Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування Вишгородської РДА, яка діє в інтересах дитини [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказала, що на первинному обліку Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 23.11.2018 року № 614 малолітня [PERSON] влаштована під опіку свого рідного дядька [PERSON] . Малолітня та опікун проживають за адресою: [ADDRESS] . Батько малолітньої [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до рішення Вишгородського районного суду від 02.10.2018 року малолітня [PERSON] , [INFO] , відібрана від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. [PERSON] з 2018 року не проживає за адресою проживання дитини, а фактично вона проживає за адресою: [ADDRESS] . З 2018 року і по теперішній час [PERSON] жодного разу не відвідувала свою доньку, яка виховуються під опікою [PERSON] . [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої доньки [PERSON] , не турбується про її фізичний та розумовий розвиток, не цікавиться успіхами у навчанні, не надає ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я доньки. Мати дівчинці жодного разу не телефонувала та не відвідувала її. [PERSON] протягом року після рішення Вишгородського районного суду не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Дитиною повністю опікується рідний дядько [PERSON] . Своєю поведінкою та своїм особистим життям [PERSON] об`єктивно не сприяє нормальному вихованню своєї дитини. З метою захисту прав дітей представник позивача звернулася до суду та просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.08.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2021 року замінено неналежну третю особу Службу у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації належною третьою особою Службою у справах дітей Димерської селищної ради. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити, не заперечує, щодо прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, судом неодноразово вживалися заходи щодо її виклику, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Представник Служби у справах дітей Димерської селищної ради Вишгородського району Київської областіу судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] , [INFO] - [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.10.2018 року, яке набрало законної сили, відібрано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що на первинному обліку Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 23.11.2018 року № 614 «Про надання статусу та призначення опікуна над [PERSON] » надано [PERSON] , [INFO] , статус дитини позбавленої батьківського піклування та встановлено над дитиною опіку. Призначено опікуном [PERSON] та покладено на останнього відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток дитини. Закріплено за малолітньою [PERSON] житло за адресою: [ADDRESS] , в якому вона зареєстрована та має право користування. Призначено [PERSON] відповідальним за збереження житла, на яке [PERSON] має право користування. [PERSON] з 2018 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . Фактично вона проживає за адресою: [ADDRESS] . З 2018 року і по теперішній час [PERSON] жодного разу не відвідувала свою доньку, яка виховуються під опікою [PERSON] , що підтверджується актом Димерської селищної ради від 23.06.2020 року. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої доньки [PERSON] , не турбується про її фізичний та розумовий розвиток, не цікавиться успіхами у навчанні, що підтверджується інформацією від 03.11.2017 року № 106 та характеристиками від 11.09.2017 року, від 06.11.2019 року, від 23.06.2020 року, видані НВК «Димерська гімназія - ЗОШ І ступеня»; листом від 25.06.2020 року № 3 Димерської дитячої музичної школи, не надає ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я [PERSON] , що підтверджується випискою від 15.11.2019 року № 203 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого). Згідно актів обстеження умов проживання дитини-сироти, дитини позбавленої батьківського піклування від 20.11.2019 року та від 12.05.2020 року мати дівчинці жодного разу не телефонувала та не відвідувала її. Тобто, гр. [PERSON] протягом року після рішення Вишгородського районного суду не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Дитиною повністю опікується рідний дядько [PERSON] . Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України ухилення від виконання батьківських обов`язків є однією з підстав позбавлення батьківських прав. 07.07.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини органом опіки та піклування Вишгородської райдержадміністрації прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , данні факти, згідно зі п.2 ч.1 ст.164 СК України, є підставою для позбавлення її батьківських прав, а саме [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Представником позивача доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини. Відповідач не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з її боку щонайменшої батьківської турботи. Своєю поведінкою та своїм особистим життям [PERSON] об`єктивно не сприяє вихованню своїх дітей. Таким чином, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що відповідно до п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved