Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до приватного підприємця-фізичної особи [PERSON] про визнання права власності. Позивачка в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги заявлені позивачкою [PERSON] щодо визнання права власності визнав. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2017року між [PERSON] та приватним підприємцем фізичною особою [PERSON] укладено договір підряду на виконання підрядних робіт щодо добудови незавершеного будівництва житлового-будинку по вул. Липова-Осада 111 «а» в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області. 10.07.2017року по акту прийому-передачі незавершеного будівництва житлового будинку [PERSON] (позивачка) передала на баланс [PERSON]Г.(відповідач) незавершений будівництвом житловий будинок по вул. Липова-Осада 111 «а» в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, а [PERSON], підтвердив, що прийняв на баланс незавершений будівництвом житловий будинок по вул. Липова-Осада 111 «а» в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області тільки на період виконання будівельних робіт на даному обєкті. Листом від 25.10.2017року ПП [PERSON] повідомив [PERSON] про завершення виконання будівельних робіт на обєкті «Добудова незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Липова-Осада 111 «а» в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області та зазначив про відсутність заборгованості у [PERSON] по оплаті вартості виконаних робіт по обєкту. Згідно п.18 Договору підряду приватний підприємець - фізична особа [PERSON] зобовязувався після проведення будівельних робіт передати обєкт будівництва по акту прийому-передачі замовнику [PERSON] Проте відповідач обєкт будівництва по акту позивачці не передав, а згодом заявив, що повертати майно позивачки не буде та як не має правових підстав для цього. Таким чином, приватний підприємець-фізична особа [PERSON] акт прийому передачі не підписав та всупереч умовам договору підряду не повернув позивачу незавершений будівництвом житловий будинок. Після завершення будівельних робіт [PERSON] звернулася до техніка з інвентаризації майна [PERSON], яка провела інвентаризацію незавершеного будівництва та видала технічний паспорт на обєкт незавершеного будівництва житловий будинок готовністю 63%. 02.04.2018року позивачка направила лист на адресу відповідача із вимогою щодо повернення майна по акту прийому-передачі. 18.04.2018року позивачкою було отримано лист відповідь від відповідача в якому останній зазначив, що житловий будинок знаходиться на його балансі, а отже, відповідач вважає себе його власником та відмовляється передавати дане майно позивачці у звязку із відсутністю законних для цього підстав. Отже позивачка у травні 2018 року звернулася до суду із судовим позовом з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів вважаючи дії відповідача незаконними та такими, що порушують права останньої на її власність, а також обмежують її у користуванні своїм майном. Адже, сплативши вартість будівельних робіт по будівництву будинку позивачка не може ним користуватися в повній мірі, як це передбачено ч.І. ст. 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно із висновком експертного дослідження обєкта виконаним судовим експертом [PERSON] на предмет технічного обстеження виробничого будинку загальною площею 119,3кв.м., по вул. Липова-Осада 111 «а» в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації. Будівництво проведене у відповідності з державними будівельними, архітектурними, санітарними, пожежними та екологічними нормами і правилами, які діяли на час будівництва і не порушує прав і законних інтересів третіх осіб. Вартість вказаного будинку загальною площею 119,3кв.м., по вул. Липова-Осада 111 «а» в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області складає 239269грн. Це підтверджується висновком оцінювача [PERSON] від 02.05.2018року. Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 зазначеного Кодексу передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу. Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно- кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов»язаних з місцезнаходженням об»єкта. В ст. 876 ЦК України визначено, що власником обєкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. За змістом ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Тобто, відповідно до змісту вказаної статті потреба у цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами чи оспорюється ними. Позов подається до особи, яка оспорює право власності на майно, або до особи, яка хоч і не оспорює право власності позивача, але і не визнає його. Метою подання такого позову є усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб'єктивного права особою. Як вбачається з Інформаційного листа Вищого арбітражного суду України від 31.01.2001 № 01-8/98 "Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом" перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Отже, суд вважає, що є всі правові підстави які вказують на порушення прав та інтересів позивачки зі сторони відповідача, а отже судове рішення по даній цивільний справі має відновити майновий інтерес позивачки. Посилання відповідача на акт прийому-передачі майна, як на правову підставу набуття ним права власності на житловий будинок позивачки суд вважає безпідставним, так як чинним законодавством України не передбачено такого права на володіння нерухомим майном. Слід зазначити, що акт передачі майна самостійно не може бути доказом переходу права власності. Акт прийому-передачі майна не є окремим правочином, а укладається тільки на виконання правочинів і може підтверджувати факт стосовно часу, місця та стану переданого майна. З огляду на ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином повноцінним власником майна [PERSON] стане з моменту передання останнього. Таким чином [PERSON] має законні підстави для набуття права власності на будинок загальною площею 119,3кв.м., по вул. Липова-Осада 111 «а» в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, оскільки даний обєкт нерухомості створено за рахунок оплати нею вартості будівництва. А тому суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. \~На підставі наведеного,

Outcome: approved