Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду до ТОВ «Укрградінвест ЛТД» із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.03.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір № 20304700 з метою швидкого отримання кредиту. Від ТОВ «УКРГРАНДІНВЕСТ ЛТД» позивач розраховував отримати грошовий кредит у 3-денний термін з моменту підписання угоди, про що як в телефонному режимі, так і під час відвідування офісу при підписанні угоди позивача запевнили працівники компанії. При зустрічі консультант пояснив позивачу умови, які необхідні для отримання грошей, за якими: позивач повинен був оплатити на банківський рахунок відповідача первісний внесок , як підтвердження його платоспроможності, після чого обіцяли укласти з ним договір та виплатити гроші в розмірі 175000 гривень. До теперішнього часу, гроші він не отримав і в телефонному режимі йому запропонували сплатити черговий місячний платіж, як це передбачено договором, який становив 972 грн., 22 коп. та адміністративні витрати за договором 735 грн. Після того , як було сплачено черговий обовязковий внесок, йому повідомили що він не потрапив до розподілу грошового фонду, запевнив, що наступного разу він отримає кошти, при умові, що буде продовжувати сплачувати чергові місячні платежі. Таким чином за період часу з 19.03.2012 року до липня 2012 включно, ним були сплачені внески та так звані сплати за адміністративні витрати на рахунок ТОВ «Укрграндінвест ЛТД», на загальну суму 12 953,88 грн. Відповідач своїми діями, бездіяльністю завдав позивачу моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, що завдані йому у звязку з вчиненням цього правочину. Відповідач, використовуючи нечесну підприємницьку діяльність, що вводить в оману з метою спонукання позивача до підписання угоди на невигідних умовах, маючи умисел не видавати обіцяні йому гроші, а лише скористатися для власних потреб залученого від його початкового внеску. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Судові повістки були надіслана відповідачу за зазначеною у позові адресою рекомендованою кореспонденцією. Таким чином, відповідно до абз. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Таким чином, враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 19.03.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Укрграндінвест ЛТД» було укладено договір №20304700 з метою швидкого отримання кредиту. Відповідно до копії квитанції № к19/J/26 від 19.03.2012 року позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок відповідача єдиний комісійний внесок у сумі 6125,00 грн. Відповідно до п.1.1 договору адміністратор, за згодою клієнта, зобовязується вчинити від імені та за рахунок клієнта певні юридичні дії, спрямовані на придбання цільового фінансового ресурсу, зазначеного у додатку №1 до даного договору, на умовах діяльності програми, що містяться в додатку №2, який є невідємною частиною цього договору. Відповідно до додатку №1 вартість цільового фінансового ресурсу складає 175000 грн. Згідно ч.1, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до ч.2, п.3, ч.3, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Згідно п.1, ч.2, ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» забороняється підприємницька практика яка спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б; така практика вводить в оману стосовно: основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, очікувані результати споживання. Також згідно п.1, ч.3, ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» забороняються дії, які вводять в оману шляхом пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції. Так відповідно до п.2, ч.1, п.7, ч.3, ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача; забороняється, як таке що вводить споживача в оману утворення, експлуатація або розвиток пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно з вимогами \~\~статті 215 ЦК України \~\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 \~\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями частини 1, пункту 7 частини 3, частини 6 \~\~статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Отже, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Такий правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Зважаючи на вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку, що розподіл фінансових ресурсів на умовах діяльності ТОВ «Укрграндінвест ЛТД» проходить по пірамідальній схемі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що досягнуті між сторонами угоди порушують права позивача, а діяльність відповідачів з реалізації послуг з адміністрування системи є такою, що вводить споживача в оману. Враховуючи, що за умовами укладених з ТОВ «Укрграндінвест ЛТД» договорів, які визнаються судом недійсними, позивачем у період з 19.03.2012 року до липня 2012 включно, були сплачені внески та так звані сплати за адміністративні витрати на рахунок ТОВ «Укрграндінвест ЛТД», на загальну суму 12 953,88 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Фактами, з якими матеріальний закон повязує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювана, а також вини останнього в її заподіянні. З урахуванням принципів виваженості, розумності і справедливості , суд вважає за необхідним стягнути моральну шкоду, завдану Відповідачем в розмірі 2000,00 грн. Питання щодо судових витрат вирішується судом з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України. Судовий збір у розмірі 1% від задоволених вимог за позовом, але не менше 243,60 гривні, суд стягує з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved