Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовною заявою, мотивувавши свої вимоги тим, що 22 січня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення право вимоги за кредитними договорами № 144/к від 26 січня 2018 року є ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення право вимоги за кредитними договорами № 14/05/20-ФА від 14 травня 2020 року є ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» було підписано договір № 007-03515-220114 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Відповідно до умов вказаного договору Банк відкриває клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки № [NUMBER] , встановлює ліміт кредитної лінії у сумі 15226,41 грн. Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів, тобто до 21 січня 2015 року. У серпні 2020 року на поштову адресу ТОВ «АТЗТ Єврометал» надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача, винесена в рамках виконавчого провадження № 62635626, відкритого 23 липня 2020 року. Згодом, на запит адвоката, позивач отримав копію виконавчого напису № 3979 від 03.07.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., відповідно до якого з [PERSON] повинно бути стягнуто на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» сума заборгованості в розмірі 19 835,96 грн. Вважає, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. не було дотримано вимог чинного законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом на документах, а саме були порушені вимоги ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Зазначає, що напис був вчинений на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, до того ж нотаріально не посвідченому та з пропуском трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Оскільки право вимоги у стягувача виникло 22 січня 2015 року, то напис міг бути вчинений не пізніше 22 січня 2018 року. Також позивач не визнає суму заборгованості по кредиту і вважає її завищеною. Повідомлення про порушення основного зобов`язання він не отримував. З огляду на це, просить виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 вересня 2020 року цивільну справу № 296/7450/20 передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с.19-20). 11 січня 2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 28). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову, третім особам для подання до суду письмових пояснень. У підготовчому засіданні 11.05.2021 року сторони відсутні, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» у підготовче засідання не з`явився. На момент розгляду справи своїм правом на подання письмового відзиву не скористався. Треті особи у підготовче засідання не з`явилися, правом подачі пояснень на позов [PERSON] не скористалися. Ухвалою від 11 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до розгляду по суті на 8 листопада 2021 року (а.с 37-38). З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, які не містять відзиву, що позбавляє суд можливості перевірити зазначені позивачкою підстави для позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 22 січня 2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір № 007-03515-220114 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивачу було відкрито картковий рахунок з використанням платіжної картки № [NUMBER] , надано в користування платіжну картку та встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 15226,41 грн зі сплатою процентів за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в Тарифах. Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів, тобто до 21 січня 2015 року. (а.с. 8-10). 3 липня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3979 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 007-03515-220114 від 22 січня 2014 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення право вимоги за кредитними договорами № 144/к від 26 січня 2018 року є ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення право вимоги за кредитними договорами № 14/05/20-ФА від 14 травня 2020 року є ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» (Стягувач) заборгованості у розмірі 19835,96 грн, в тому числі: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14582,76 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам - 5253,20 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.05.2020 по 25.05.2020 року. За вчинення виконавчого запису нотаріусом отримано плату зі стягувача ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» в розмірі 500 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» складає 20335,96 грн (а.с. 7). Звертаючись у суд з даним позовом [PERSON] зазначив, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки був вчинений на не посвідченому нотаріусом кредитному договорі та з порушенням позовної давності. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п.2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 03.07.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 158/2157/17 від 15 квітня 2020 року, № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що виконавчий напис про стягнення заборгованості вчинений з пропуском строку, в межах якого міг бути вчинений. Днем виникнення у стягувача права вимоги виник 22 січня 2015 року, тобто на наступний день після закінчення строку кредитування. Строк позовної давності сплинув 22 січня 2018 року. Проте виконавчий напис був вчинений 3 липня 2020 року, тобто зі спливом трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису № 21230 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Враховуючи викладене, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису № 3979 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Встановлено, що матеріали справи не містять даних про те, що повідомлення ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» боржнику [PERSON] було надіслане та/або ним отримане. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд», не подавши відзив на позов, не довів свого права стягувати заборгованість з позивача за укладеним з фінансовою установою договором, та саму суму заборгованості. Крім того, відповідачем не доведено дотримання встановленого законом порядку при зверненні за вчиненням виконавчого напису, і твердження позивача в цій частині ним не спростовані. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» необхідно стягнути на користь позивача 840.80 грн грн судового збору за подачу позовної заяви до суду.

Outcome: approved