Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулася з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], яка залишились в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON]. Вказуючи на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з ? частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Васильківською міською державною нотаріальною конторою 04 серпня 2004 року, актовий запис [NUMBER]. Вона постійно проживала разом з матір'ю і зареєстрована з 1976 року у вказаній квартирі, тобто більше п'яти років. Окрім неї спадкоємцем першої черги є її брат [PERSON], який не бажає приймати спадщину. Постановою №132/02-14 від 16.02.2016 року Васильківською міською державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі Свідоцтва на право власності на вказану квартиру, оскільки право власності на вказану частку квартири [PERSON] не було зареєстровано відповідно до чинного законодавства. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Представник Васильківської міської ради Київської області в судове засідання не з"явився, надіславши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник Васильківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надіславши до суду письмову заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, заслухавши сторін по справі, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пленум Верховного Суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування (№ 7 від 30.05.2008 року) вирішують питання про визнання права на спадкове майно, якщо протягом шестимісячного строку заінтересована особа вступила в управління або володіння цим майном. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положення ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1248, 1251 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування може здійснюватися за заповітом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 58, що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане [INFO] року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 5). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис №495, виданого 21 грудня 1993 року міським відділом ЗАГСу м. Васильків Київської області [PERSON] являється донькою померлої [PERSON] (а.с. 7). Згідно до Свідоцтва про право власності на житло від 04 серпня 2004 року № [NUMBER] ? частина квартири під номером 1 в будинку [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 8). Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів зареєстровано Свідоцтво про право власності на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до Довідки №127 депутата Васильківської міської ради Київської області VІІ скликання Омельченко Т.Л. від 22 серпня 2017 року [PERSON] вела спільне господарство, проживала та була зареєстрована разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 1976 року (а.с. 10). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є, відповідно до ст.. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2016 року, № 132/02-14, позивачу державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на вказану частку квартири, оскільки право власності на вказану частку квартири [PERSON] не було зареєстровано відповідно до чинного законодавства (а.с. 6). Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно, а тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved