Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 грудня 2007 року та звернення стягнення на предмет іпотеки домоволодіння [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Український промисловий банк»», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] 24 грудня 2007 року укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит на суму 65650,00 грн. За умовами даного кредиту [PERSON] зобов'язався своєчасно сплачувати сам кредит та відповідні відсотки за користування кредитом. Крім того, з метою забезпечення зобов'язань за вказаним вище кредитним договором 24 грудня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким останній передав під іпотеку домоволодіння [ADDRESS]. Незважаючи на умови кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання по вказаному вище договору в частині погашення заборгованості за кредитом не виконав належним чином. З урахуванням наведеного вище позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 98174 грн. 69 коп., в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на домоволодіння [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, підтримавши заявлені позовні вимоги у повному обсязі, не заперечив проти постановлення рішення у заочному розгляді справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, будучи повідомленими про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, враховуючи згоду позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З урахуванням того, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 2 із 2 Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом належними доказами встановлено, що між ТОВ «Український промисловий банк»», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство банк «Дельта Банк» та [PERSON] 24 грудня 2007 року укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит на суму 65650 грн.00 коп. Крім того, з метою забезпечення зобов'язань за вказаним вище кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким останній передав під іпотеку домоволодіння [ADDRESS]. Факт отримання суми кредиту підтверджується наданою суду заявою на видачу кредиту №17 від 24 грудня 2007 року. За умовами зазначеного вище кредиту відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати сам кредит та відповідні відсотки за користування кредитом. Однак, відповідач в порушення вимог вищевказаного договору свої зобов'язання, в частині погашення заборгованості за кредитом згідно графіку, не виконував, що значно порушує права позивача та вимоги ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що заборгованість відповідача станом на січень 2014 року становить 98174 грн. 69 коп. що складається із: - тіло кредиту - 60429 грн. 97 коп.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 34462 грн. 22 коп.; - комісія за ведення кредиту - 3282 грн. 50 коп. Згідно вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності з вимогами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таке стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього ж Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис 3 із 4 нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Статтею 41 вказаного вищого Закону передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту ,стягнення заборгованості ,у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки(застави), одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки , належні іпотекодавцю ,який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. (частина перша статті 20 ЦК України , статті 3 і 4 ЦПК України). При цьому, задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. З урахуванням цього, суд, задовольняючи позовні вимоги суд, своїм рішенням, одночасно попереджує можливість подвійного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом. За викладених та встановлених обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості солідарно з відповідачів та звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати у справі, понесені позивачем та документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідачів порівну на його користь.. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 525-527, 610, 612, 617, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 11, 33, 35 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved