаційно-роз`яснювальна розмова з вагітною щодо співпраці з медичними працівниками, виконання їх призначень та була надана гуманітарна допомога. [INFO] [PERSON] народила дівчинку (вагою 1,5 кг) і була направлена на лікування у м. Б. Церква. З батьками проводилася робота щодо пошуку коштів для забезпечення належного догляду та лікування дитини першого року життя, надавалася допомога в оформленні відповідних соціальних виплат. Але до повернення дитини не були створені відповідні умови проживання, не було завершено ремонт пічного опалення і тому сім`я разом з дітьми переїхала проживати до м. Біла Церква. 13.12.2019 відповідно до повідомлення сімейного лікаря про незадовільні умови проживання, недогляд за дітьми, зловживання членами родини алкогольними напоями, були повторно обстежені умови поживання сім`ї. Вкотре були виявлені неналежні умови проживання, відсутність продуктів харчування, перебування батьків та близьких родичів у нетверезому стані. При візуальному огляді було помітно, що менша дитина фізично виснажена, її вага і розвиток не відповідають віковим нормам, у старшої дитини також помітне відставання у розвитку. Обоє дітей потребували медичного обстеження. В зв`язку з цим сім`ю повторно взято під соціальний супровід. Окрім того, 18.12.2019 року [PERSON] звернулася із заявою про тимчасове влаштування (строком на 6 місяців) малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] до КЗ КОР "Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква", куди вони були влаштовані 02.01.2020 року. [PERSON] офіційно попереджений про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та створення належних умов проживання для дітей, недопущення зловживання алкогольними напоями. За весь час перебування дітей у КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» батьки спілкувалися з ними у телефонному режимі, відвідували лише один раз. Умови проживання сім`ї не змінилися, у батьків немає постійної роботи, відсутнє власне житло. Умови для повернення дітей - відсутні. З [PERSON] та [PERSON] постійно проводилася робота щодо пошуку окремого житла, консультування щодо відновлення паспорта батькові та вирішення питання реєстрації дітей, проводилася робота щодо профілактики зловживання алкогольними напоями, пошуку окремого житла, проте у вирішенні даних завдань батьки активності не проявляли, рекомендації фахівців не виконували. З метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей Лісовицька сільська рада, як орган опіки і піклування 07.10.2020 винесла клопотання про доцільність вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їхніх малолітніх дітей. Питання стану виконання батьківських обов`язків відповідачами щодо своїх малолітніх дітей було розглянуте 08.10.2020 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Таращанської районної державної адміністрації. На засіданні комісії батько не був присутнім. Зі слів матері, основною причиною невиконання умов, необхідних для повернення дітей у біологічну сім`ю, є відсутність коштів. Можливості вирішити житлове питання, створити умови для проживання дітей та забезпечення їх потреб у них з чоловіком немає. Відповідно до висновку Таращанської РДА Київської області від 08.10.2020, виходячи з інтересів малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , відповідачів доцільно позбавити батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей, оскільки не цікавилися їх життям та здоров`ям, не утримували їх, не спілкувалися, не виявляли до дітей належного інтересу. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення їх від виховання своїх дітей, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення їх до своїх батьківських обов`язків. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідачі мали можливість для виправлення ситуації і створення умов для повноцінного виконання батьківських обов`язків, але обраний ними спосіб життя навпаки створює загрозу життю і здоров`ю малолітніх дітей, а відсутність необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Таким чином, вони фактично самоусунулися від належного утримання та виховання дітей своїх, не піклувалися про їх фізичний і духовний та моральний розвиток, навчання, зокрема: не забезпечували необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкувалися з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяли засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляли інтересу до внутрішнього світу дітей. Окрім того, небажання виконувати батьківські обов`язки та легковажне ставлення відповідачів щодо факту позбавлення батьківських прав у відношенні їх дітей, що виразилося у відсутності будь-яких заперечень щодо задоволення позову, ігнорування явки до суду, свідчить про небажання змінитися та змінити спосіб свого життя, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення їх батьківських прав у відношенні їх малолітніх дітей. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таку вимогу позивач і заявив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та ін. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За статтею 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, оскільки відповідачі в добровільному порядку не надають матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча повинні та мають таку можливість, бо є особами працездатного віку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з них аліменти на утримання їх дітей у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак, вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 02.12.2020. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 133,141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з кожного відповідача на користь держави судовий збір за немайновою вимогою щодо позбавлення батьківських прав у розмірі 2270 грн. 00 коп. та майновою вимогою про стягнення аліментів у розмірі 2270 грн. 00 коп. Крім того, статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.

Outcome: approved