Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу витрати в сумі 6408 грн. 48 коп. та стягнути судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.05.2013 року між ПАТ «СГ «ТАС» та відповідачем був укладений поліс № АЕ/0989462 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів приватним акціонерним, предметом якого є страхування транспортного засобу «ВАЗ 21013», державний номер [NUMBER]. 23.09.2013 року о 22 год. 15 хв. на вул. Орджонікідзе в м. Кіровограді, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем «Опель Астра», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Згідно постанови Ленінського районного суду міста Кіровограда від 16.12.2013 року, по справі №405/9446/13, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення [PERSON] п. п. 12.1, 8.1, 2.10, 11.3 ПДР України, за що притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Страхова компанія за заявою потерпілої особи, зібраних документів та відповідно до Страхового акту, виплатила їй страхове відшкодування у розмірі 6408,48 грн. Оскільки [PERSON] після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через засоби масової інформації, причини неявки суду не відомі. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08.05.2013 року між ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] був укладений поліс № АЕ/0989462 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів приватним акціонерним, предметом якого є страхування транспортного засобу «ВАЗ 21013», державний номер [NUMBER] (а.с. 16). 23.09.2013 року о 22 год. 15 хв. на вул. Орджонікідзе в м. Кіровограді, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем «Опель Астра», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів та згідно постанови Ленінського районного суду міста Кіровограда від 16.12.2013 року, по справі №405/9446/13, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] п. п. 12.1, 8.1, 2.10, 11.3 ПДР України, за що притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 11-12). Страхова компанія за заявою потерпілої особи [PERSON], зібраних документів та відповідно до Страхового акту № 25715Р/11/2013 від 25.11.2013 р., виплатила їй страхове відшкодування у розмірі 6408,48 грн. (а.с. 9). Статтею 38.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" чітко визначений перелік підстав подання регресного позову страховика після виплати страхового відшкодування до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Так, згідно п. 38.1.1. частини 38.1. ст. 38 вищевказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконаній зобов'язання про відшкодування шкоди. Таким чином, враховуючи вищевикладені норми, до позивача перейшло право вимоги відшкодування матеріальної шкоди до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача. З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою для досудового врегулювання даного спору за № 2294/1 від 28.07.2014 року (а.с. 45), проте вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та реагування. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. В силу ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Проте, оскільки на час ухвалення рішення суду не надано доказів витрат позивача на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду, суд щодо цих витрат питання не вирішував. На підставі викладеного та

Outcome: approved