Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

У квітні 2020 року до Баранівського районного суду звернувся заступник керівника Новоград-Волинська місцева прокуратура Островський Іван Миколайович в інтересах держави в особі: Баранівської міської ради, Баранівської районної державної адміністрації з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати. Позов обґрунтовувався тим, що 26.12.2012 між Баранівською районною державною адміністрацією та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 30. 2714 га. Внаслідок невиконання умов договору у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 71 389 грн 19 коп. З огляду на викладене позивач вирішив звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п. 3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27.03.92 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що 26.12.2012 між Баранівською районною державною адміністрацією та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 30. 2714 га. З кадастровим номером 1820680800:01:000:0672 (а.с.12). Згідно п. 4.1. Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі (гривнях) шляхом перерахування через банківську установу на рахунок Вірлянської сільської ради в розмірі: 5 % від нормативно - грошової оцінки, що становить 9 393. 31 грн за перший рік оренди земельної ділянки; 6 % від нормативно - грошової оцінки, що становить 11 271. 98 грн за наступний рік оренди земельної ділянки; 7 % від нормативно - грошової оцінки, що становить 13 150. 64 грн за наступні п`ять років оренди земельної ділянки; 8 % від нормативно - грошової оцінки, що становить 15 029. 30 грн за наступні десять років оренди земельної ділянки; 9 % від нормативно - грошової оцінки, що становить 16 907. 97 грн за наступні тринадцять років оренди земельної ділянки (а.с. 12). Згідно інформації Головного управління ДПС у Житомирській області за період з 2013 року по 01.02.2020 [PERSON] сплачено орендної плати в сумі 15 029.30 грн (а.с. 26) Згідно листа Баранівської міської ради №226 від 11.03.2020 заборгованість зі сплати орендної плати станом на 01.02.2020 становить 71 389. 13 грн. (а.с. 27) Зазначена заборгованість виникла внаслідок не виконання умов договору оренди. Відповідно розділу 10 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Статтею 14 Конституції України, статтею 1 Земельного кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Держава зацікавлена у ефективному та раціональному використанні землі, для чого створюються відповідні умови набуття права оренди на земельні ділянки. Відповідно до ст.ст. 1,13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Як визначено ч.ч. 1, 8 ст. 93 Земельного кодексу України (далі Ж України), право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно із ст. 15 Закону України «Про оренду землі», однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Частинами 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно вимог підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України орендар сплачує орендодавцю орендну плату незалежно від наслідків своєї господарської діяльності і вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений законом або договором. Згідно ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова в зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інц Гне встановлено договором або законом. Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди, правовідносини за яким регулюються Главою 58 Цивільного кодексу України та Законом України «Про оренду землі». Встановлено, що в порушення умов Договору та норм чинного законодавства відповідач (Орендар) взяті на себе зобов`язання по сплаті орендної плати в повному обсязі не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 71389 грн. 19 коп. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved