Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на будинок, який вона прийняла, оскільки на день смерті проживала та була зареєстрована з померлим по вищевказаному будинку. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не в змозі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на жилий будинок та відсутні документи про реєстрацію в БТІ вказаного будинку, який був переданий у власність померлому як переселенцю. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS], що належить [PERSON], померлому [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась, її представник [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивачки [PERSON] дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого Дніпрянською селищною радою Новокаховської міської ради Херсонської області [PERSON] помер [INFO] про що зроблено відповідний актовий запис №38. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] 04.11.1965 року, після реєстрації шлюбу обрано спільне прізвище «[PERSON]». Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] отримав спірний будинок та господарські споруди у 1980 р. на підставі наданого йому переселенського квитка [NUMBER]. Відповідно до зобов'язання індивідуального позчальника [PERSON] надано позику в сумі 2300 карб від радгоспу «Солодухіна» на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] строком на 15 років. Згідно копії переселенського акту від 24 березня 1980 року [PERSON] було передано жилий будинок з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS], акт завірений Дніпрянською сільською радою. Згідно вказаного акту вартість переданих будівель складала 2300 карб.. Відповідно до архівного витягу з наказу радгоспу-заводу ім. Н.Солодухіна від 30 травня 1981 року №145 за [PERSON] закріплено земельну ділянку площе, 0,17 га., розташованої по [ADDRESS]. Як слідує із довідки від 13.12.1991 року, виданої радгосп заводом імені Солодухіна про те, що [PERSON], відповідно до зобов'язання №16 від 24.03.1980 року, надано переселенський будинок вартістю 4500 карб. з виплатою 2300 карб. При цьому, в наданій довідці вказано, що заборгованість по позиці за переселенський будинок та проценти за користування позикою виплачені в повному обсязі. Відповідно до витягів з погосподарських книг виконавчого комітету Дніпрянської селищної ради Херсонської області, на 1996-2010 роки, адреса домогосподарства [ADDRESS], належить голові домогосподарству [PERSON], членами домогосподарства є [PERSON] та [PERSON]; житловий будинок знаходиться в приватній власності громадян, рік побудови 1976. Як вбачається із технічного паспорту на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], власник вказаного домоволодіння є [PERSON] З довідки №1097 від 16.12.2011 року, виданої комунальним підприємством «Основа» слідує, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], по день своєї смерті [INFO]. Разом з ним зареєстрована і проживає на протязі 6-ти місяців дружина - [PERSON] Відповідно до довідки від 19.07.2013 року, виданої КП «Каховське бюро технічної інвентаризації» право власності на спірний будинок не зареєстровано. Згідно роз'яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Вказані правовідносини регулюються постановою Ради Міністрів Української РСР «Про пільги по переселенню» № 400 від 30.08.1973 року, ст. 128, 334 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року та ЦК України. За постановою Ради міністрів УРСР від 30 серпня 1973р. № 400 «Про пільги по переселенню» майно, яке передається переселенцю, переходить в особисту власність переселенців після погашення ними своєї частки кредиту. Так, відповідно до п.6 зазначеної постанови Держбанк СРСР надає колгоспам і радгоспам кредити на будівництво жилих будинків з надвірними будівлями і на купівлю корів або іншої великої рогатої худоби для сімей переселенців у розмірах і на умовах погашення цих кредитів за рахунок коштів державного бюджету, коштів господарства і власних коштів переселенців згідно з додатками N 2 і 3. Згідно з пунктом 7 зазначеної Постанови, побудовані за рахунок кредитів Держбанку СРСР жилі будинки з надвірними будівлями переходить в особисту власність переселенців після погашення ними своєї частки кредиту. Згідно Постанови Ради міністрів СРСР від 31 травня 1973р. № 364 житлові будинки з надвірними господарськими спорудами переходили у власність переселенців з моменту передання цього майна. Таким чином, відповідно до зазначеної постанови право власності на житловий будинок виникає з часу повної сплати частки кредиту, встановленої для переселенця. Згідно ст.ст. 100, 128 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення права власності на спірний житловий будинок в особистій власності громадянина може бути жилий будинок. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Враховуючи надані суду докази, за життя спадкодавець [PERSON] набув право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], яке визнане державою та не оспорюється. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) Нормою частини першої статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому будинок з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] є відповідно, дружиною та донькою померлого [PERSON] Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають дружина та діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, згідно з ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачка 19 липня 2013 р. звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою від 10.02.2014 року вих.№256/02-31 державний нотаріус Новокаховської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], оскільки відсутні відомості про реєстрацію прав власності на вказане нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Статтею 392 ЦК України передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, судом встановлено, що право власності спадкодавця на нерухоме майно виникло у встановленому законом порядку за життя спадкодавця, і позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права шляхом звернення до нотаріальної контори, а тому право позивачки на спірний будинок підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладено,

Outcome: approved