Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Гірницької районної адміністрації Макіївської міської ради про встановлення факту батьківства, позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що є дідусем малолітнього [PERSON], [INFO], який є сином [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON], які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Також зазначив, що відповідачка, яка є матір'ю дитини, веде аморальний образ життя, вживає алкоголь та наркотичні засоби, під час вагітності безвідповідально ставилася до свого здоров'я та своєї ще ненародженої дитини, не була поставлена на облік в жіночій консультації, після пологів мала намір відмовитися від дитини, з подальшим залишенням дитини у дитячому будинку. Коли дитині виповнилося дев'ять місяців вона покинула її і залишила на вихованні батька, бабусі та дідуся. [INFO]. батько дитини - [PERSON] помер. Дитина залишилась проживати в сім'ї позивача та його дружини. Окрім того зазначив, що на час звернення до суду з цим позовом дитині виповнилося 4 роки, вона має достатній рівень життя, отримує добре харчування, медичний догляд, а також необхідну моральну та фізичну підтримку. Відповідачка не робить жодних спроб бачити чи спілкуватися з дитиною в обсязі необхідному для її нормального розвитку, матеріально дитину не забезпечує, продовжує вести аморальний образ життя, місце її проживання невідомо. Крім того зазначив, що у зв'язку з тим, що батьки дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі актовий запис про народження дитини було зроблено за вказівкою матері. Отже, враховуючи вищезазначене, а також той факт, що дитина любить його та те, що він прийняв на себе всі обов'язки та функції необхідні для належного виховання та утримання дитини, просив встановити факт батьківства померлого [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], 2009 р.н., стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини та призначити його опікуном [PERSON], 2009 р.н. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомила. Причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Гірницької районної адміністрації Макіївської міської ради за довіреністю Володіна Т.Ю. у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, надала суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з якого вбачається, що виходячи з інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] Прокурор прокуратури Гірницького району м. Макіївки Айдинова В.Г., яка була допущена судом до участі у розгляді справи, у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала і наполягала на їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народився [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.02.2010 р. матір'ю дитини є [PERSON], а батьком зазначено [PERSON]. (а.с. 14). Відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 130 Сімейного кодексу України передбачено що, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 130 СК України заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно зі ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, що запис про народження [PERSON], 2009 р.н., було зроблено Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області на підставі заяви матері дитини - [PERSON] у відповідності до ст. 135 СК України. Між тим, з відомостей, які містяться в медичних документах дитини (а.с. 15-30) та акту про участь матері у вихованні дитини та доданих до нього письмових поясненнях сусідів [PERSON], [PERSON] (а.с. 44-48) вбачається, що батьком дитини є [PERSON], який помер [INFO]. Так, з моменту народження [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ТОВ «Інвестстрой 2011». Зазначена адреса, є адресою постійного проживання [PERSON] до його смерті. Окрім того, по червень 2010 р. [PERSON] мешкав однією родиною з матір'ю дитини, за життя визнавав своє батьківство у відношенні до [PERSON], 2009 р.н., опікувався дитиною, займався його вихованням та розвитком. Та обставина, що зазначені у свідоцтві про народження дитини ім'я та по батькові батька, які записані зі слів матері, повністю співпадають з ім'ям та по батькові померлого [PERSON], також дає підстави визнати батьківство [PERSON] щодо малолітнього [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка утримує та виховує дитину. Встановлення факту батьківства необхідно позивачу для виникнення в нього немайнових прав відносно дитини, а також за для реалізації свого обов'язку як діда утримувати свого малолітнього внука у якого немає батька, а матір якого не може надавати йому належного утримання у зв'язку з аморальним способом життя. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для висновку про встановлення факту батьківства [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], [INFO] Щодо позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], 2009 р.н., суд зазначає наступне. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 р. встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., малолітня дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 164 СК України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона: ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічним алкоголіком або наркоманом. З акта в.о. начальника ВКМСД Гірницького РВ ММУ від 20.06.2013 р. та письмових пояснень сусідів позивача - [PERSON], [PERSON] вбачається, що починаючи з червня 2010 року відповідачка не займається вихованням дитини - [PERSON], [INFO], веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не допомагає сину матеріально, не цікавиться його здоров'ям. Дитина знаходиться на вихованні батька [PERSON], бабусі та дідуся дитини з боку батька - [PERSON], [PERSON] (а.с. 45-49) Відповідно до довідки АВЖБ «Червона Зірка» від 20.06.2013 р. (а.с. 37) відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак за місцем реєстрації не проживає. Встановити місце її постійного проживання не є можливим. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх батьківських обов'язків рішенням виконкому Макіївської міської ради № 1211 від 09.04.2014 р. було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], згідно якого остання залишила свого сина [PERSON], 2009 р.н., мешкати в родині позивача, веде аморальний спосіб життя, не робить спроб бачити чи спілкуватися з дитиною, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує, що, виходячи з інтересів дитини, дає підстави для доцільності позбавлення її батьківських прав. Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватися про дитину та наявність вини батьків, що належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Отже, зазначені вище фактори поведінки, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме систематичне ухилення від виховання дитини та нехтування своїми батьківськими обов'язками відповідачкою, що свідчить про її винну поведінку щодо дитини. Крім винної поведінки щодо дитини, згідно виписного епікризу з історії хвороби № 322 (а.с. 15), [PERSON] є наркоманкою, хворіє на ВІЛ та сифіліс. Під час вагітності нехтувала своїм здоров'ям, вживала наркотичні засоби, не встала на облік у жіночій консультації, що призвело до захворювання дитини вродженим сифілісом. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги відносно позбавлення батьківських прав позивачем доведені і підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині встановлення опіки над малолітнім [PERSON], 2009 р.н., суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст. 224 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" діти, позбавлені батьківського піклування є діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що малолітній [PERSON] позбавлений батьківського піклування у зв'язку зі смертю батька та ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов'язків. Так, починаючи з 2010 року дитина мешкає у родині позивача, який фактично займається її вихованням, забезпечує усім необхідним. З історії розвитку дитини (а.с. 17-34) вбачається, що позивач з дружиною опікуються про стан здоров'я дитини, систематично відвідують лікарів, виконують усі їх вказівки. Згідно висновку КМУ «Центр первинної допомоги № 1 м. Макіївки Донецької області» від 17.05.2013 р. (а.с. 36) [PERSON] є здоровою людиною, ніякими хронічними захворюваннями не страждає. Окрім того, позивач раніше не судимий, на обліку у наркологічному диспансері або психічній лікарні не перебуває, має постійний дохід у розмірі понад 3 000 грн. 00 коп. (а.с. 42-44). Мати дитини незважаючи на наявність реєстрації за адресою: [ADDRESS], фактично не має постійного місця проживання, веде бродяжний образ життя. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення опіки над малолітнім [PERSON], 2009 р.н., та призначення його опікуном [PERSON]. На час розгляду справи позивач разом з дитиною мешкають окремо від відповідачки, яка на утримання дитини матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від дня пред'явлення позову до її повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved