Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за позивачкою [PERSON], що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON]. В позові зазначив, що дане господарство станом на 1990-1991 роки відносилось до типу колгоспного двору та належало померлим [PERSON] та [PERSON]. Тобто зазначене дворогосподарство відповідно до чинного на той час законодавства та сільської по господарської книги № К/5, особовий рахунок [NUMBER] належало обом членам даного двору на праві спільної сумісної владності подружжя. [INFO], по місцю свого проживання в с. Костичани Новоселицького району помер [PERSON], який за час свого життя постійно проживав в даному селі. 21 лютого 2005 року [PERSON] у виконавчому комітеті Костичанівської сільської ради оформив заповіт відповідно до якого заповів все належне йому майно на користь позивачки. Даний заповіт на день відкриття спадщини не було змінено та скасовано спадкодавцем. 13 лютого 2014 року, після смерті спадкодавця позивачкою було подано заяву до Новоселицької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини відповідно до зазначеного заповіту та відкрито спадкову справу №82/14. Того ж дня до нотаріальної контори було подано заву про відмову від обов'язкової частки в спадщині дружиною спадкодавця [PERSON]. [INFO], по місцю свого проживання в селі Костичани Новоселицького району померла [PERSON] яка за час свого життя була дружиною спадкодавця та теж постійно проживала в даному дворогосподарсті. 21 лютого 2005 року [PERSON] також у виконавчому комітеті Костичанівської сільської ради оформила заповіт відповідно до якого заповіла все належне їй майно на користь позивачки. Даний заповіт також на день відкриття спадщини не було змінено та скасовано спадкодавцем. 19 серпня 2015, після смерті спадкодавця позивачкою також своєчасно було подано заяву до Новоселицької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини відповідно до зазначеного заповіту та нотаріусом відкрито спадкову справу №473/15. Однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне господарство нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом, оскільки за своє життя спадкодавці не зареєстрували право приватної власності на нерухоме майно. Просить суд визнати за позивачкою право власності на житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, сараю літер В,Г, огорожі №1-2, розташованого по [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі, дав аналогічні пояснення викладені в позовній заяві, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судовому засіданні не з'явився, але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі з проханням розгляд справи провести у його відсутності. Суд вислухавши думку представника позивачки та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника сільської ради та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи судом встановлено, що господарство, яке знаходиться по [ADDRESS] станом на 1990-1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, та належало померлим [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Костичанської сільської ради Новоселицького району за № 81 від 15 лютого 2016 року. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER], вбачається що [PERSON] та [PERSON] 16 жовтня 1952 року зареєстрували шлюб, про що в книзі записів актів громадського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 5, після реєстрації одруження обом присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] у віці 86 років, про що в Книзі реєстрації смертей [INFO] виконавчим комітетом Костичанської сільської ради Новоселицького району зроблено відповідний актовий запис за № 42, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO], після смерті якого відкрилась спадщина на ? частину господарства по [ADDRESS] яку своєчасно прийняла позивачка як спадкоємець по заповіту. Заповітом від 21 лютого 2005 року, посвідченого секретарем Костичанської сільської ради Новоселицького району зареєстрованого в реєстрі за № 34, [PERSON] заповів все своє майно де б воно не було із чого б воно не складалося, і все те, що йому буде належати на день смерті, і на що згідно з законом він буде мати право [PERSON]. Із заяви № 156 від 28 січня 2014 року до Новоселицької державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] відмовляється від належної їй частки у спадщині яка залишилася після смерті чоловіка [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] у віці 83 роки, про що в Книзі реєстрації смертей 14 липня 2015 року виконавчим комітетом Костичанської сільської ради Новоселицького району зроблено відповідний актовий запис за № 30, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 липня 2015 року, після смерті якої відкрилась спадщина на ? частину господарства по [ADDRESS] яку своєчасно прийняла позивачка як спадкоємець по заповіту. Із заяв № 155 від 28 січня 2014 року та № 988 від 12 серпня 2015 року до Новоселицької державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] прийняла спадкове майно після смерті [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановами нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори від 10 лютого 2016 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок З листа начальника Новоселицького КБТІ № 542 від 14 вересня 2015 року вбачається, що станом на 29.12.2012 року за [PERSON] право приватної власності на нерухоме майно по [ADDRESS] не зареєстроване . Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 28 серпня 2015, виданого Новоселицьким КБТІ господарство по [ADDRESS] складається з: житлового будинку літер А, літня кухня літера Б, сарай літера В,Г, огорожа № 1-2. Відповідно до довідок з сільської ради с. Костичани Новоселицького району Чернівецької області № 83, 84, 82 від 15 лютого 2016 року після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкоємців першої черги не має за даним господарством рахується земельна ділянка площею 0.50 га з яких 0.25 га надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0.25 га надані для ведення особистого селянського господарства. Згідно з ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, земельна ділянка видана для будівництва та обслуговування житлового будинку, позивачка своєчасно прийняла спадщину, про що свідчать заяви про прийняття спадщини поданих до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін, відповідач визнає позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, тому, суд дійшов висновку про визнання права власності за позивачкою [PERSON] на господарство в цілому, яке розташоване по [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO] та після смерті [PERSON], яка померла [INFO], в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved