Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У жовтні 2020 року представник позивача-адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 грудня 1999 року між продавцем [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , та покупцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого продавець продав, а покупець купив жилий будинок за адресою: [ADDRESS] . 11 січня 2000 року Херсонським міжміським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності [PERSON] на нерухоме майно. В серпні 2020 року [PERSON] , користуючись наданим їй правом, звернулася до Тягинської сільської ради Херсонської області з заявою про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на території Тягинської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , де їй стало відомо, що присадибна земельна ділянка площею 0.062 га. за вищевказаною адресою приватизована попереднім власником - [PERSON] і належить йому на праві власності відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ХС, виданого 27 вересня 1999 року на підставі рішення Тягинської сільської ради народних депутатів від 10 грудня 1999 року за № 50. На даний час попередній власник жилого будинку [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 147/08. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Право власності на спірну земельну ділянку, в порядку спадкування, [PERSON] не набув. В зв`язку з чим, просить суд, визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,062 гектарів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27.10.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Представник позивача-адвокат Ташкова А.О. у підготовче засідання не з`явилася, заявою від 30.11.2020 року просила розглянути справу за її відсутності, на задоволені позову наполягала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, заявою від 30.11.2020 року просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За нормою ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Так, за змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що після укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини було змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 10). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХС, виданого 27 вересня 1999 року на підставі рішення Тягинської сільської ради народних депутатів від 10 грудня 1999 року за № 50, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,062 гектарів, для обслуговування жилого будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). 01 грудня 1999 року між продавцем [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , та покупцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого продавець продав, а покупець купив жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 13). Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] в с. Тягинка Бериславського району Херсонської області, про що 20.02.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №7 та Тягинською сільською радою Бериславського району Херсонської області видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 18). 14 грудня 2007 року [PERSON] склав заповіт, а саме на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все належне йому майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті та на що він за законом буде мати право заповів [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області та зареєстровано в реєстрі за №74 (а.с. 19). Відповідно до копії звіту про оцінку майна, виконаного ФОП [PERSON] від 19.08.2020 року, ринкова вартість земельної ділянки площею 0,062 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , складає 14 800, 00 грн. (а.с. 20). На замовлення [PERSON] , КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" ХОР, виготвлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Паспорт виготовлено станом на 24.01.2020 року (а.с.14-16). За загальним правилом дії цивільного законодавства у часі та відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності та не мають зворотної сили. Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України 1990 року, що був чинним до 01 січня 2002 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Статтею 67 ЗК України 1990 року передбачено, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0.15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. У п.п. ґ п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 роз`яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. Таким чином, у випадку проведення операцій із будівлею до 01.01.2002 року перехід права власності на земельну ділянку, де ця будівля розташована, не потребує укладення окремої угоди з боку суб`єктів договору, предметом якого виступає будівля. У договорі купівлі-продажу не визначено розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок. Враховуючи, що до [PERSON] , відповідно до укладеного договору купівлі-продажу від 01 грудня 1999 року, перейшов у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , остання набула право власності на земельну ділянку розміром 0,062 гектарів, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за вищевказаною адресою. Припинення права відповідача відбувається одночасно із виникненням такого права у позивача безпосередньо в силу вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Outcome: approved