Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05 серпня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис за № 46. Вони з відповідачем мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що ніякої домовленості щодо утримання дітей між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач не приймає участі в утриманні дітей. На даний час відповідач має мінливий дохід. З посиланням на ст.ст.\~182, 184 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 844 грн. 50 коп. щомісяця на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, заявою прохала суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та прохала його задовольнити. (а.с.22). Відповідач, в судове засідання не зявився, заявою прохав суд розглянути справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. (а.с.21). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст. 184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05 серпня 2000 року (а.с. 5), в період якого у них народились діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Згідно довідки виданої виконкомом Солонянської селищної ради №\~5519 від 09 грудня 2016 року діти проживають разом з позивачкою. Дана обставина визнана сторонами і не оспорюється, як не оспорюється і факт перебування дітей на утриманні позивачки (а.с. 8). Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці регулярно не надає, хоча зобовязаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дітей, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який не працює, так і дітей, їх вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 844 грн. 50 коп. на кожного щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дітей, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved