Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позову вказала, що є матір`ю відповідачки [PERSON] , яка в позашлюбних відносинах народила двох синів [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька записані згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідачка зловживає спиртними напоями, аморально поводиться, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їхнім навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми, тощо. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.04.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2020 р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, вирішено питання про виклик свідків. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Вказала, що відповідачка не виконує свої батьківські обов`язкі відносно її дітей, участі у їх вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться їх життям. Зазначила, що відповідачка зловживає спиртними напоями, веде антисоціальний спосіб житття. Її поведінка та спосіб життя надає негативний вплив на дітей. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини не явки суд не повідомляла, відзив до суду не подавала. Представник третьої особи вважала доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. Суд, заслухавши вступні слова позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, заслухавши пояснення неповнолітніх дітей, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сестрою позивачки, а відповідачка її племінниця. [PERSON] та [PERSON] онуки позивачки, які перебувають на повному її утриманні, вони з народження були з бабусею, вона водила їх до садка, школи, на секції, займається їх оздоровленням. Матір дітей жодного разу не відвідувала батьківські збори, до школи не ходила. Позивачка займається їх лікуванням, відвідує школу, батьківські збори, оплачує секції, купує одяг, їжу. [PERSON] зовсім зняла з себе обов`язки матері, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не вітає дітей з днями народження, подарунків не дарує, навіть не телефонує. Відповідачка подає дітям поганий приклад, жодним чином вона дітей не підтримує. Допитана в судовому засідланні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки, а [PERSON] її донька. Сусідка [PERSON] у вихованні дітей участі не приймає, вона не працює, зловживає спиртними напоями, приводить до квартири таких же осіб як і вона, дітям уваги не приділяє. Діти її навіть матір`ю не називають, у них є бабуся, яка і присвятила їм своє життя. [PERSON] дуже рідко буває вдома, і встані алкогольного сп`яніння. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивачка її підлегла, а відповідачка донька останньої. [PERSON] 30 років, з її слів їй відомо, що [PERSON] не займається дітьми, зловживає спиртними напоями, не працює, часто покидає своє місце проживання. [PERSON] піклується про онуків, виховала їх, водить до лікарів, годє, одягає. Діти завжди з нею. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою сторін. Їй відомо, що дітьми займається лише [PERSON] , [PERSON] за два роки бачила лічені рази, більше місяця вона дома не проживає. Востаннє бачила її у травні. Їй відомо, зі слів сусідів, що [PERSON] не працює, за зовнішнім виглядом вона зловживає спиртними напоями. В судовому засіданні судом, в присутності представника органу опіки та піклування Корабельної районної у м. Херсоні ради Осіпової О.В., було заслухано думку неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які пояснили наступне. Лізон [PERSON] пояснив, що подача позову до суду це була його ініціатива, оскільки мати не брала участі у йогог вихованні, не оформлювала допомогу. Мати не телефонує, не цікавиться його життям. З бабусею він постійно, мати інколи приходила на батьківські збори, вона не працює, залишала їх самих вдома. Бабуся просила матір працювати. Вважає доцільним позбавлення батьківських прав, оскільки мати веде аморальний спосіб життя, байдуже відноситься до них, вихованням не займалася, вона дає їм поганий приклад, її образ життя антисоціальний. [PERSON] пояснив, що мати зловживає алкоголем, вона у компанії чужих чоловіків старших за неї. Було таке, що коли вони проживали разом, то мати їх не годувала, потім привела додому та закрила у квартирі, приїжджала міліція. Вказує, що для нього мама це бабуся. Матір їм казала, що їй все одно що з ними. Йому соромно, що у нього така матір, її не було поруч з ним, коли це для нього було потрібним. [PERSON] народився [INFO] , матір`ю є [PERSON] , відомості про батька дитини записано до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України №00012754879 від 17.09.2013 р. (арк. справи 6). [PERSON] народився [INFO] , матір`ю є [PERSON] , відомості про батька дитини записано до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України №00021176165 від 10.10.2018 р. (арк. справи 7). Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 20.05.2020 р. Службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , житло розміщене на 7 поверсі 9 поверхового будинку, складається з коридору, кухні, ванної та туалетної кімнат. Умови проживання задовільні, помешкання мебльоване, в наявності уся необхідна побутова техніка, створено сучасний ремонт. Газо, водо та електропостачання в наявності, опалення централізоване. Для виховання та розвитку дітей створено так умови: виділена кімната для обох дітей, де є місце для сну, письмовий стіл, шафа для зберігання речей, комп`ютер. За вказаною адресою проживають і мають зареєстроване місце проживання: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На момент обстеження умов проживання дітей у квартирі були присутні бабуся [PERSON] та двоє неповнолітніх онуків [PERSON] та [PERSON] . Матір дітей [PERSON] була відсутня. Так, зі слів бабусі та дітей було з`ясовано, що [PERSON] постійно залишає місце своє проживання та йде у невідомому напрямку, веде асоціальний спосіб життя та систематично зловживає алкогольними напоями, не працює, підтримує зв`язок з особами, які мають сумнівну репутацію, та зловживають алкоголем. Неповнолітні навчаються у Херсонській ЗОШ №44, перебувають під спостереженням педіатра Дитячої поліклініки №2. В ході бесіди з дітьми було встановлено, що доглядає, утримує, піклується про них бабуся. З акту відвідування [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , складеного 31.08.2020 р. Службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради встановлено, що 10.08.2020 року комісією в складі: головного спеціаліста служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради Тушенцевої О.А. та Осіпової О.В. , з метою обстеження умов проживання [PERSON] та з`ясування ставлення матері щодо позбавлення її батьківських прав, було здійснено вихід за вищевказаною адресою. В ході виходу спеціалістами служби у справах дітей не представилось можливим потрапити до помешкання, оскільки двері були зачинені. матері залишено запрошення з проханням з`явитися до служби у справах дітей та запрошення на комісію з питань захисту прав дитини з метою розгляду 04.09.2020 року о 10.00 год. питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення її батьківських прав у відношенні неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] проте, станом на 31.08.2020 року [PERSON] на запрошення не відреагувала. Інформація, щодо ставлення матері до позбавлення її батьківських прав відсутня. З висновку Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради №114 від 11.09.2020 року вбачається, що Орган опіки та піклування Суворовської районної у місті Херсоні ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] доцільним. У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка вихованням своїх дітей не займається, належним чином матеріально їх не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавиться їх долею та здоров`ям, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтують своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні неповнолітніх синів, ухиляється від їх виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. Такі дії відповідача негативно впливають на розвиток дітей, які дорослішають, внаслідок чого у дітей може складатись враження щодо відсутності підстав в подальшому піклуватися та виховувати свою дитину тощо. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідачку батьківських прав у відношенні її дітей, оскільки її байдужість до дітей свідчить про винну поведінку та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачкою суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно вимог ст.ст.141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищевикладене, заводоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів. Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися Рішення в повному обсязі складене 13 листопада 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved