Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач ПрАТ «Просто-страхування», 16.06.2016 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, в якому просило стягнути з відповідача 4329,01 грн. витрат пов'язаних із виплатою страхового відшкодування в порядку регресу та 1378,00 грн. судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між позивачем та [PERSON], 15.10.2014 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) №АІ/7418569, строк дії якого з 15.10.2014 р. по 14.10.2015 р., за яким ПрАТ «Просто-страхування» було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного ТЗ автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER]. 27.07.2015 року в м. Києві по вул. Брюлова відбулась ДТП за участю забезпеченого ТЗ автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача - [PERSON] та автомобіля «Мітсубісі», д.н.з [NUMBER]. Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року винним у вказаній ДТП визнано [PERSON] за ст.124 КУпАП. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 20.01.2016 року, виправлено описку у справі. В результаті згаданої ДТП було пошкоджено ТЗ «Мітсубісі», д.н.з [NUMBER]. Зазначена ДТП, була визнана страховим випадком, про що було складено страховий акт № 108826. Згідно зазначеного страхового акту страхове відшкодування становить 4329,01 грн. Враховуючи, що цивільна відповідальність забезпечувального ТЗ автомобіля ««Деу» д.н.з. [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «Просто-страхування», власник пошкодженого в ДТП ТЗ «Мітсубісі», д.н.з [NUMBER] подав до ПрАТ «Просто-страхування» заяву про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в розмірі 4329,01 грн. Зважаючи на те, що відповідач не повідомив позивача про ДТП, як того вимагає пп. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та враховуючи те, що у відповідності до п. 38.1.1. ґ) п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, зважаючи на те, що позивач виплатив потерпілому завдані збитки, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання 23.11.2016 року представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 37). Відповідач до суду двічі поспіль не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 35, 43), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу за його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та [PERSON], 15.10.2014 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) №АІ/7418569, строк дії якого з 15.10.2014 р. по 14.10.2015 р., за яким ПрАТ «Просто-страхування» було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного ТЗ автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 3) 27.07.2015 року в м. Києві по вул. Брюлова відбулась ДТП за участю забезпеченого ТЗ автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача - [PERSON]. та автомобіля «Мітсубісі», д.н.з [NUMBER]. В результаті згаданої ДТП було пошкоджено «Мітсубісі», д.н.з [NUMBER] (а.с. 8). Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року винним у вказаній ДТП визнано [PERSON] за ст.124 КУпАП (а.с. 9-10). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 20.01.2016 року, виправлено описку (а.с. 11). Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що цивільна відповідальність забезпечувального ТЗ автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «Просто-страхування», власник пошкодженого в ДТП ТЗ «Мітсубісі», д.н.з [NUMBER] подав до ПрАТ «Просто-страхування» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 22). В результаті згаданої ДТП було пошкоджено ТЗ «Мітсубісі», д.н.з [NUMBER]. Зазначена ДТП, була визнана страховим випадком, про що було складено страховий акт № 108826. Згідно зазначеного страхового акту страхове відшкодування становить 4329,01 грн. (а.с. 23) На підставі заяви про виплату страхового відшкодування (а.с. 22), довідки ВДАІ (а.с. 8), страхового акту № 108826 від 24.02.2016 року (а.с. 23), позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в розмірі 4329,01 грн. (а.с. 21). Представник позивача посилається на те, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» та умов зазначених у полісі не було повідомлено страховика про страховий випадок, з посиланням на пп. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та враховуючи те, що у відповідності до пп. 38.1.1. ґ) п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, зважаючи на те, що позивач виплатив потерпілому завдані збитки, просить стягнути з відповідача в порядку регресу понесені збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний: повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Актом цивільного законодавства, що регулює правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) №АІ/1378459 є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, а також, містить виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до пп. 38.1.1. ґ) п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Тобто, зазначена стаття передбачає наявність права у страховика на пред'явлення регресного позову, внаслідок порушення особою обов'язку визначеному у пп. 33.1.2. п. 33.1 ст. 33 Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Частиною 2 ст. 214 ЦПК України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Так, Верховним Судом України у постанові від 12.02.2014 року у справі №6-1ЦС14 зроблено правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Факт неповідомлення страховика у строки передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено під час розгляду справи. Враховуючи зазначені обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1378,00 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення № 9731 від 02.06.2016 року (а.с. 26). На підставі викладеного,

Outcome: approved