Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Запорізького державного підприємства «КРЕМНІЙПОЛІМЕР» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, в якому зазначила, що на підставі наказу № 155 від 25.07.2008. її прийнято на роботу в службу охорони Запорізького державного підприємства «КРЕМНІЙПОЛІМЕР» - охоронцем. Відповідно до наказу № 34 від 03.02.2015 р. її звільнено з займаної посади за власним бажанням. Позивачка зазначає, що за період праці її права на заробітну плату систематично порушувались, оскільки з листопаду 2009 р. заробітна плата або зовсім не виплачувалася, або виплачувалася не в повному обсязі. Так, позивачка просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 14 888,88 грн. з нарахуванням індексу інфляції; середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 3 327,45 грн.; вихідну допомогу у розмірі 7 145,34 грн., а також компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки; моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. У зв'язку з тим, що як на день звільнення так і на теперішній час відповідач заборгував [PERSON] заробітну плату, вона була змушення звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача: заборгованість по заробітній платі в розмірі 14 258,88 грн. з нарахуванням індексу інфляції; середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 5 629,19 грн.; вихідну допомогу у розмірі 2 045,34 грн., від стягнення моральної шкоди відмовилась. Представник відповідача - ЗДП «КРЕМНІЙПОЛІМЕР» Комарова А.О. уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, оцінивши і дослідивши докази по справі, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У відповідності зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ЗДП «Кремнійполімер» з 25.07.2008 р., 03.02.2015р. позивачка була звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, про що видано наказ №34 від 03.02.2015 року та внесено запис до трудової книжки. Відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, не провів з позивачем в день звільнення повний розрахунок, а саме не виплатив заборгованість по заробітній платі в сумі 14 258,88 грн., що підтверджено довідкою від 08.05.2015 № 202. Відповідно до ст. 115 Кодексу Законів про працю України (надалі - КЗпП України), заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Станом на теперішній час, заборгованість по заробітній платі ЗДП «Кремнійполімер» перед [PERSON] у розмірі 14 258,88 грн. не сплачена, чим було порушено право позивача на заробітну плату та на своєчасну винагороду за працю. Крім того, судом встановлено, що з вини відповідача мала місце затримка розрахунку з позивачем при звільненні, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 5 629,19 грн., виходячи з середньоденної заробітної плати 110,92 грн. (110,92 грн. середньоденної заробітної плати х 50,75 робочих днів = 5 629,19 грн.). Вказана сума підлягає виплаті позивачу з урахуванням прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, розрахунок яких та утримання проводяться на підприємстві. Крім того, відповідно до довідки № 201 від 08.05.2015 р. нарахована заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 2 045,15 грн. Відповідач не спростував вказані обставини. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 14 258 (чотирнадцять тисяч двісті п'ятдесят вісім) грн. 88 коп.; · середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 5 629 (три тисячі триста двадцять сім) грн. 19 коп.; · вихідна допомога у розмірі 2 045 (дві тисячі сорок п'ять) грн. 15 коп.; загальна сума складає 21 933 (двадцять одна тисяча дев'ятсот тридцять три) грн. 22 коп. Оскільки позивач відповідно до ч.4 п.1 п.п. 1 Декрету КМ України "Про державне мито" звільняється від спати держмита, то ця сума, яка складає 243 грн. 60 коп., підлягає стягненню з відповідача в доход держави. Суд вважає, що позовні вимоги, щодо стягнення моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн. не підлягають задоволенню, так як позивачем надано суду заяву в якій вона відмовляється від позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: approved