Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У березні 2016 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі по тексту - КП «ХВК») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2016 року в розмірі 7020,96 грн., за надані послуги водовідведення за період 01 вересня 2012 року по 31 січня 2016 року в розмірі 4422,18 грн., інфляційні витрати 3779,98 грн., три відсотки від простроченої суми 402,27 грн., а всього на суму 15625,39 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2016 року в розмірі 7020,96 грн., за надані послуги водовідведення за період 01 вересня 2012 року по 31 січня 2016 року в розмірі 4422,18 грн. В зв'язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати та 3% річних. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року позовні вимоги КП «ХВК» задоволені. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], на користь КП «ХВК» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 15 625 грн. 39 коп. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], на користь держави судовий збір в розмірі по 344 грн. 50 коп. з кожного. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову КП «Харківськводоканал» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначав, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07 лютого 2003 року [PERSON] став власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до пункту 10 договору купівлі-продажу продавці квартири - [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов'язання звільнити квартиру та виписатись з неї до 10 березня 2003 року, однак свої зобов'язання не виконали та в добровільному порядку не знімаються з реєстрації у вказаній квартирі. Крім того, зазначав, що між КП «Харківводоканал» та власником житла - [PERSON] ніколи договір про надання послуг центрального водопостачання та водовідведення не укладався, тому розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що на нього відкрито особистий рахунок по квартирі не відповідає дійсності.. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, за нормою статті 212 цього Кодексу, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Задовольняючи позовні вимоги КП «Харківводоканал» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості в розмірі 15 625, 39 грн за період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2016 року та стягуючи з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «Харівводоканал» по 344 грн з кожного судового збору, суд, із застосуванням статті 68 ЖК України на підставі наданих підприємством розрахунків, дійшов висновку про доведеність позовних вимог. Проте з таким висновком суду в повному обсязі погодитись не можна. Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідок адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області від 04 квітня 2016 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено судовим розглядом, 07 лютого 2003 року відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] здійснив продаж квартири [ADDRESS] [PERSON] 18 березня 2003 року [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу придбав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], де з 18 березня 2003 року постійно проживає. Позивачем пред'явлено позов про стягнення заборгованості з відповідачів за період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2016 року. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2003 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживали, апеляційний суд приходить до висновку, що вони фактично не отримували послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаний період та не є споживачами цих послуг. З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відмову КП "Харківводоканал" у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] Судовим розглядом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаюються позивачем в квартирі [ADDRESS], на підставі відкритого абонентського особового рахунку [NUMBER]. Згідно зведеної карточки абонента В+К (разом) на даний час за відповідачами існує заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 17441,78 грн, із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2011 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 6000 грн 40 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 лютого 2011 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 3305 грн 37 коп., інфляційні витрати 2300 грн. 47 коп., три відсотки річних 261 грн 78 коп. Як вбачається з матеріалів справи КП «Харківводоканал» раніше зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу. 23 грудня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з боржників суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 2 787,04 грн за період з 01 вересня 2012 року по 31 жовтня 2013 року. Ухвалою Дзержинського районного суду від 28 серпня 2015 року задоволено заяву [PERSON] про скасування судового наказу № 638/1839/13-ц. роз'яснено КП «Харківводоканал», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 96 ЦПК України - судовий наказ може бути видано, у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини 3 статті 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Отже, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо необхідності стягнення з відповідачів суми заборгованості за період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2016 року, оскільки позивач відповідно до вимог частини 3 статті 118 ЦПК України повинен був звернутися з вимогами за період, зазначений у заяві про видачу судового наказу. У відповідності до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й інші послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно статті 68 ЖК України споживачі зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10 січня 2002 року № 2918 - III споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. У статті 541 ЦК України визначено поняття солідарного зобов'язання. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до вимог статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Заборгованість по оплаті комунальних послуг підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку, оскільки повнолітні члени сім'ї наймача в силу статті 64 ЖК України несуть солідарну відповідальність по зобов'язаннях, що випливають з договору найма житлового приміщення. Як вбачається з оскаржуваного рішення суду, судом солідарно стягнуто з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 15 625, 39 грн за період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2016 року. Виходячи з аналізу статей 96, 118 ЦПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не вірно визначив період та суму, яка підлягає стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та вважає, що сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, яка підлягає стягненню з зазначених осіб складає 1 631, 60 грн за період з 01 вересня 2012 року по 31 жовтня 2013 року, а також стягненню підлягає 3% річних від простроченої суми у розмірі 57 грн за період з 01 вересня 2012 року по 31 жовтня 2013 року. Згідно вимог статті 88 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. За наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до вимог пункту 2, 3 частини 1 статті 307 ЦПК України з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 309 ЦПК України скасовує рішення в частині солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] і ухвалює в цій частині нове рішення, а вчастині солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - змінює рішення суду першої інстанції.

Outcome: approved