Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

позивач Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просить стягнути з останньої на його користь кошти в сумі 48957 грн. 78 коп., а також 1921 грн. судового збору. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] звернулася до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 09.01.2018 р. Статус безробітної [PERSON] було надано 09.01.2018 р. на підставі власноручно підписаної останньою заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». У цій заяві відповідач підтвердила, що «…не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності…» та ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття. За час перебування на обліку як безробітна [PERSON] отримувала у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 16.01.2018 року по 19.11.2018 року в сумі 48957,78 грн. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», (акт розслідування страхових випадків №9 від 31.01.2019р.) з`ясовано, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець з 11.05.2000 року згідно даних управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та під час реєстрації та набутті статусу безробітної 09.01.2018 року та в період перебування на обліку як безробітна не повідомила службу зайнятості, що зареєстрована як фізична-особа підприємець з 11.05.2000 року. Відповідно до п.2 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для виключення відомостей про них до Єдиного державного реєстру, Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та юридичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру. Таким чином відповідно до вимог цього Закону [PERSON] не виконала вимог Закону та не подала реєстраційну картку для включення відомостей про неї, як фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. В результаті не повідомлення [PERSON] спеціалістів центру зайнятості про те, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, відповідач незаконно набула статус безробітної 09.01.2018 року та незаконно отримувала матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 16.01.2018 року до 19.01.2018 року в сумі 48957,78 грн., оскільки належала до зайнятого населення. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча й була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Конверти із вмістом судової повістки повертались до суду із зазначенням причини: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п.4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Суд встановив, що Львівський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", «Про зайнятість населення». 09.01.2018 р. [PERSON] звернулася до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи. Статус безробітного [PERSON] було надано 09.01.2018 р. на підставі заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». У цій заяві відповідач підтвердила, що «…не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності…» та ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття. За час перебування на обліку як безробітна [PERSON] отримувала у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 16.01.2018 року по 19.11.2018 року в сумі 48957,78 грн. Як вбачається із акту розслідування страхових випадків №9 від 31.01.2019р.) з`ясовано, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець з 11.05.2000 року згідно даних управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та під час реєстрації та набутті статусу безробітної 09.01.2018 року та в період перебування на обліку як безробітна не повідомила службу зайнятості, що зареєстрована як фізична-особа підприємець з 11.05.2000 року. Відповідно до п.2 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру. Таким чином відповідно до вимог цього Закону [PERSON] не виконала вимог Закону та не подала реєстраційну картку для включення відомостей про неї, як фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до центру зайнятості даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Окрім цього, відповідно до п.37 «Порядку реєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. №198, реєстрація безробітного припиняється з дня початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів): забезпечення роботою самостійно. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. Частиною 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Таким чином, в результаті не повідомлення [PERSON] спеціалістів центру зайнятості про те, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець з 11.05.2000 року, а відтак поданням недостовірних даних, відповідач незаконно набула статус безробітної з 09.01.2018 року та незаконно отримувала матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 16.01.2018 року по 19.11.2018 року в сумі 48957,78 грн., оскільки відносилася до зайнятого населення. Відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що «до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, особи які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств тощо…». Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» «…безробітні, зобов`язані своєчасно подати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг». П.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено: «сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг». Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що в результаті не повідомлення спеціалістів центру зайнятості про те, що відповідач зареєстрована як фізична особа-підприємець з 11.05.2000 року, незаконно набула статус безробітної з 09.01.2018 року та незаконно отримувала матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 16.01.2018 року по 19.11.2018 року в сумі 48957,78 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved