Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди в розмірі 101800 грн та витрати на оплату судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що 03.04.2018 року в с.Бердихів Яворівського району Львівської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Audi» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Audi» р.н. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Згідно із постановою Яворівського районного суду Львівської області від 10.01.2019 року особою, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є водій [PERSON] .На момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку із чим позивачем було сплачено на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 101800 грн. Відповідно до висновку ринкова вартість транспортного засобу марки «Audi» р.н. [NUMBER] до пошкодження становила 120488.81 грн, а вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу складає 281152.55 грн, тобто автомобіль є фізично знищеним. Відповідно до звіту вартість пошкодженого транспортного засобу становить 19342.68 грн, таким чином різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди складає 101146.13 грн, однак відповідачу було виплачено 100000 грн в межах розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Також позивачем було компенсовано витрати потерпілої особи на проведення експертизи в розмірі 1800 грн. Після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування вказаної шкоди в порядку регресу. Просить позов задовольнити. Ухвалою від 10.04.2020 року у справі відкрито спрощеного позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 01.07.2020 року представником відповідача на адресу суду скеровано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. Докази спричинення саме відповідачем ДТП, яке мало місце 30.04.2018 рокувідсутні, оскільки відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 14.11.2018 року у справі №460/1937/18 складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було прийнято працівниками поліції без належного оформлення схеми місця ДТП, з`ясування фактичних обставин справи і механізму вчинення вказаної ДТП. Неналежне оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення позбавило суд можливості об`єктивно встановити обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийняти законне рішення, матеріали направленні в Яворівський ВП ГУ НП у Львівській області для належного оформлення. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 10.01.2019 року провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із спливом строку накладення адміністративного стягнення. Під час судового розгляду вказаного адміністративного протоколу докази не досліджувались, вина не встановлювалась. Окрім цього до позовної заяви не долучено докази, що характеризують пошкодження, отримані автомобілями, які можуть вказувати на місце їх зіткнення, причини та обставини ДТП. Огляд автомобіля [PERSON] було проведено лише 25.05.2018 року, тобто майже через місяць після ДТП. З поданих до позовної заяви документів неможливо встановити внаслідок чиїх неправомірних дій відбулось зіткнення. 14.07.2020 року представником позивача на адресу суду скеровано відповідь на відзив, в якому зазначає, що відсутність постанови суду, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не є підставою для відмови в позові, оскільки застосування ст. 38 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення. У разі відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення провадження закривається у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Наявність постанови Яворівського районного суду Львівської області від 10.01.2019 року, якою адміністративне провадження відносно [PERSON] було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП є належним та допустимим доказом вини останнього. 23.07.2020 року представником відповідача на адресу суду скеровано заперечення, тотожним відзиву. Додатково зазначив, що постановою Яворівського районного суду Львівської області від 10.01.2019 року провадження закрито у зв`язку із спливом строку накладення адміністративного стягнення, питання про порушення відповідачем Правил дорожнього руху, його винуватість або невинуватість не вирішені, отже дана постанова не є доказом вини відповідача, а лише підтверджує факт ДТП 30.04.2018 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача беручи участь в режимі "EasyCon"в судовому засіданні позов заперечив з підстав наведених у відзиві на позов, просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши представника відповідача, оглянувши матеріали цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення №460/1937/18, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30.04.2018 року о 03 год 00 хв на автодорозі у с.Бердихів Яворівського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Audi» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Львівського апеляційного суду від 14.11.2018 року постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 15.08.018 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення скасовано. Матеріали протоколу про адміністративне правопорушення від 08.05.2018 року серії БД №323917 відносно [PERSON] направлено до Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області для належного оформлення. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 10.01.2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 22.01.2019 року. Згідно із повідомленням від 08.05.2018 року, [PERSON] повідомив М(Т)СБ України про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 30.04.2018 року о 03 год в с.Бердихів Яворівського району Львівської області за участю автомобіля марки «Renault» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Audi» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до висновку старшого слідчого СВ Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, проведення перевірки матеріалів №3920 від 03.05.2018 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої [PERSON] отримала тілесні ушкодження припинено. Матеріали по факту вказаного ДТП скеровано начальнику Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та [PERSON] 08.05.2018 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення страхового відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталась 30.04.2018 року. Згідно із звітом №1313/18 від 03.07.2018 року, складеним ТзОВ АК «Експерт-Сервіс Авто», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Audi А4» р.н. [NUMBER] становить 120488.81 грн, вартість відновлювального ремонту 281152.55 грн. Відповідно до додаткового звіту №1676/18 до звіту №1313/18 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 22.08.2018 року, складеного ТзОВ АК «Експерт-Сервіс Авто», ринкова вартість транспортного засобу «Audi А4» р.н. [NUMBER] у пошкодженому стані становить 19342.68 грн. Відповідно до актів прийому-передачі виконаних робіт №1313/18 від 03.06.2018 року, №1677/18 від 22.08.2018 року та квитанцій, [PERSON] сплатив ТзОВ «АК «Експерт-Сервіс» за надані послуги Audiр.н. [NUMBER] кошти на загальну суму 1800 грн. Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №9932 від 26.10.2018 року та довідки №1 від 26.09.2018 року, вирішено сплатити [PERSON] 101800 грн за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 29.10.2018 року Моторним (транспортним) страховим бюро України на користь [PERSON] виплачено страхове відшкодування згідно наказу №9932 від 26.10.2018 року, в сумі 101800грн, що підтверджується платіжним дорученням №994335 від 29.10.2018 року. 05.08.2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталось до [PERSON] із вимогою про відшкодування завданої шкоди у розмірі 101800 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальника бо інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами, статей 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Як вбачається зчастини 1 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення №460/1937/18 вбачається, що 08травня 2018 року інспектором Яворівського ВП ГУ НП у Львівськійобласті Якимишиним І.М. був складений протокол про адміністративне правопорушеннясерії БД № 323917, у якому зазначено, що [PERSON] 30.04.2018 року близько 03 год в с.Бердихів Яворівського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «Renault» р.н. [NUMBER] був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Audi» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження, чим порушив п.п 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1Правил дорожньогоруху та за щопередбаченавідповідальність за ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 05.05.2018 року, проведеною перевіркою встановлено, що причиною настання даної дорожньої-транспортної пригоди стало порушення вимог п.п.1.5, 2.1(г), 2.3(б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України зі сторони водія [PERSON] , який 30.04.2018 року близько 03 год не маючи полісу ОСЦПВВНТЗ, керуючиавтомобілем марки «Renault» р.н. [NUMBER] та рухаючись автодорогою в с.Бердихів Яворівського району Львівської області, під час чого був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував за її зміною, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в той час наближався автомобіль марки «Audi» р.н. [NUMBER] підкеруванням [PERSON] , внаслідок чого відбулося зіткнення між вказаними автомобілями. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 10 січня 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що ця постанова не містить відповідь на питання про те, чи сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача [PERSON] . Разом з тим, суд при розгляді цивільної справи, не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність /відсутність вини в діях, в даному випадку водія [PERSON] . Відповіднодо протоколу №1313/18 огляду транспортного засобу від 25.05.2018 року, під час огляду автомобіля марки «Audi А4» р.н. [NUMBER] від ДТП виявлено ряд пошкоджень, які були завдані автомобілю в результаті ДТП. Крім цього, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У письмових поясненнях від 04.05.2018 року водій [PERSON] зазначив про те, що він, керуючи автомобілем марки «RenaultLaguna» р.н. [NUMBER] рухався по центральній вулиці в с.Бердихів в напрямку с.Молошковичі, в один момент побачив світло фар зустрічного автомобіля, вказаний автомобіль раптово та несподівано почав виїжджати на його смугу руху, він повернув кермо праворуч, та почав рухатись до узбіччя. Зустрічний автомобіль контактував передньою частиною з передньою частиною лівого борту, тоді керований ним автомобіль з`їхав в автодороги в кювет. Пояснити походження слідів контактування другий раз, задні двері та заднє крило лівого борту на його автомобілі пояснити не зміг. На місці ДТП домовились з водієм іншого автомобіля, що він винуватий та відшкодує завдану шкоду, однак на другий день не вважав себе винуватим та відмовився від домовленості. [PERSON] у своїх письмових поясненнях 03.05.2018 року пояснила, що 30.04.2018 року близько 03 год перебувала в автомобілі [PERSON] . Ауді А4, їхали центральною дорогою в с.Бердихів Яворівського району Львівської області, в один момент побачила світло фар зустрічного автомобіля, їхній автомобіль рухався близько з правим краєм проїзної частини, тоді відчула удар в передній частині їхнього автомобіля, автомобіль зупинився..Вийшовши з автомобіля побачила, що передня частина їхнього автомобіля пошкоджена, а інший автомобіль з`їхав з дороги, знаходився в кюветі, лівому відносно напрямку їхнього руху. Їхній автомобіль стояв перпендикулярно до меж проїзної частини, майже по середині дороги. Водій зустрічного автомобіля говорив, що відремонтує їхній автомобіль, щоб не викликали поліцію. [PERSON] у своїх письмових поясненнях 03.05.2018 року пояснив, що 30.04.2018 року близько 03 год в с.Бердихів Яворівського району Львівської області, керував автомобілем марки Ауді А4, їхав по середині дороги, коли на зустріч його автомобілю виїхав Рено Лагуна, він з`їхав на праву сторону. Зустрічний автомобіль продовжував рух по його полосі, вже безпосередньо перед його автомобілем, за 10м перестроювався на праву смугу, однак автомобіль почало нести по щебеневій дорозіі своїм лівим боком зачепив перед його автомобіля, внаслідок чого було завдано технічні пошкодження. Його автомобіль зупинився по середині дороги, а зустрічний з`їхав у кювет. [PERSON] у своїх письмових поясненнях 05.05.2018 року пояснила, що 30.04.2018 року близько 03 год перебувала в автомобілі [PERSON] . Ауді А4, їхали центральною дорогою в с.Бердихів Яворівського району Львівської області, в один момент побачила світло фар зустрічного автомобіля, їхній автомобіль рухався близько з правим краєм проїзної частини, тоді відчула удар в передній частині їхнього автомобіля. Вийшовши з автомобіля побачила, що передня частина їхнього автомобіля пошкоджена, а інший автомобіль з`їхав з дороги, знаходився в кюветі, лівому відносно напрямку їхнього руху. Їхній автомобіль стояв паралельно до меж проїзної частини, майже по середині дороги. [PERSON] у своїх письмових поясненнях 05.05.2018 року надала аналогічні поясненням, наданих [PERSON] . Матеріали справи про адміністративне правопорушення у своїй сукупності надає можливість переконатись у тому, що зіткнення вказаних вище автомобілів відбулось саме через порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України, зокрема п.п. 1.5, 2.3б, 10.1. Отже, відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким відповідач [PERSON] був би притягнутий до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки в силу приписів частини 6 статті 82 ЦПК України таке рішення є обов`язковим для суду лише в питанні, чи мали місця ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цієї особою, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди. Зазначена позиція узгоджується з правовими висновками, які містяться у постановах КГС у складі Верховного Суду від 16 липня 2018 року у справі № 910/20412/16 та КЦС у складі Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 756/15544/15-ц. Частиною 2 статті 1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У такому разі обов`язок доказування відсутності вини у настанні ДТП відповідно до статті 81 ЦПК України покладається на відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] постанову суду від 10 січня 2019 року про закриття відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП (з нереабілітуючих підстав) в апеляційному порядку не оскаржував, висновки страхової компанії щодо його вини не оспорював, проти відшкодування шкоди власнику автомобіля AudiA4 не заперечував, клопотань про призначення судової автотехнічної експертизи не заявляв. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо належних допустимих доказів, що підтверджують вину [PERSON] у спірній дорожньо-транспортній пригоді, а відтак суд критично оцінює доводи представника відповідача про відсутність доказів, які підтверджують вину відповідача у вчиненні вище вказаного адміністративного правопорушення. Відповідно до п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чивисновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу додорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та післядорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місцядорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №3470 від 29.12.215 року «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 „Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженнямза шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» здійснило виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» МТСБУ після сплати страхового відшкодуваннямає право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Встановивши, що 29.10.2018 року МТСБУ виплатило потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді 101800 грн, з яких 100000 грн у рахунок відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті пошкодження транспортного засобу та 1800,00 грн за послуги по встановленню вартості збитку, а також те, що на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, суд дійшов висновку, що після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідност. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved