Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на садовий будинок №64 з надвірними спорудами, що розташований на території Гаврилівської сільської ради, по вул. Південній, в СТ «Урожайний» в с. Гаврилівка, Вишгородського району, Київської області, після смерті 17 травня 2014 року дідуся [PERSON]. В звязку з тим, що за життя спадкодавець не встиг оформити правоустановчі документи на садовий будинок порушує питання про визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Третя особа [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, поклався на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті 17 травня 2014 року [PERSON] відкрилася спадщина на садовий будинок №64 з надвірними спорудами, що розташований на території Гаврилівської сільської ради, по вул. Південній, в СТ «Урожайний» в с. Гаврилівка, Вишгородського району, Київської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2014 року позивачка успадкувала земельну ділянку розміром 0,120 га, що розташована на території Гаврилівської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту про право власності на землю серії ЯГ №396132. В 1991 році на згаданій земельній ділянці померлий [PERSON] побудував садовий будинок та повністю сплатив пайовий внесок, що підтверджується довідкою СТ «Урожайний» № 69 від 14 листопада 2014 року. Зазначене також підтверджується і матеріалами спадкової справи №787/14 від 17 липня 2014 року після померлого [PERSON] Син спадкодавця і батько позивачки [PERSON] помер 18 грудня 2012 року. Позивачка є онукою померлого і спадкоємцем за правом представлення, відповідно до ст. 1266 ЦК України, яка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами згаданої спадкової справи, а саме заявою [PERSON]від 17 липня 2014 року (дружина спадкодавця), яка відмовилися від спадщини на користь позивачки. Згідно постанови державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 16 грудня 2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки померлий [PERSON] не встиг оформити правовстановлюючі документи на набуте ним майно й за життя виникле в нього право на майно не зареєстрував, зазначене перешкоджає позивачці здійсненню права спадкування на нього і отриманню свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», чинного на момент побудови садового будинку член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на викладене, садовий будинок [PERSON], який перейшов у спадщину позивачці, належав йому на праві власності з 1991 року і подальша зміна законодавства не позбавила його набутого права власності на нього, а позивачка (спадкоємиця) має право на визнання за нею права на власності садовий будинок, як об'єкт спадкування після смерті свого дідуся. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належить дідові, який помер і не встиг його оформити, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, заявлене позивачкою право підлягає захистові, а предявлений позов задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved