Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що до 03.07.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON]. На даний час відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, їй самій важко її утримувати, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 33 % зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просить його задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Доповнила, що відповідач офіційно працевлаштований, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці у визначеному нею розмірі. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу. На судове засідання 14.03.2014 року відповідач отримав судову повістку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 10), однак просив судове засідання відкласти, позаяк до 23.03.2014 року перебуватиме за межами Львівської області. Зазначене клопотання відповідача було задоволено і справу відкладено. На судове засідання 24.03.2014 року відповідач отримав судову повістку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 18), але на вказану дату відповідач не з'явився, причин неявки не повідомив. Разом з тим, в канцелярію суду було подано заяву від [PERSON], в якій останній просив відкласти розгляд справи у зв'язку з перебуванням відповідача за межами Львівської області та його наміром скористатись правовою допомогою. Однак, зазначені в заяві від особи, яка не має повноважень на представлення інтересів відповідача, обставини, які нічим не підтверджені, не свідчать про поважність причин неявки відповідача в судове засідання, оскільки останній, добросовісно користуючись своїми процесуальними правами, зобов'язаний був повідомити про причини неявки та не був позбавлений можливості направити в судове засідання свого представника з належним чином оформленим дорученням. Крім цього, вимогами ч. 1 ст. 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про стягнення аліментів не більше одного місяця з дня відкриття провадження в справі. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] до 03.07.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народилась донька [PERSON], яка на даний час проживає разом з матір'ю (а.с. 3, 4, 7). Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Як встановлено в судовому засіданні, в даний час між позивачкою та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, а тому суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний їй таку допомогу надавати. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує стан здоров'я позивачки і дитини, їхнє матеріальне становище (зі слів - перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх у розмірі 33 % зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача необхіднод стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved