Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 28.02.2003 по 26.11.2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На теперішній час, відповідно до рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2018 року, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Проживаючи однією сімєю позивачка з відповідачем мали спільний бюджет, вели спільне господарство і на спільні кошти придбали житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: смт. Покровське вул. Соборна (Леніна), буд. № 307, Покровський район Дніпропетровська область, вартість якого на дату звернення з позовом до суду становить 150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень. На цей час сторони проживають окремо. Згоди про поділ спільного майна вони не досягли. Оскільки право власності на даний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: смт. Покровське вул. Соборна (Леніна), буд. № 307, Покровський район Дніпропетровська область, зареєстровано на відповідача [PERSON] право власності на вказане майно необхідно залишити за відповідачем [PERSON], а на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача [PERSON] грошова компенсація за Ѕ частину вартості житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: смт. Покровське вул. Соборна (Леніна), буд. № 307, Покровський район Дніпропетровська область, у розмірі 75\~000 (сімдесят пять тисяч) гривень. У звязку з чим, позивачка просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину вартості спільного сумісного майна подружжя, а саме: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: смт. Покровське вул. Соборна (Леніна), буд. № 307, Покровський район Дніпропетровська область, у розмірі 75\~000 (сімдесят пять тисяч) гривень та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії I-ЖД №368142, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.02.2003 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Колісник». (а.с.4). Згідно копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 5-6). Відповідно до копії договору купівлі продажу будинку від 21.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]В, [PERSON] купив житловий будинок, розташований за адресою: смт. Покровське, вул. Леніна, 307, Покровського району Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12756030 від 04.12.2006 року, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, що розташований за адресою: смт. Покровське, вул. Леніна, 307, Покровського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини та самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. Беручи до уваги, що житловий будинок, що розташований за адресою: смт. Покровське, вул. Соборна (Леніна), 307 Покровського району Дніпропетровської області був придбаний позивачкою та відповідачем саме у період шлюбу, що випливає із матеріалів справи, суд вважає, що дане майно є спільною сумісною власністю сторін у справі, частки у котрій є рівними, оскільки іншого судом не встановлено. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved