Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує наступним. 09 вересня 1993 р. між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, який на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2020 р. розірваний. Позивач зазначає, що 18 вересня 2003 р. нею особисто за рахунок кредитних коштів та коштів, отриманих на умовах договору про безвідсоткову позику, придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на те, що відповідач жодним чином не приймав участі в придбанні спірної квартири та не приймав участі у фінансуванні виплати запозичених коштів, кредитні та запо\-зичені кошти на придбання квартири сплачені виключно за рахунок коштів позивача, вона вважає, що спірна квартира є особистою власністю позивача по справі. Позивачка вказує, що на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2017 р. по справі № 333/7488/16-ц з [PERSON] і [PERSON] було стягнуто солідарно на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за центральне опалення та гаряче водопостачання, які надані за адресою: [ADDRESS] , в сумі 4199,66 грн. та судовий збір в сумі 689 грн. з кожного, всього на загальну суму 5577,66 грн. Зазначені кошти також були виплачені особисто позивачем, оскільки відповідач не мав власного доходу. Позивач зазначає, що крім того, під час шлюбу ними придбано автомобіль Chery Amulet, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль зареєстровано за відповідачем по справі, який ним володіє і користується. Вважає, що придбаний під час шлюбу автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. На підставі\~вищевикладеного,\~позивачка просить\~суд ухвалити рішення про поділ майна подружжя, та виділити позивачу [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] ; виділити відповідачу [PERSON] автомобіль Chery Amulet\~, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені на сплату судового збору. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2020 р. відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, та просить суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, також зазначав, що спірний автомобіль в іпотеці чи під арештом не перебуває. Дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 1993 року по 07.08.2018 р., який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2020 р. по справі №333/2096/18 розірваний. Від цього шлюбу сторони дітей не мають, про що зазначено у вищевказаному судовому рішенні. За час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, на позивачку, на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2003 р., посвідченого приватний нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., було зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На відповідача 12.06.2018 р. зареєстроване право власності на автомобіль Chery Amulet, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Позивачка придбала вищевказану квартиру за кредитні кошти у розмірі 4500 доларів США, отримані на підставі укладеного нею з АКБ «УкрСиббанк» кредитного договору від 18.09.2003 р, зі строком погашення до 10.12.2013 р. Дана обставина підтверджується копією цього кредитного договору. Кредитні кошти та проценти за їх користування були погашені особистими коштами позивачки, відповідачем не заперечувалась дана обставина, зазначена позивачкою в позові. Місце проживання відповідача зареєстроване у спірній квартирі. Відповідачем також не заперечувалась обставина, зазначена позивачкою в позові, що вищевказаний автомобіль є спільною власністю сторін та придбаний на спільні кошти. В Державному реєстрі Іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчудження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо наявності, станом на день розгляду справи, будь-яких діючих заборон (арешту, іпотеки тощо) щодо відчудження вищезазначеної квартири. Відомості про перебування спірного автомобіля під арештом, заставою в матеріалах справи відсутні. Відповідач в період шлюбу, отримав у спадок квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини першої\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У\~статті 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з вимогами ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У частині першій\~статті 68 СК України\~закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми\~закону\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Пленум Верховного Суду України в пунктах 23 і 24\~постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~роз`яснив,\~що,\~вирішуючи спори\~між подружжям\~про майно,\~необхідно встановлювати\~обсяг спільно\~нажитого майна,\~наявного на\~час припинення\~спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно ст.\~206\~ЦПК України,\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи встановлено, що спірне майно було придбано в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбу, тобто є їх спільною сумісною власністю. Відповідач на стадії розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, в тому числі зазначені позивачкою в позові обставини, що спірна квартира, була придбана фактично за кредитні кошти, які погашались потім позивачкою з особистих коштів та те, що спірний автомобіль був придбаний за спільній кошти подружжя. Враховуючи позовні вимоги та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що відповідач своїм визнанням позову погодив запропонований позивачкою варіант поділу спільного майна, придбаного ними в період шлюбу. Дослідив матеріали справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивача в своєї позовних вимогах просить стягнути з відповідача на її користь витрати на сплату судового збору у розмірі 3201,00 грн. Відповідачем до початку розгляду справи позовні вимоги визнані повністю, в зв`язку з чим, з урахуванням положень ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме: 1600,50 грн., сплаченого при поданні позову, інші 50 відсотків (1600,50 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved