Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

ПТМ «Ковельтепло» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати укладеним договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру [ADDRESS], власником якої є [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що договір складено на підставі Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», копія договору неодноразово скеровувалась відповідачу для узгодження і підписання, однак власник квартири, користуючись послугами підприємства по теплопостачанню, в той же час ігнорує неодноразові пропозиції підприємства теплових мереж про укладення відповідного договору на обслуговування. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання призначене на 20 січня 2014 року не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про підставність і обґрунтованість заявленого позову, який підлягає задоволенню в повному обсязі з таких мотивів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] зареєстрований [ADDRESS], проживає там та користується послугами щодо централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради №13/17 від 20.10.1999 року «Про створення підприємства комунальної власності» та рішення №586 від 28.12.2010 року «Про затвердження тарифів на послуги теплопостачання» саме ПТМ «Ковельтепло» надає послуги відповідачу по теплопостачанню. Як вбачається з матеріалів справи у вересні 2013 року ПТМ «Ковельтепло» зверталось до відповідача з пропозиціями укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, направляло для підписання договір за номером 2-2794. Відповідач отримував ці пропозиції та примірник договору, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. За змістом документу, розроблений підприємством теплових мереж «Ковельтепло» Договір №2-2794 відповідає Типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Мінісрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до діючого законодавства відносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками, виконавцями послуг і споживачами, а також їхні права та обов'язки регулюються нормативним актом спеціальної дії, а саме Законом «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 - IV від 24 червня 2004 року (далі - Закон) Частиною першою ст. 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені відповідними постановами Кабінету Міністрів України та є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до змісту статті 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року. В силу ст.16 ЦК України належним способом захисту прав у такому випадку є звернення до суду з позовом про визнання договору укладеним. Встановивши, що виконавцем такі послуги надаються, а споживач їх отримує, однак ухиляється від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, суд за позовом виконавця ухвалює рішення про визнання зазначеного договору укладеним. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 жовтня 2012 року, ухваленій у справі №6-110цс12, яка в силу вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у даній справі, суд вважає доведеними факт надання підприємством теплових мереж «Ковельтепло» і отримання мешканцем квартири [ADDRESS] [PERSON] послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також факт ухилення споживача від укладення відповідного договору, розробленого позивачем відповідно до нормативно-правового акту обов'язкової дії. За таких обставин заявлений позов про визнання договору укладеним підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в розмірі 229,40 грн., які полягають у сплаті судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved