Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання до закінчення навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 років, у розмірі 1/4 частини. На підтвердження своїх позовних вимог зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки. На даний час, [PERSON] навчається у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький державний педагогічний університет», 2 курс ( на час звернення до суду) фізико-математичного факультету, денної форми навчання, за держзамовленням. Відповідач, як батько, не допомагає їй матеріально, вона перебуває на утримані матері, тому змушена звернутись до суду з питанням стягнення аліментів на період навчання, тобто до 30 червня 2020 року. Відповідно до процесуальних документів, які знаходяться в матеріалах справи. Ухвалою суду від 25.04.2018 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження. 31 травня 2018 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов. Позивач надала письмове клопотання, про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути аліменти в розмірі ? частини з доходів відповідача, до закінчення навчання. Третя особа - [PERSON], звернулась з заявою, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справи за його відсутності. У відзиві на позов відповідач посилався на необґрунтованість вимог, просив у задоволенні позову відмовити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком [PERSON], яка народилась [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] видане 04.02.1999р. відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 83. Відповідно до оновленої довідки № 22-381 від 08.10.2018 року, [PERSON] є студенткою 3 курсу, групи МІ-16, фізико-математичного факультету, денної форми навчання, за держзамовленням у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький державний педагогічний університет». Термін навчання для здобутку ступеня бакалавр по 30 червня 2020 року. Відповідно до ст.198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як зазначено в рекомендаціях Пленуму Верховному Суду України викладених в постанові від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд критично ставиться до аргументації заперечень відповідача, тому що документального підтвердження своїх доводів відповідач не надав. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За таких обставин суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів, до закінчення навчання, починаючи стягнення з моменту звернення з позовом до суду. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 704, 80 грн. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню, в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved