Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі. В позові позивачка зазначає, що вона з 02.01.2013 року по 31.12.2014 року працювала у Донецькій міськрайонній філії Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на посаді біолога санітарно-гігієнічної лабораторії. У зв'язку з проведенням АТО з жовтня 2014 року фінансування філіалу було зупинено. Філіал не був перереєстрований на території України і припинив свою фінансово-господарську діяльність з 01.01.2015 року, всі співробітники були звільнені. Оскільки позивачка перебувала на лікарняному по вагітності і пологам, згідно наказу №729к від 31.12.2014 року, вона була переведена із філії до Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України». При звільненні позивачці була видана трудова книжка і довідка про заборгованість по заробітній платі за серпень 2014 року. Керівник філії заборгованість по заробітній платі в сумі 3 409 грн. 01 коп. позивачці не виплатив, мотивуючи це тим, що немає фінансування з Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України». Позивачка вказує, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років згідно наказу №2-Кп.1 від 19.01.2015 року і на даний час мешкає у м. Мелітополі Запорізької області. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 3 409 грн. 01 коп. та індекс інфляції у розмірі 1643 грн. 56 коп.. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Від директора ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» [PERSON] до суду надійшли заперечення, згідно яких вимоги позивача на теперішній час вважає незаконними та необґрунтованими з наступних підстав. Державній установі «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» не наділені повноваженнями нараховувати та сплачувати працівникам філій заробітну плату, виплати по лікарняних листах та інших платежів. Тому звертатись за вирішенням питання виплати позивачу заборгованості по заробітній платі за серпень 2014 року необхідно до керівництва Донецької міськрайонної філії ДУ «ДОЛЦ ДСЕСУ». Згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.12014 року №595 «Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню, надання фінансової підтримки окремим підприємствам и установам Донецької і Луганської областей», відповідно до листа Державної казначейської служби України від 13.10.2014 року №14-08/3291-22698 «Щодо дотримання бюджетного законодавства» Постанови Національного Банку України від 06.08.2014 року №466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» на тимчасово-непідконтрольній Україні територіях витрати з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів, казначейське обслуговування розпорядників бюджетних коштів призупинено до повного повернення території під контроль органів державної влади України. Тому з моменту фактичної втрати контролю за територією у зв'язку тимчасової її окупацією, а як відомо, м. Донецьк тимчасово окупований та є непідконтрольним державі Україна до теперішнього часу, зупинена робота усіма державними установами у тому числі і Донецької міськрайонної філії ДУ «ДОЛЦ ДСЕС України», яка не зареєструвалась на території, підконтрольній владі України. Таким чином, вирішити питання виплати позивачу заборгованості по заробітній платі за серпень 2014 року ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» не має можливості. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02 січня 2013 року позивачка прийнята на посаду біолога санітарно-гігієнічної лабораторії до Донецької міськрайонної філії Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», наказ № 35-к від 02.01.2013 року. 31 грудня 2014 року була звільнена згідно п.5 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки \\а.с. 6-7\\. Згідно довідки від 21.10.2014 року №2314002704 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] перемістилася з тимчасово окупованої території в м. Мелітополь, 72311, [ADDRESS] \\а.с.8\\. Згідно довідки Донецької міськрайонної філії Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 31.12.2014 року, сума невиплаченої нарахованої заробітної плати [PERSON] за серпень 2014 року складає 3 409 грн. 01 коп. \\а.с.11\\. Відповідно до статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звертатися до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком . Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" судам роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 3 409 грн. 01 коп.. А також, відповідно до вимог ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць /після утримання податків і обов'язкових платежів/ на індекс інфляції в період невиплати доходу, тому позивач має право на відшкодування суми індексації в розмірі 1 643 грн. 56 коп., т.я. відповідач не сплатив позивачу встановлену законом нараховану заробітну плату. Розрахунок компенсації за затримку заробітної плати у розмірі індексу інфляції наступний: Дохід Індекс інфляції Сума Приріст вересень 2014 р. 3409,01 грн. х 102,9 / 100 = 3507,87 98,86 грн. жовтень 2014 р. 3409,01 грн. х 102,4 /100 = 3490,83 81,82 грн. листопад 2014 р. 3409,01 грн. х 101,9 / 100 = 3473,78 64,77 грн. грудень 2014 р. 3409,01 грн. х 103,0 /100 = 3511,28 102,27 грн. січень 2015 р. 3409,01 грн. х 103,1 / 100= 3514,69 105,68 грн. лютий 2015 р. 3409,01 грн. х 105,3 /100 = 3589,69 180,68 грн. березень 2015 р. 3409,01 грн. х 110,8 / 100= 3777,18 368,17 грн. квітень 2015 р. 3409,01 грн. х 114,0 / 100= 3886,27 477,26 грн травень 2015 р. 3409,01 грн. х 102,2/100= 3484,01 75,00 грн. червень 2015 р. 3409,01 грн. х 100,4/ 100 = 3422,65 13,64 грн. липень 2015 р. (індекс 99,0) - не нараховується серпень 2015 р. (індекс 99,2) - не нараховується вересень 2015 р. 3409,01 грн. х 102,3/ 100 = 3484,42 75,41 грн.. А всього, з відповідача на користь позивача слід стягнути /3 409 грн. 01 коп. + 1 643 грн. 56 коп./ = 5 052 грн. 57 коп.. Ствердження представника відповідача, які були викладені у заперечені до позову, про необхідність стягнення заробітної платні з Донецької міськрайонної філії ДУ «ДОЛЦ ДСЕСУ» - є неспроможними, оскільки Донецька міськрайонна філія ДУ «ДОЛЦ ДСЕСУ» є структурним підрозділом ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України». Стаття 360-7 ЦПК України передбачає, що Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно ПРАВОВОГО ВИСНОВКУ Верховного Суду України Постанови у справі № 6-43цс14 від 21.05.2014 р., компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Крім того, оскільки позивач на підставі ст. 1 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подачу позову, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved