Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 21.06.1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на ті обставини, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та просив стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення останьою повноліття . В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив, просив стягувати аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки, шляхом перерахування відповідачкою коштів на розрахунковий рахунок відкритий на ім"я дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Судом встановлено, що 21.06.1997 року між сторонами зареєстровано шлюб Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану . [INFO] у сторін народилась донька [PERSON]. Сторони проживають окремо і повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Так, враховуючи ступінь конфліктних відносин і причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів для примирення подружжя - не доцільно, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Всебічно з'ясувавши обставини справи, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви і причини розлучення, суд приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо розлучення підлягають задоволенню, оскільки сторони не змогли створити нормальну сім'ю, втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, підтримки і взаємодопомоги у родині немає, проживають окремо, відсутні морально - правові основи шлюбу, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Оскільки відповідач є матір"ю дитини і нарівні з батьком зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, сторони в судовому засіданні дійшли згоди щодо розміру аліментів в сумі 500,00 грн. та порядку сплати вказаних коштів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Outcome: approved