Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулися до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті ДТП. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.11.2018 відкрито провадження по справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті ДТП. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 березня 2016 року о 21 год. 00 хв. [PERSON] по проспекту Г. Сталінграда в м. Києві, керуючи транспортним засобом Тоуоіа Сamry, державний номер [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не обравши безпечної швидкості, не дотримавшись безпечного інтервалу відносно припаркованих праворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Skoda SuperB, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], Нyundai Elantra, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], Тоyota RAV4, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], Volkswage, державний номер [NUMBER]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Зазначені обставини та факт вини [PERSON] пітверджується Постановою Оболонського районного суду м. Києва справа № 6/4685/16-п, провадження №3/756/7424/16 від 26.04.2016, якою визнано останнього виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільну відповідальність водія автомобіля Тоyota RAV4, державний номер [NUMBER], на момент ДТП, було застраховано [PERSON] в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом АІ/8883842. На підставі Звіту №0805/16 (159) про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного ФОП «[PERSON]» та згідно з Страховим актом № AU2016032400020/LO1/01 від 15.06.2016 р. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 11727,32 гривень (платіжне доручення № 43064 від 15 червня 2016 р.). Таким чином, сума регресної вимоги до відповідача становить 11727,32 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не з'явивився, про дату, час та місце розгляду справи своєчасно сповіщений у встановленому законом порядку, а саме судовою повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою реєстрації місця проживання та повідомлялась через офіційний веб-портал «Судова влада України». Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені та підтвердженні матеріалами справи наступні факти. 20 березня 2016 року о 21 год. 00 хв. [PERSON] по проспекту Г.Сталінграда в м. Києві, керуючи транспортним засобом Тоуоіа Сamry, державний номер [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не обравши безпечної швидкості, не дотримавшись безпечного інтервалу відносно припаркованих праворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Skoda SuperB, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], Нyundai Elantra, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], Тоyota RAV4, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], Volkswage, державний номер [NUMBER]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26.04.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за обставини вчинення вказаного ДТП. У відповідності із ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Цивільну відповідальність водія автомобіля Тоyota RAV4, державний номер [NUMBER], на момент ДТП, було застраховано [PERSON] в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом АІ/8883842. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. На підставі Звіту №0805/16 (159) про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного ФОП «[PERSON]» та згідно з Страховим актом № AU2016032400020/LO1/01 від 15.06.2016 р. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 11727,32 гривень (платіжне доручення № 43064 від 15 червня 2016). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", Страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). ПАТ СК «ПЗУ Україна»

Outcome: approved