Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно державного акта на право власності на земельну ділянку черія [NUMBER], виданого 21.04.2004 року вона, є власником земельної ділянки площею 3,3783 га, розташовану на території Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]. Близько з 2012 року відповідач ТОВ «Чубинецький колос» використовує дану земельну ділянку, оскільки позивачка не заперечувала проти цього. 31.08.2015 року позивач направила відповідачу заяву, в якій просила повідомити підстави використання відповідачем зазначеної земельної ділянки, та вказала про намір самостійного використання земельної ділянки. 14.09.2015 року [PERSON] від відповідача отримала відповідь, з якої дізналася про договір оренди на земельну ділянку від 05.03.2012 року, підписаний від імені позивача, про що в реєстрі земель вчинено запис від 23.11.2012 року за №322400004003231. Зазначила, що договір оренди землі від 05.03.2012 року є недійсним, оскільки його не підписувала, не укладала, також не підписувала і акт приймання-передачі орендованої земельної ділянки від 12.03.2012 року. З урахуванням наведеного, позивач просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений 05.03.2012 року між позивачем та ТОВ "Чубинецький колос", про що в реєстрі земель вчинено запис від 23.11.2012 року за №322400004003231, усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, зобовязати звільнити її та надати вільний доступ, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою про заочний розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 09.01.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом установлено, що відповідно державного акта на право власності на земельну ділянку черія [NUMBER], виданого 21.04.2004 року вона, є власником земельної ділянки площею 3,3783 га, розташовану на території Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]. Близько з 2012 року відповідач ТОВ «Чубинецький колос» використовує дану земельну ділянку, оскільки позивачка не заперечувала проти цього. 31.08.2015 року позивач направила відповідачу заяву, в якій просила повідомити підстави використання відповідачем зазначеної земельної ділянки, та вказала про намір самостійного використання земельної ділянки. 14.09.2015 року [PERSON] від відповідача отримала відповідь, з якої дізналася про договір оренди на земельну ділянку від 05.03.2012 року, підписаний від імені позивача, про що в реєстрі земель вчинено запис від 23.11.2012 року за №322400004003231. Зазначила, що договір оренди землі від 05.03.2012 року є недійсним, оскільки його не підписувала, не укладала, також не підписувала і акт приймання-передачі орендованої земельної ділянки від 12.03.2012 року. Для підтвердження, що підписи в договорі оренди землі та в акті приймання-передачі земельної ділянки не [PERSON] проведено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта від 10.11.2017 року №5405/17-32/5406/17-33, підписи від імені [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки від 05.03.2012 та акті приймання-передачі орендованої земельної ділянки від 12.03.2012, виконанні не [PERSON], а іншою особою. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно з положеннями ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. За змістом ст.125 ЗК Україниправо оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частині першій статті 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір. У разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.1212-1215 ЦК України). Судом установлено, що вказаний Договір оренди землі, укладений у письмовій формі, в установленому законом порядку пройшов державну реєстрацію, є укладеним, а отже оспорюваний, але волевиявлення позивача не було направлено на укладення угоди, яку [PERSON] не підписувала. За таких обставин не можна вважати, що договір оренди землі відповідав волі орендодавця та вимогам закону, а тому наявні правові підстави для визнання договору оренди землі недійсним з підстав, передбачених ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст. 76-80 ЦПК України. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема витрати, повязані з проведенням судових експертиз. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 487,20 грн. судового збору та 3720,00 грн. за проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Outcome: approved