Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 07.09.2021 року представник позивача адвокат Реус Д.С., який діє в інтересах [PERSON] на підставі Договору про надання правової допомоги від 09.08.2021 року та Ордеру про надання правової допомоги серії ЖТ №088038 від 11.08.2021 року, звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на земельну частку (пай). Підставою позовних вимог є те, що в період з 1989 по 2002рр. [PERSON] працював у колгоспі імені Дзержинського с. Устинівка Малинського району Житомирської області, який 1993 року було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Джерело». Тобто позивач був членом КСП «Джерело». 07.03.1997 року на підставі розпорядження голови Малинської райдержадміністрації на ім`я [PERSON] було видано Сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ №0169935 із земель реформованого КСГП «Джерело» на території Устинівської сільської ради на земельний пай, розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Разом з цим, під час видачі правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) була допущена помилка у правильності написання імені та по-батькові позивача, а саме: [PERSON] , замість вірного згідно паспортних даних - [PERSON] . Крім того, оригінал Сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №169935 був втрачений. Тому, у зв`язку з неможливістю внесення змін до правовстановлюючого документу, неможливістю видачі його дублікату та наявністю розбіжностей у правильному написанні власника земельної частки (паю), [PERSON] змушений звернутися з даним позовом до суду. Отже, [PERSON] просить суд встановити факт належності йому, [PERSON] , сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №0169935, виданого на ім`я [PERSON] на земельну частку (пай) із земель реформованого КСГП «Джерело» на території Устинівської сільської ради, розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах; визнати за позивачем право земельну частку (пай) по реформованому КСГП «Джерело» на території Устинівської сільської ради, розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах. Представник позивача Реус Д.С. в судове засідання не з`явився, 29.09.2021 року подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 20.09.2021 року до суду надійшла заява за підписом старости сіл Устинівка, Тарасівка, Тростяниця та Фортунатівка Кириченка В.В., який діє в інтересах Малинської міської ради Житомирської області на підставі довіреності №321 від 15.09.2021 року, згідно якої позовні вимоги [PERSON] він визнав, не заперечив проти їх задоволення, просив справу розглядати без участі представника органу місцевого самоврядування. Представник третьої особи,що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ГУ Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позовну заяву такою, що підлягає до задоволення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що позивач працював з 1989 року в колгоспі імені Дзержинського с.Устинівка Малинського району Житомирської області, який 27.01.1993 року був реорганізований в КСГП «Джерело» с. Устинівка Малинського району Житомирської області та в подальшому 28.02.2000 року реорганізований в ПОСП «Устинівське». Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи архівною довідкою Комунальної установи «Трудовий архів Малинської міської територіальної громади» №23 від 25.01.2021 року (а.с.8), а також довідкою КУ «Трудовий архів Малинської міської територіальної громади» №24 від 25.01.2021 року щодо перейменування колгоспу імені Дзержинського с. Устинівка (а.с.9). Згідно листа Відділу у Малинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №А-6/0-0.18-8/144-21 від 29.03.2021 року, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Джерело» на території Устинівської сільської ради Малинського району Житомирської області на ім`я [PERSON] не видавався Сертифікат на земельну частку (пай). Разом з цим, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Джерело» на ім`я [PERSON] (а.с.10). Факт видачі правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) серії ЖТ №0169935 на ім`я [PERSON] підтверджується також наявною в матеріалах справи копією сторінок з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Джерело» (а.с.11-12), довідками виконкому Малинської міської ради №А-221/03-25 від 03.03.2021 року (а.с.13) та №1965/03-12 від 18.08.2021 року (а.с.14). На підтвердження втрати оригіналу Сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №0169935 позивачем надано суду копію сторінки друкованого видання - обласної громадсько-політичної газети «Житомирщина» з відповідним розміщеним в ній оголошенням (а.с.24-25). Крім того, на підтвердження того, що під час видачі Сертифікату на земельну частку (пай) була допущена помилка в правильності написання імені та по-батькові власника даного правовстановлюючого документу, позивач долучив до матеріалів справи копію посвідки на постійне проживання, згідно якої його прізвище зазначено, як « [PERSON] », а ім`я - « [PERSON] », замість помилкового « [PERSON] » (а.с.6). Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження. За правовими позиціями Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даних вимог заяви. Встановлення факту належності Сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №0169935 має юридичне значення для позивача, оскільки від нього залежить право [PERSON] на отримання земельної частки (паю), який був виділений позивачу як працівнику колективного сільськогосподарського підприємства. Визнання даного факту не суперечить правам та інтересам третіх осіб. Щодо визнання права на земельну частку (пай), суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст.2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно ст.3 цього Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). За таких обставин, на підставі наданих доказів судом встановлено, що позивачу було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ №0169935, який засвідчує його право власності на земельну частку (пай) в розмірі 6,28 в умовних кадастрових гектарах із земель реформованого КСП «Джерело» на території Устинівської сільської ради, однак через втрату оригіналу вказаного документа, позивач не має можливості отримати його дублікат, що позбавляє його можливості реалізувати своє право на земельну ділянку. За таких обставин, з метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що заявлену позовну заяву про визнання права на земельну частку (пай) слід задовольнити. Отже, суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Судові витрати позивач просить не стягувати з відповідача, а тому вони вважаються фактично понесеними.

Outcome: approved