Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У квітні 2015\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити проживати з ним. У липні 2015\~р. [PERSON] звернулась з зазначеним зустрічним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], в твердій грошовій сумі у розмірі 400,00\~грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей, визначити місце проживання дітей з нею (зустрічні позовні вимоги наведені з урахуванням усної заяви представника [PERSON] про зменшення позовних вимог, зробленої у судовому засіданні 25.11.2015\~р. та прийнятої Судом до розгляду). Ухвалою від 25.11.2015\~р. позовну заяву [PERSON] та зустрічну позовну заяву [PERSON] в частині вимог про визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду. [PERSON] позов [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу визнала. [PERSON] зустрічний позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення аліментів визнав. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 04.08.2007\~р. Виконавчим комітетом Носівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №\~5 (а.\~с.\~9), вони є батьками дітей [PERSON], який народився 18.12.2007\~р., та [PERSON], який народився 01.11.2009\~р. (а.\~с.\~10, 11). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] та визнання останньою цієї вимоги свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження зареєстрованого між ними шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, [PERSON] зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)\~інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] про обставини, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, не повідомив, проте, як зазначалось вище, зустрічний позов в частині вимоги про стягнення аліментів визнав. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], в твердій грошовій сумі у розмірі 400,00\~грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, і що визнання [PERSON] зустрічного позову [PERSON] в частині стягнення аліментів не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє ці позовні вимоги. Пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частинами першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 243,60\~грн. Крім того, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60\~грн. (за зустрічною позовною вимогою про стягнення аліментів), оскільки [PERSON] від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved