Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду із указаним позовом, в якому зазначило, що 04.08.2008 року ВАТ «Сведбанк» (в подальшому назва змінилась на ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 0501/0808/71-169, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 75\~000 дол. США, а відповідач зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В подальшому 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс», а також між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладені договори факторингу, внаслідок укладення яких відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 0501/0808/71-169 від 04.08.2008, позичальником згідно якого є [PERSON] З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором 04.08.2008 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали Іпотечний договір, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку квартиру № 36, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, буд. № 45. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 75 000 дол. США, в свою чергу [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, в результаті чого станом на 01.05.2014 має прострочену заборгованість в сумі 1\~460\~331,60 грн. Позивач зазначає, що на виконання умов кредитного та іпотечного договорів відповідачам (боржнику) було направлено вимогу про усунення порушень, але станом на дату подання позовної заяви вимога залишена ними без задоволення. Також позивачем направлялась відповідачам вимога від 27.05.2014 про усунення порушень/добровільне виселення, що була отримана ними особисто 06.06.2014 року, проте мешканцями зазначеного житла дана вимога залишилась проігнорованою. З огляду на викладене у позові ТОВ «Кредитні ініціативи» просить суд звернути стягнення на квартиру № 36, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, буд. № 45 на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0501/0808/71-169 від 04.08.2008 року, яка станом на 01.05.2014 складає 1 460 331,60 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. Окрім цього позивач просить виселити відповідачів із зазначеної вище квартири без надання іншого житла та стягнути з них на свою користь судовий збір. В судовому засіданні представник ТОВ «Кредитні ініціативи» підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Натомість відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідач визнала, що брала кредит у ВАТ «Сведбанк» для придбання квартири, що перебуває в іпотеці, та підписувала іпотечний договір. За словами [PERSON], в іпотечній квартирі проживає вона разом із власними дітьми, іншого нерухомого майна відповідач немає. Представник додав, що у її довірителя немає заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки позивач не є належним правонаступником та не набув права вимоги заборгованості до [PERSON] Також представником подані письмові заперечення проти позову. Представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив клопотання про розгляд справи у відсутність представника органу опіки та піклування, при розгляді справи просить суд захистити права дитини. Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та представників сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0501/0808/71-169, згідно з умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 75 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,9% річних та кінцевим терміном повернення коштів в строк по 03 серпня 2033 року включно (а.с. 6-9). При цьому у п. 1.4 кредитного договору зазначалось, що кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округ [PERSON], що укладений 04 серпня 2008 року, між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з метою придбання квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір від 04 серпня 2008 року, відповідно до якого відповідачем передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру № 36, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, буд. № 45 (а.с. 18-19). 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладений договір факторингу (а.с. 42-46). У свою чергу, 28 листопада 2012 року між TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та TOB «Кредитні ініціативи» теж був укладений договір факторингу (а.с. 49-57). Крім того, 28 листопада 2012 року між TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та TOB «Кредитні ініціативи» укладений нотаріально посвідчений договір про передачу прав за іпотечним договором (а.с. 61). Згідно з зазначеними угодами (договорами) відбулося відступлення права вимоги заборгованості за Кредитним договором № 0501/0808/71-169 від 04 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], на користь позивача ТОВ «Кредитні ініціативи». Зазначена у попередньому абзаці обставина переходу права вимоги була встановлена Богунським районним судом м. Житомира у рішенні від 02.11.2015 по справі №295/7566/14-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Служба у справах дітей Житомирської міської ради, Богунський ВДВС Житомирського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Дане рішення не оскаржувалось до суду апеляційної інстанції та набрало законної сили. За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань станом на 01 травня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 1 460 331,60 грн., із яких: за кредитом 837 765,94 грн.; по відсотках 452 518,49 грн.; пеня за останній рік 170 047,17 (а.с. 31). 29 травня 2014 року позивач направив на адресу відповідачів вимогу про усунення порушень та дострокове повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом і нарахованої неустойки на загальну суму 173 157 доларів США 35 центів протягом 30 днів з дня отримання повідомлення, а також вимогу про добровільне виселення з квартири [ADDRESS] в разі не усунення порушень у визначений строк. Дана вимога була одержана відповідачами, проте достроково заборгованість за кредитним договором не погашена, іпотечне житло його мешканцями не звільнене (а.с. 32-41). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень статей 1050, 1054 ЦК, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно із ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 589 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з положеннями ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 35 Закону України\~\~ «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Як убачається із матеріалів справи, пунктом 12.1 укладеного сторонами іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Так, згідно із частинами 1, 2 ст. 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення ст. 40 цього Закону, так і норма ст. 109 ЖК УРСР. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення) предмета іпотеки у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-875цс15. Як встановлено судом, випливає із п. 1.4 кредитного договору № 0501/0808/71-169 та визнано в судовому засіданні безпосередньо гр. [PERSON], предмет іпотеки: квартира № 36, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, буд. № 45 була придбана за рахунок кредитних коштів, одержаних відповідачем від банку. Зі змісту довідки КП «ВЖРЕП №15» Житомирської міської ради №538 від 13.05.2014 слідує, що в квартирі № 36, що розташована у м. Житомирі по вул. Домбровського, 45 зареєстровані відповідачі по справі (а.с. 27). Таким чином суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині виселення відповідачів з квартири по вул. Домбровського в м. Житомирі без надання іншого жилого приміщення. Як роз'яснено в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Згідно з висновком суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Експертна служба України», ринкова вартість квартири № 36, що розташована у м. Житомирі по вул. Домбровського, 45 станом на 11.04.2016 становить 870\~244 грн. (а.с. 168) На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON], яка виступає від свого імені та як законний представник своїх дітей інших співвідповідачів у справі, підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3 897 грн. 60 коп. З огляду на вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд вважає за доцільне відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону, оскільки судом встановлено, що кредит був одержаний відповідачем [PERSON] в іноземній валюті, загальна площа іпотечного нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів, квартира по вул. Домбровського в м. Житомирі використовується як місце постійного проживання позичальника та у власності [PERSON] не знаходиться інше нерухоме житлове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved