Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 31.05.2003 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, запис № 4 від 31.05.2003 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] не надає жодних коштів на утримання дитини. З цих підстав позивач просила суд позов задовльнити. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності у якій позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив, що просить слухати справу за його відсутності. Позов визнає та проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 31.05.2003 року виконавчим комітетом Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 4 від 31.05.2003 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , видане Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 180 від 07.06.2005 року. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини\~\~\~\~\~\~\~\~від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до п.17\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до\~статей 51 Конституції України, ст.150,180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Ч. 1\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч.1\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до змісту ч. 2\~ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4\~статті 84 цього кодексу. Відповідно до змісту ч. 2, 4\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до змісту ч. 6\~ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. По змісту\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до норми ч. 1\~ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено 09 жовтня 2020 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Як встановлено судом, відповідач працює, проте матеріальної допомоги на утримання сім`ї не надає. Позивач займається доглядом двох малолітніх дітей і позбавлена можливості належним чином матеріально утримувати себе та спільних з відповідачем дітей, а розмір соціальних виплат не достатній для прожиття її з дітьми. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~статті 141 ЦПК України\~та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно\~суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 840, 80 гривень в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст.\~141,\~180,\~182,\~183,\~185,\~191 СК України, та,

Outcome: approved