Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 1995 року. Від шлюбу мають трьох дітей: повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, та неповнолітніх дітей, дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що спільне життя у них з чоловіком не склався, між ними відсутні почуття любові та поваги, у них різні погляди на виховання дітей та ведення домашнього господарства, тривалий час не проживають разом, спільне господарство не ведуть, подружніх стосунків між ними немає давно, відповідач не турбується про матеріальний стан сім'ї, не надає допомоги на утримання дітей, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожного щомісячно та судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і суду пояснила, що вони з відповідачем тривалий час (з листопада 2016 року) проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, за час, наданий судом для примирення, вони не помирилися. Тому вона наполягає на розлученні. Що стосується стягнення аліментів, то діти хочуть їсти кожен день, їм необхідно купувати засоби гігієни, одяг, а 500 гривень в наш час - це ніщо, тому просить стягнути аліменти по 1000 гривень на кожну дитину. Пояснила, що доказів того, що відповідач може сплачувати таку суму аліментів вона не має, так як він офіційно не працює, але він їздить на заробітки в Польщу та за пів року потратив на дітей 14000 гривень. Отже він має прибутки і має змогу сплачувати аліменти. Сама вона навіть мінімальної заробітної плати не отримує. Старший син навчається на денній формі навчання та отримує стипендію близько 800 гривень, але він потребує батьківської допомоги. Пославшись на причини, вказані в позовній заяві, просить позов задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що він в перше судове засідання подав заперечення на позов, в якому заявив, що вважає що є можливість шлюб зберегти. Однак, після наданого судом строку для примирення, прийшов до висновку, що дружина не хоче примиритися з ним і причина цього не в його поведінці. Тому проти розірвання шлюбу не заперечує. Також пояснив, що проживав разом з позивачкою 20 років, зробив у будинку, де проживає дружина з дітьми, ремонт. Він постійно надає допомогу дітям, якщо має дохід, але постійно сплачувати аліменти в такій сумі, як вказано у позовній заяві, не зможе, оскільки немає постійного доходу, їздить на заробітки, працював в інших регіонах України, зараз відкрив візу на Польщу, де був 2 місяці, планує ще поїхати, але чи знайде роботу невідомо. Тому просить зменшити розмір аліментів, які будуть стягуватися на утримання дітей. Свою позицію про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів, яку виклав у запереченнях на позов, на даний час не підтримує. З огляду на вищевикладене, просить шлюб розірвати та стягнути аліменти у мінімальному розмірі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що відповідач офіційно ніде не працевлаштований, добровільно надає кошти на придбання одягу та на кишенькові витрати для дітей. Проти розлучення відповідач не заперечує, та просить призначити мінімальний розмір аліментів, а саме 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що становить 532,00 грн. на кожну дитину. Просить позов задоволити частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 1995 року. Від шлюбу мають трьох дітей. Зокрема: одного повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, є студентом 4 курсу навчально-наукового інституту агроекології та землеустрою, напрямку підготовки "Екологія", охорона навколишнього середовища та збалансоване природокористування, денної форми навчання, за державним замовленням. Крім того, в сім'ї є двоє неповнолітніх дітей, дочка - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. З листопада 2016 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, на примирення не згідні. Постійної, достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Судом вживалися заходи до примирення подружжя, але воно між ними не відбулося. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їхніх дітей. Тому, суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] та сина [PERSON] необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців немає, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково і стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітніх дітей в сумі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину та по 500 гривень щомісячно на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення сином 23-річного віку. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідача і дітей, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дітей. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів, які мають бути стягнуті на одну дитину. Також суд враховує, що повнолітній син, який навчається, отримує стипендію біля 800 гривень. На думку суду, таке рішення буде законним, справедливим і відповідатиме інтересам дітей та сприятиме їх належному утриманню, а сума аліментів є реальною для стягнення в даному регіоні. Суд не може погодитися з доводами позивачки, що відповідач повинен сплачувати аліменти по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, оскільки нею не надано жодного доказу, який би вказував, що у відповідача є значний дохід, і стягнення 3000 грн. аліментів щомісяця не поставить відповідача у вкрай скрутне матеріальне становище, особливо у той період, коли він не працює і взагалі не має будь якого прибутку. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду, а також стягнути судовий збір по вимозі про розірвання шлюбу, який позивачка сплатила при подачі позову до суду.

Outcome: approved