Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

ТОВ «БІЛОРУСЬ» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги у розмірі 340538 грн. 71 коп. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Договору №01/08-2014 від 04.08.2014 року про відступлення права вимоги, укладеного з ТОВ «Благовіщенське», позивач набув право вимоги до Боржника [PERSON] по Договору поворотної фінансової допомоги №2-п 03/13 від 12.03.2013 року, відповідного до якого [PERSON] зобов»язався повернути надані йому грошові кошти не пізніше 364 календарних днів з дня надання поворотної фінансової допомоги. Оскільки відповідач свої зобов»язання по поверненню даної фінансової допомоги не виконав, позивач просить стягнути з нього в примусовому порядку суму основного боргу - 337680,00 грн. та відповідно до ст.625 ЦК України три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 2858 грн. 71 коп. за період з 03.07.2014 року по 13.10.2014 року, а всього 340538 грн. 71 коп . У судове засідання сторони повторно не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи ( а.с.63-64). Представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача надав заяву про відкладення розгляду справи у зв»язку із його зайнятістю в іншому процесі. Відповідно до п.2 ч. 1, ч.4 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час та місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які визнано судом поважними. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність сторін, оскільки повторна неявка відповідача та його представника не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача, про що надав письмову заяву. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 березня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Благовіщенське» та [PERSON] укладено Договір поворотної фінансової допомоги № 2-п 03/13, згідно якого ТОВ «Благовіщенське» передає позичальнику [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 350 000 грн. 00 коп., а останній зобов»язався повернути суму поворотної фінансової допомоги не пізніше ніж через 364 календарних дні з дня надання поворотної фінансової допомоги. Днем надання поворотної фінансової допомоги вважається день зарахування суми на рахунок Позичальника. ( а.с.6-7). Про отримання [PERSON] поворотної фінансової допомоги по вказаному вище договору на загальну суму 337 680,00 грн свідчать додані до позову копії платіжних доручень №545 від 13 березня 2013 року, №548 від 14 березня 2013 року, №637 від 26 квітня 2013 року, №779 від 27 червня 2013 року, №783 від 03 липня 2013 року ( а.с.13-17). Отже, відповідно до п.п.3.2,4.1 Договору № 2-п 03/13 від 12 березня 2013 року, останнім днем повернення поворотної фінансової допомоги виходячи з останньої суми поворотної фінансової допомоги є 03 липня 2014 року. 04 серпня 2014 року між ТОВ «Благовіщенське» (Первісний кредитор) в особі Голови комісії з припинення Рубцова Р.М. та ТОВ «БІЛОРУСЬ» ( Новий кредитор) в особі директора Клименка О.Л. укладено договір №01/08-2014 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступив Новому кредитору, а Новий кредитор набув права грошових вимог Первісного кредитора до [PERSON] (Боржник), що виникли на підставі Договору поворотної фінансової допомоги №2-п 03/13 від 12 березня 2013 року (Основний договір), укладеного між Первісним кредитором та Боржником ( а.с.8-9). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а стаття 530 ЦК України регламентує, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві гроші у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, встановленому договором. Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов"язання або односторонню зміну його умов. Згідно пункту 6.1 основного договору при простроченні повернення поворотної фінансової допомоги позичальник несе відповідальність згідно чинного законодавства України. Відповідно до положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В порушення вимог Закону та договору поворотної фінансової допомоги відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань та заборгував 337 680,00 грн. за договором поворотної фінансової допомоги від 12.03.2013, та три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 03 липня 2014 року по 13 жовтня 2014 року - 2858 грн 71 коп., а всього 340 538 грн 71 коп. Розрахунок суми боргу з урахуванням розрахунку процентів позивачем приведена у позовній заяві, враховуючи, що відповідачем зазначений розрахунок спростований не був, суд вважає за можливе його прийняти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОРУСЬ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved