Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до Жидачівського районного суду Львівськоїобластіізпозовноюзаявою про визнання за нею права на земельнучастку (пай) розміром 1.61 га в умовних кадастрових гектарах на території Загірочківської сільської ради Жидачівського району Львівської областіу порядку спадкування за заповітом після смерті її тітки [PERSON], що наступила 02.04.2008 року. Свої вимоги мотивує тим, що 02 квітня 2008 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на усе її майно, у тому числі і на земельну частку (пай) розміром1,61га в умовних кадастрових гектарах на території Загірочківської сільської ради Жидачівського району Львівської області.. Позивачка як єдина спадкоємиця після смерті її тітки [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус відмовив їй у цьому з підстави пропуску піврічного терміну на подання заяви та у зв»язку з відсутності у неї правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) в майні ССП «Загірочко», що знаходиться на території Загірочківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно витягу із Книги реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) № 31-1309-0.2-2252/2-16 від 27.04.2016 року, [PERSON] було видано сертифікат на право на земельнучастку (пай) розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА № 602від25.09.1996 року. Згідно свідоцтва про смерть серії1-СГ № 128634 від 03 квітня 2008 року, [PERSON] померла 02.04.2008 року у с. Загірочко Жидачівського району Львівської області. Згідно заповіту посвідченим Дев»ятниківською сільською радою та зареєстрованим в реєстрі №27 ві 21.09.2004 р. спадкодавець [PERSON] все майно заповіла [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року\~\~№ 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~роз'яснено, що відповідно до\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно\~\~вимог ст.ст. 1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що позивачка постійно до дня смерті спадкодавця проживала разом із нею. Постановою завідувача Жидачівської ДНК № 696/02-31 від 08 вересня 2017 року, позивачці як спадкоємиці після смерті тітки відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску піврічного терміну та відсутності у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно зі ст. ст.\~81,\~126 ЗК України\~право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Враховуючи те, що представником відповідача подано суду заяву про визнання позову відповідачем і таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, а отже за позивачем, як за спадкоємцем за заповітом, слід визнати право власності на спадкову земельну ділянку.

Outcome: approved