Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду 08.04.2015 р., підтримуючи який в судовому засіданні після скасування заочного рішення, пояснила, що вона є власником житлового будинку в [ADDRESS], Коломийського р-ну, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03 червня 1990 року, який отримала в спадщину від тітки [PERSON], котра померла в 1985 році. 21 квітня 1987 року вона одружилася з [PERSON] (надалі Відповідач) і через рік після одруження вони стали проживати у вищенаведеному будинку і за весь час спільного проживання ніякої добудови, перебудови цього будинку вони не проводили. Подружнє життя між ними не склалось в зв'язку з чим 26 серпня 2011 року вони розірвали шлюб, однак після розірвання шлюбу відповідач продовжує користуватися її власністю шляхом періодичного проживання в будинку, який належить їй. Проте, починаючи з 2010 року проживання разом із відповідачем в одному будинку стало для неї зовсім нестерпним. Адже, відповідач зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки та навіть бійки, принижує її честь та гідність перед сусідами та родичами, з приводу чого їй неодноразово доводилось викликати міліцію щоб захиститись від його нападів. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ, відповідач участі не приймає, чим завдає їй значних матеріальних збитків, а представлені відповідачем копії квитанцій про нібито сплату за комунальні послуги просить оцінити критично, оскільки відповідач на невеличкі суми сплачує за електроенергію, щоб нібито підтвердити своє проживання в спірному будинку, хоча фактично він проживає у будинку батьків у [ADDRESS]. Наведене підтверджує доданими до позовної заяви письмовими доказами про попередження відповідача щодо неприпустимості порушення правил співжиття та копіями висновків і постанов Коломийського МРВ УМВС про систематичне порушення відносно неї з боку відповідача правил співжиття. Просить суд виселити відповідача [PERSON] з належного їй на праві приватної власності житлового будинку в [ADDRESS], Коломийського р-ну. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання після скасування заочного рішення, будучи належним чином повідомлений про день і час розгляду даної справи, адже вказує про це у своїх заявах про відвід судді, без поважних причин не з'явився в судове засідання і суд за згодою позивачки визнав за можливе слухати справу у його відсутності . З'ясувавши обставини в справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що позивачка є власником житлового будинку в [ADDRESS], Коломийського р-ну, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03 червня 1990 року/а.с.7/, який отримала в спадщину від [PERSON], котра померла в 1985 році. 21 квітня 1987 року позивачка одружилася з відповідачем і через рік після одруження вони проживали у вищенаведеному будинку і за весь час спільного проживання добудови, перебудови цього будинку вони не проводили. Оскільки подружнє життя між сторонами не склалось, то 26 серпня 2011 року вони розірвали шлюб/а.с.8/, однак після розірвання шлюбу відповідач продовжує періодично користуватися власністю позивачки шляхом проживання в будинку, який належить їй./а.с.9/ Відповідно до ст.157 ЖК України - членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч.1ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення і зазначено - якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Також, суд зазначає, що заходи попередження, передбачені п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурою, органами внутрішніх тощо. Позивачкою доведено доданими до позовної заяви письмовими доказами про попередження відповідача щодо неприпустимості порушення правил співжиття та копіями висновків і постанов Коломийського МРВ УМВС про систематичне порушення відносно неї з боку відповідача правил співжиття/а.с.10-20/, а надані спростування відповідача до заяви про скасування заочного рішення суд не бере до уваги, визнає їх такими, що не заперечують винесені органами правопорядку рішення про систематичні порушення правил співжиття відповідачем і тому суд вважає, що слід виселити відповідача [PERSON] з належного позивачці на праві приватної власності житлового будинку в [ADDRESS], Коломийського р-ну. На підставі ст. 157, ч.1 ст. 116 ЖК України та

Outcome: approved