Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2012 року, у якому мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб із відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ними з 2016 року почали погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач зловживав алкогольними напоями, постійно влаштовував сварки та скандали. Більше року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують жодних відносин. У зв'язку із наведеним, просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, однак подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності та позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без відповідача, який без поважних причин у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Однак суд приходить до переконання про можливість розгляду справи без його участі, оскільки матеріалів справи є достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 19.07.2012 року, у якому мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3,6). Також встановлено, що непорозуміння, сварки створили умови за яких їх шлюб фактично припинився, більше року проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство і відновлювати не збираються. Після розірвання шлюбу дитина залишиться з матір'ю. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати ними почуття любові та перспектив налагодження стосунків нема. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім'я сторін розпалася, примирення не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Окрім того, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved