Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстрований [PERSON], [INFO], який з червня 2014 року добровільно виїхав з квартири у невідомому напрямку, особистих речей в квартирі не залишив, з родиною не спілкується, грошима не допомагає. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає розпоряджатися житлом у повному обсязі, отримати субсидію та призводить до сплати комунальних послуг в збільшеному розмірі. Позивачка вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням в квартирі та просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з чим, за згоди позивачки суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2013 року. Згідно довідки ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя від 15.08.2016 року у вказаній квартирі зареєстровані сторони по справі [PERSON], а також [PERSON] Як убачається з акту ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя від 26.08.2016 року, складеного за участю сусідів, [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з червня 2014 року по теперішній час, його особисті речі в квартирі не виявлені. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в квартирі понад один рік, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved