Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом 29.06.2016 року та просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором №13116-083/06Р від 22.06.2006 року станом на 16.05.2016 року в розмірі 12 110,79 доларів США, яка включає: заборгованість за кредитом 11\~421,75 доларів США, заборгованість по процентам 689,04 доларів США; стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 4538,93 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 22.06.2006 року між [PERSON] та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК», було укладено кредитний договір №13116-083/06Р, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 20\~000 доларів США для споживчих потреб строком з 22.06.2006 року по 22.06.2027 року зі сплатою 12 % річних шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів в сумі 79 доларів США. Забезпеченням виконання зобовязань позичальника виступають іпотека належного їй нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Отто Брозовського 58/18, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область за іпотечним договором № 13116-083/06Р від 22.06.2006 року, та порука [PERSON] згідно договору поруки № 13116-083/06Р від 22.06.2006 року, за яким він відповідає перед кредитором у тому ж обємі, що і позичальник як солідарний боржник. Свої зобовязання за кредитним договором № 13116-083/06Р від 22.06.2006 року банк виконав належним чином, надавши відповідачу [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач [PERSON] в порушення умов договору свої зобовязання не виконала, в результаті чого станом на 16.05.2016 року має заборгованість в розмірі 12110,79 доларів США, яку представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» в примусовому порядку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, предявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Згідно позиції, викладеної в письмових заперечення проти позову (а.с.25-27), заперечував проти задоволення предявлених до нього позовних вимог. Вказав, що підписуючи договір поруки, він дійсно зобовязався нести солідарну відповідальність за виконання [PERSON] кредитних зобовязань, однак про її ухилення від сплати грошових коштів він не був повідомлений кредитором, а його майнове становище та наявність на утриманні двох малолітніх дітей унеможливлюють сплату ним боргу замість [PERSON], з якою він розлучений. Посилаючись на припинення поруки у звязку зі збільшенням обсягу його відповідальності укладенням додаткової угоди від 15.01.2015 року, просив відмовити в задоволенні предявлених до нього вимог, не заперечуючи при цьому проти звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, згідно клопотання її представника [PERSON] просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнали частково в сумі 236\~664,90 грн., за відрахуванням суми в розмірі 65 930,45 грн., внесеної в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором після звернення позивача до суду. Посилаючись на неможливість стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки це суперечитиме вимогам діючого законодавства та ускладнить виконання рішення суду органами виконавчої служби, просили суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в еквіваленті до національної валюти України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи,\~всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, враховуючи позицію сторін по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.06.2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON], а.с.45) укладено кредитний договір №13116-083/06Р (а.с.7-9), згідно п.п.1.1,1.2 якого позичальник отримала кредит в розмірі 20\~000 доларів США для споживчих потреб строком з 22.06.2006 року до 22.06.2027 року зі сплатою 12 % річних. Правомірність надання банком кредиту [PERSON] в іноземній валюті підтверджується наявною в АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» генеральною ліцензією НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями №7 від 03.12.2001 року згідно офіційних відомостей Національного Банку України з інтернет-порталу www.bank.gov.ua (а.с.38-41), що узгоджується з вимогами п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 та правовою позицією Верховного Суду України у справах № 6-190цс15 та 6-1680цс15. Як визначено в п.1.3 договору, в кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань за кредитним договором (відносно строків сплати процентів, повернення кредиту та/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір відсоткової ставки збільшується на 1% річних, починаючи з початково визначеного в 12 %. Відносно умов надання кредиту та порядку його повернення, сторонами погоджено, що позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту рівними (ануїтетними) частинами по 79 доларів США, щомісячно, до 10 числа наступного місяця (п.4.1 кредитного договору, а.с.7). У випадку порушення вказаних у договорі строків погашення кредиту, процентів та інших платежів за договором, позичальник сплачує банку за кожен день прострочки пеню в розмірі подвійної відсоткової ставки, передбаченої п.1.2 договору, діючої на період прострочки, від суми заборгованості за весь період прострочки. Забезпеченням виконання [PERSON] кредитних зобовязань виступають іпотека належної їй квартири №18 в буд№58 по вул. Отто Брозовського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, згідно договору іпотеки № 13116-083/06Р від 22.06.2006 року (а.с.12-14), та порука [PERSON] згідно договору від 22.06.2006 року (а.с.15). За умовами п.1.1 договору поруки, поручитель зобовязався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань позичальником [PERSON] за кредитним договором № 13116-083/06Р з урахування всіх можливих змін та доповнень до нього. Строк дії договору поруки визначено до 22.06.2030 року (п.4.1 договору, а.с.15). У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду та підтверджено відповідачем [PERSON], кредитні кошти в сумі 20\~000 доларів США позичальник отримала в повному обсязі шляхом видачі готівкою через касу банку, що суд розцінює як свідчення належного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань. Однак позичальник всупереч умовам договору, взятих на себе зобовязань належним чином не виконувала, допускаючи періодичні прострочки по сплаті кредиту, в результаті чого станом на 16.05.2016 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 12 285,40 доларів США, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту 11421,75 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту 114,77 доларів США, заборгованості по відсоткам 689,04 доларів США, пені за несвоєчасне погашення відсотків 59,84 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-6). Крім того, згідно квитанцій № FJB1628115739003 від 07.10.2016 року, № FJB1625115600364 від 07.09.2016 року, № FJB1625015594000 від 06.09.2016 року (а.с.46,47) в рахунок погашення заборгованості [PERSON] внесено 2 466,62 доларів США (з розрахунку: 166,52 + 2150 + 150), що еквівалентно 65 930,45 грн. Посилання відповідача [PERSON] на доцільність зменшення заявленого позивачем розміру заборгованості в сумі 302\~595,35 грн. на 65930,45 грн., сплачених нею в рахунок погашення нарахованого боргу, тобто до 236 664,90 грн. суд вважає необґрунтованими, оскільки погашення відповідачем [PERSON] заборгованості за кредитним договором у вересні та жовтні 2016 року хоч і мають місце, проте здійснені нею поза межами заявлених банком кредиторських вимог станом на 16.05.2016 року. Крім того, зарахування внесених позичальником коштів здійснюється банком в порядку погодженої сторонами черговості, передбаченої п.6.1.5 кредитного договору (а.с.7-зворот), а тому самостійне зменшення судом розміру заборгованості буде неправомірним та суперечитиме визначеному ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, що, в свою чергу, не позбавляє відповідача права на звернення до банку та органів чи осіб, які здійснюватимуть примусове виконання судового рішення в порядку Закону України «Про виконавче провадження» для врахування внесених нею сум під час виконання рішення суду. За даних обставин наданий суду розрахунок заборгованості станом на 16.05.2016 року, з урахуванням внесених відповідачем [PERSON] коштів в рахунок виконання зобов'язань, суд вважає правильним та обґрунтованим, у зв'язку з чим приходить до переконання щодо доведеності розміру заявлених позивачем грошових вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 11421,75 доларів США, по процентам 689,04 доларів США. Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України). Відповідно до розяснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.02.2016 року у справі № 6-1680цс15. Враховуючи наявність як у АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», так і його правонаступника ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», генеральної ліцензії НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.38), правомірність надання позичальнику [PERSON] кредиту в іноземній валюті в розмірі 20\~000 доларів США, обумовленість 4.1 кредитного договору (а.с.7) виконання нею своїх зобовязань шляхом здійснення плати за кредитом ануїтетними платежами по 79 доларів США, суд приходить до висновку про законність предявлення позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором саме в іноземній валюті, в якій його надано, в частині стягнення боргу по тілу кредиту та відсоткам, які по своїй суті є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима, що також узгоджується з вимогами ч.2 ст.533 ЦК України, правовими висновками Верховного суду України, викладеними в постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15 та п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року \~«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». За даних обставин суд залишає поза увагою доводи відповідача [PERSON] щодо неможливості стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки вони нічим не підтверджені та зводяться лише до надання нею субєктивної оцінки діючим нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Перевіряючи обґрунтованість предявлення позивачем вимог про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та поручителя [PERSON] як співвідповідачів у звязку з неналежним виконанням зобовязань боржником, суд виходить з наступного. Згідно ст.ст.610,611 ЦК України,\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1\~ст.554 ЦК України, яка кореспондується з положеннями п.1.1 договору поруки (а.с.15), у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Як передбачено ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється, зокрема, разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, як слідує з зазначеної норми, порука припиняється за одночасної дії двох умов: 1) внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання; 2) ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до таких змін належать: підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. В той же час, поручитель хоч і пов'язаний з боржником зобовязальними відносинами, але є самостійним субєктом у відносинах із кредитором, зокрема, він має право висувати заперечення проти вимоги кредитора в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 ЦК України). Такі доводи суду повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-701цс15. Будучи солідарним відповідачем у справі, а, відповідно, солідарним боржником, поручитель [PERSON] заперечував проти задоволення позову, вважаючи поруку припиненою у звязку зі збільшенням обсягу його відповідальності як поручителя внаслідок внесення змін та доповнень до кредитного договору відповідно до додаткової угоди від 15.01.2015 року в частині зміни умов нарахування відсотків та графіку погашення кредиту. Так, підписанням договору поручитель дав свою згоду на збільшення розміру забезпеченою порукою зобовязання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, а також у випадку внесення змін позичальником та кредитором чи кредитором в односторонньому порядку, що передбачено п.1.3 договору (а.с.15). Таким чином, згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності є очевидною, а тому додаткового узгодження не потребує. В той же час, дослідженням змісту договору про внесення змін та доповнень від 15.01.2015 року до кредитного договору (а.с.10-11) судом встановлено, що сторони змінили порядок погашення заборгованості за кредитом із передбаченням можливості договірного списання банком коштів з поточного рахунку позичальника з метою погашення суми кредиту у встановлені договором строки. При цьому, ні розмір відсоткової ставки, ні строк надання кредиту не змінювались. Установивши, що вказані зміни не потребували погодження з поручителем [PERSON], істотних змін до умов кредитування не внесли та обсяг відповідальності поручителя жодним чином не збільшили, суд приходить до висновку, що порука не є припиненою, а тому доводи відповідача [PERSON] в цій частині є безпідставними. Доводи відповідача [PERSON] щодо не повідомлення його з боку позивача щодо неналежного виконання [PERSON] кредитних зобовязань суд оцінює критично та не вважає свідченням передчасності предявлення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» вимог до поручителя та підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині, оскільки позивач вправі самостійно та на власний розсуд приймати рішення про досудове врегулювання виниклого між сторонами спору або безпосередньо шляхом звернення до суду. Посилання [PERSON] на припинення шлюбних стосунків з [PERSON] суд залишає поза увагою, оскільки особисті стосунки між ними не стосуються предмету спору та не впливають на виконання умов кредитного договору, обовязок по виконанню якого в солідарному порядку відповідач [PERSON] фактично визнав згідно його позиції, викладеної в письмових запереченнях проти прозову. Доводи [PERSON] щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки суд також залишає поза увагою, адже позивачем не пред'явлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, а правомірно обрано на його розсуд інший спосіб судового захисту. Вирішуючи спір в межах заявлених позивачем вимог, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» вимог та необхідність їх задоволення із солідарним стягненням з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості за кредитним договором № №13116-083/06Р від 22.06.2006 року станом на 16.05.2016 року в розмірі 12 110,79 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом 11\~421,75 доларів США, по процентам 689,04 доларів США. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне\~ стягнути\~ з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4538,93 грн. (а.с.3, з розрахунку 1,5 % від ціни позову в еквіваленті по курсу долару США на момент звернення позивача до суду 24,977 грн., тобто 302 595,35 грн.) в рівних частках по 2269,47 грн. з кожного, оскільки солідарне стягнення судового збору не передбачено.

Outcome: approved