Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Представник ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» Самойленко П.М., 30 квітня 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 07 травня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0918783. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «TOYOTA HIACE», державний номерний знак « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 24 вересня 2019 року приблизно о 20:00 годині на автодорозі Т 1623 при виїзді з с. Добриднівка, Миколаївського району, Одеської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TOYOTA HIACE», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля «Mercedes - Benz», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу, «Mercedes - Benz», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Миколаївського районного суду Одеської області від 07.11.2019 року по справі № 508/974/19 та Постанови від 26.12.2019 року по справі № 508/963/19, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 130 КУпАП. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля [PERSON] , звернувся до Страховика - ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АО/0918783 від 07.05.2019 року. На підставі страхового акта № ОЦ/028/000/19/0271 від 14.01.2020 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 46 875 грн. 02 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 32 від 14.01.2020 року. Водночас, як вбачається з Постанови Миколаївського районного суду Одеської області від 26.12.2019 року по справі № 508/963/19, відповідач, на час скоєння дорожньо - транспортної пригоди, керував забезпеченим автомобілем «TOYOTA HIACE», державний номерний знак « [NUMBER] », в стані алкогольного сп`яніння. Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи за данним позовом в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач на позовну заяву не надав відзиву, в судове засідання не з`явився двічі, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів . Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть у ній участь. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 травня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової повідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0918783. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «TOYOTA HIACE», державний номерний знак « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Відповідно до Постанови Миколаївського районного суду Одеської області від 07.11.2019 року по справі № 508/974/19 та Постанови від 26.12.2019 року по справі № 508/963/19, [PERSON] , було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 130 КУпАП ( а.с. 11 - 12 ). За ст. 79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової овідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та з майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленом Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи страховиком ПрАТ «УПСК» на підставі страхового акта № ОЦ/028/000/19/0271 від 14.01.2020 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 46 875 грн. 02 коп, власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Mercedes - Benz», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] ( а.с. 22 ). Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом "в" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язі страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якій спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо,) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 14 січня 2020 року, що підтверджуєт платіжним дорученням № 32 від 14.01.2020 року ( а.с. 22 ). Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача в порядку регресу підлягають стягненню завдані збитки у розмірі 46 875 грн. 02 коп ( сорок шість тисяч вісімсот сімдесят п`ять ) гривень 02 копійки. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2 102 гривень 00 копійок, які підтверджуються платіжним дорученням.

Outcome: approved