Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні просить розірвати шлюб, який укладений між ним та відповідачкою 05.11.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №79, покликаючись на те, що спільне життя у них з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, а також різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Вказані обставини, як стверджує позивач, призвели до розпаду сім`ї та фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час вони близько 2 років спільно не проживають, не ведуть спільного господарства та не цікавляться одне одним. Наявність даного шлюбу шкодить його інтересам, тому він підлягає розірванню. У сторін від даного шлюбу є малолітній син [PERSON] [INFO] , який проживає з відповідачкою. Ухвалою суду 30.09.2021 року про відкриття провадження у справі відповідачці надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідачка відзиву на позов не подала, у судовому засіданні визнала позов повністю, просить його задовольнити. Відповідно до ст.206 ч.1 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов слід задовольнити, виходячи із наступного: [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб 05.11.2011 року, зареєструвавши його у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №79, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 28.09.2021 року. Судом встановлено на підставі повторного свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 28.09.2021 року, що у сторін від даного шлюбу є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Позивач наполягає на розірванні даного шлюбу, з мотивів того, що він є на шкоду його інтересам. Відповідно до положень ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", зокрема п.11 абз.6, судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачкою даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, суд вважає, що оскільки сторонами припинено спільне проживання, втрачено взаємне почуття любові та поваги, подальше збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, як вони про це стверджують, шлюб між ними слід розірвати. Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved