Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач, як орган опіки та піклування звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Знам»янська сільська рада Прилуцького району Чернігівської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2016 року та проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є матір»ю трьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відомості про батька [PERSON] та [PERSON] внесені відповідно до ст.135 СК України. За місцем проживання в будинку відповідачами частково створені необхідні умови для проживання і виховання дітей. Продукти харчування в обмеженій кількості. Підсобне господарство відсутнє. Батьки ніде не працюють, отримують соціальні виплати на дітей, які використовують не за цільовим призначенням. Зловживають спиртними напоями (пропивають майно), при цьому на грунті алкоголю виникають сімейні сварки, на які часто виїздять працівники поліції. Батьки неодноразово були притягнуті до адміністративної відповідальності, в тому числі за розпивання алкогольних напоїв та ухилення від належного виконання батьківських обов»язків. При цьому, діти недоглянуті та голодні. Родіон потребує посиленого піклування, так як не набирає вагу та відстає у фізичному розвитку. За три місяці 2018 року діти тричі були госпіталізовані до дитячого відділення Прилуцької центральної районної лікарні. Батьки можуть залишати дітей вдома без нагляду. Оскільки, батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, зокрема: не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, що в сукупності свідчить про свідоме нехтування ними своїми обов'язками і таке перебування дітей у родині загрожує їх життю та здоров»ю, тому позивачем як органом опіки та піклування і подано позов про позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на позбавленні відповідачів батьківських прав. Відповідачі в судомому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх безпідставність та обставини, викладені у відзиві (а.с.50-62). Представник третьої особи Мизюк В.І. в судовому засіданні, щодо задоволення позовних вимог не заперечувала, пояснивши, що з відповідачами неодноразово проводилася профілактична робота, яка позитивного результату не дала і перебування дітей у такій родині загрожує їх життю та здоров»ю. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 16 серпня 2016 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Знам'янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області 16 серпня 2016 року (а.с.8). Проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Знам»янської сільської ради від 05 квітня 2018 року за №103 (а.с.14). [PERSON] є матір'ю трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9,11,13). [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане виконавчим комітетом Знам»янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с.13). При цьому, згідно Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 08 серпня 2017 року, встановлено, що відомості про батька [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.10, 12). Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України). Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз»яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, окрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Зокрема, під час неодноразових обстежень матеріально-побутових умов сім»ї Бабак, комісіями за участю представників Знам»янської сільської ради, фельдшера, служби у справах дітей та сектору у справах сім»ї, молоді та спорту Прилуцької районної державної адміністрації та Прилуцького районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді (ПРЦСССДМ), було встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS], в якому мешкає без реєстрації родина, знаходиться в задовільному стані. В будинку частково створені необхідні умови для проживання і виховання дітей. Продукти харчування в обмеженій кількості. Санітарний стан житлових приміщень та умови проживання потребують покращення. Сім»я в підсобному господарстві нічого не утримує. Підсобну ділянку обробляють, але не достатньо (а.с.15,29-32, 41,42,68-70). [PERSON] ніде не працює, знаходиться в декретній відпустці. [PERSON] також ніде не працює, інколи працевлаштовується на роботу. Сім»я переважно проживає за рахунок соціальних виплат на дітей, які часто використовують не за призначенням, зокрема на придбання алкогольних напоїв, тютюнових виробів, поїздок та таксі (а.с.15-19, 23,24). Згідно довідок -характеристик, наданих сільським головою Знам»янської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] зловживають алкогольними напоями. На грунті алкоголю виникають сімейні сварки, на які часто приїздять працівники поліції. [PERSON] за відсутності коштів пропиває з дому майно. До сільської ради неодноразово зверталися із скаргами як сама [PERSON] так і його теща, мешканці села щодо його поведінки. [PERSON] в стані алкогольного сп»яніння веде себе неадекватно: агресивна, бродить по селу, організаціях, магазинах, чіпляється до людей, кидає дітей самих вдома, не приділяє їм належної уваги. За відсутності коштів міняє на алкоголь майно з господарства (а.с.18,19,55,56). З батьками постійно проводилась профілактична робота зі сторони сільської ради, медичних працівників, працівників соціальних служб, працівників поліції, сусідів та мешканців села щодо їх зловживання спиртними напоями, негідної повідінки в стані алкогольного сп»яніння та неналежного виконання батьківських обов»язків. Проте, на зауваження та рекомендації вони не реагують. Якщо і виправляються то ненадовго (а.с.19,20, 29-32). Коли батьки запивають, діти залишаються без батьківського піклування та догляду, не приділяють уваги їх вихованню, не завжди дотримуються вимог та рекомендацій медичних працівників. Діти є свідками їх сварок, інколи ночують у сусідів або у сестри Наталії. Діти недоглянуті, голодні. Харчуються не відповідно віку їжею. [PERSON] потребує посиленого піклування, так як погано набирає вагу та відстає у фізичному розвитку (а.с.29-32). Дітей неодноразово відправляли в районну лікарню, неодноразово вилучали з сім»ї і вони перебували в інтернатних закладах (а.с.29-32). Так, 17 червня 2017 року працівники ПРЦСССДМ влаштували [PERSON] на оздоровлення до санаторію «Пролісок» Ніжинського району. 27 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] були оформлені за заявою батьків до КЗ МСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» (а.с.69-70). [PERSON], [INFO], з 01 вересня 2017 року навчається у другому класі в КЗ «Яблунівська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів». За три місяці 2018 року діти тричі госпіталізувалися в дитяче відділення Прилуцької центральної районної лікарні по соціальним причинам та захворюванню. При надходження у відділення діти були недоглянуті та голодними (а.с.22,25,28) Згідно копії довідки Прилуцького відділу поліції від 17 травня 2018 року за №5276/124/47/2018, встановлено, що [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності 30 травня 2017 року за ч.1 ст.178 КУпАП України (розпивання алкогольних напоїв, або поява в п»яному вигляді в громадських місцях); 18 серпня 2017 року за ч.1 ст.184 КУпАП України (ухилення від неналежного виконання батьківських обов»язків); 08 вересня 2017 року за ч.1 ст.175-1 КУпАП України (куріння тютюнових виробів у громадських місцях); 12 лютого 2018 року за ч.2 ст.184 КУпАП України (ухилення від неналежного виконання батьківських обов»язків). [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності: 14 лютого 2018 року за ч.1 ст.178 КУпАП України (розпивання алкогольних напоїв, або поява в п»яному вигляді в громадських місцях); 14 лютого 2018 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП України (вчинення насильства в сім»ї). Протягом 2016-2017 років, до відділу надходили неодноразові виклики від [PERSON] з приводу скарг на чоловіка, що він вигнав її та дітей з хати; в стані алкогольного сп»яніння побив її та її матір… (а.с.72). Згідно висновку Прилуцької районної державної адміністрації від 11 квітня 2018 року за №2-02/239, служба у справах дітей вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо трьої її малолітніх дітей та [PERSON] щодо малолітнього сина, є доцільним, так як справа буде зроблена в інтересах трьох малолітніх дітей (а.с.33-34). За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідачі за місцем свого проживання лише частково створили необхідні умови для проживання і виховання дітей; маючи молодий вік ніде не працюють та переважно проживають за рахунок соціальних виплат на дітей, які часто використовують не за призначенням, зокрема і на придбання алкогольних напоїв; постійно зловживають алкогольними напоями та коли випивають діти залишаються без батьківського піклування та догляду; неодноразово дітей відправляли в районну лікарню, та вилучали з сім»ї і вони перебували в інтернатних закладах, так за три місяці 2018 року діти тричі госпіталізувалися в дитяче відділення Прилуцької центральної районної лікарні по соціальним причинам та захворюванню; при цьому при надходження у відділення діти були недоглянуті та голодними, і таке перебування дітей у родині загрожує їх життю та здоров»ю, тому, з метою максимального забезпечення інтересів дітей, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідачів від виховання своїх малолітніх дітей та винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд не погоджується з доводами відповідачів викладених в письмовому відзиві на позов та даними в судовому засіданні, оскільки останні спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності. При вирішенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітніх дітей, суд враховує, що відповідно до ч.2,3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Згідно ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, влаштування дитини до закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням (ч.1 ст.193 СК України). Згідно ч.3 ст.193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що у відповідності до ч.2,3 ст.166 СК України, особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов'язку щодо утримання дітей, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі половини всіх видів її заробітку (доходу) та [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] в розмірі однієї чверті всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню в повному обсязі. Саме такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно покласти на відповідачів, стягнувши на користь держави по 881 грн. судового збору з кожного.

Outcome: approved