Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з наступних підстав: 21 січня 2012 року між [PERSON] і відповідачем [PERSON], був укладений шлюб зареєстрований Волсвинською сільською радою Сокальського району, актовий запис №1. Рішення Буського районного суду Львівської області м. Буськ від 19 вересня 2013 року шлюб був розірваний, що підтверджується рішенням суду. Від шлюбу в них народилась неповнолітня дитина - син, [PERSON], народжений [INFO], який на даний час проживає разом із позивачем і перебуває повністю у на її утриманні. Фактично шлюбні стосунки в сторін було припинено з грудня 2012 року, [PERSON] з відповідачем проживають окремо, дитина проживає із мамою. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачем. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже п'ять років, вона не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки бачила його лише двічі (в 1 та 1,5 роки). Також в спілкуванні із позивачем [PERSON] ніколи про сина не питав та не цікавився. Позивач зі сином проживають з її батьками у власному будинку. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між мамою, дитиною і батьками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогодняшній день здійснює мати, [PERSON] Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав. Вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, Відповідача доцільно позбавити батьківських прав. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні позовній заяві та просила такі задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить задоволити. Третя особа - орган опіки та піклування заперечень щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини не має, просить позов задоволити, а справу слухати у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних обставин. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно до свідоцтва про народження вбачається, що у сторін на утриманні є дитина [PERSON], [INFO] про що зроблено відповідний актовий запис №17 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Відповідно до Рішення Буського районного суду Львівської області від 19.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В судовому засіданні судом встановлено, що Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку, вихованням дитини не займається, не цікавиться її розвитком, не підтримує матеріально. Суд вважає позовні вимоги доведеними, оскільки наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: approved