Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач - ТОВ «Одесагаз-Постачання» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідачем не сплачено кошти за спожитий природний газ, в зв`язку з чим за особовим рахунком рахується заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи, відповідно до ст.ст. 129-131 ЦПК України, відзив на позов не подала, із будь-якими заявами щодо участі у розгляді справи до суду не зверталась. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахування клопотання представника позивача та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. За приписом ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст.81 ЦПК України, передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Постанови КМУ № 758 від 01.10.2015 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного ринку природного газу ТОВ «Одесагаз-Постачання» є постачальником природного газу на території Одеської області з 01 липня 2015 року, на якого покладений спеціальний обов`язок, щодо постачання природного газу побутовим споживачем. Відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) постачальникам природного газу за регульованим тарифом № 5864/16/61-15 від 19.06.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Одесагаз», з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання». з іншої сторони. 01.07.2015р. було укладено Договір доручення щодо збору грошових коштів, за яким ТОВ «Одесагаз-Постачання» здійснює збір грошових коштів зі споживачів природного газу-боржників ПАТ «Одесагаз». Судом встановлено, що між ТОВ «Одесагаз-Постачання» та [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання № 5696 від 10.12.2013 р. для здійснення розрахунків за спожитий природний газ на невизначений строк (а.с. 7,8). Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року затвердженні "Правила постачання природного газу ". Згідно розділу 3 правил, однією з підстав постачання природного газу побутовому споживачу є наявність укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Статтею 509 ЦК України передбачено, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 620 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 620 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не здійснювала оплату за поставлений природний газ в період з січня 2015 року по лютий 2020 року, таким чином, згідно розрахунку позивача, у відповідача утворилася заборгованість на загальну суму 8215 грн. 24 коп., з яких борг - 2456 грн. 31 коп., штрафні санкції 5758 грн. 93 коп. (а.с. 9,10). Правильність розрахунку боргу відповідачем не спростована. Споживач не здійснював повну оплату за використаний природний газ, чим порушував п. 14 розділу 3 Правила постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 р., відповідно до яких: «Розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим». За таких обставин, враховуючи, що свої зобов`язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу ПАТ «Одесагаз» виконало належним чином, а відповідач [PERSON] зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості прийнятого природного газу та послуг з його постачання, в порушення вимог ст.ст. 526, 714 ЦК України, п. 22 Правил, належним чином не виконала, а тому позов ТОВ «Одесагаз-Постачання» до [PERSON] , підлягає задоволенню. За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, із відповідача [PERSON] , належить стягнути 2102 грн. 00 коп. на користь позивача. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

Outcome: approved