Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6936, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. від 06.04.2021, щодо звернення стягнення з неї на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором в сумі 16059,00 грн. В обґрунтування вимог зазначила, що приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором №AG1493164 від 24.04.2019 укладеним із ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро»», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.09.2019 по 05.04.2021. Сума заборгованості за кредитним договором складає 14559,00 грн. та за вчинення виконавчого напису 1500,00 грн. Зазначає, що вказаний виконавчий напис є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника та не підлягає виконанню. Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства, просила задовольнити позов. Ухвалою Жовтневогорайонного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.07.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. 06.04.2021 № 6936, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в загальному розмірі 16 059,00 грн., в рамках виконавчого провадження № 65608777, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В., до прийняття судом остаточного рішення по справі. Ухвалою Жовтневогорайонного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.07.2021 провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П. В. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача - адвоката Калініна С.К. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просить їх задовольнити. 09 вересня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач з вимогами позовної заяви не погодився та зазначив про наявність безспірних вимог, за захистом яких він і звернувся до приватного нотаріуса. Крім цього, 09 вересня 2021 року від представника відповідача на адресу суду також надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, зазначивши про те, що до позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували витрати позивача на правничу допомогу, в тому числі й документи, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату. 09 вересня 2021 року від представника позивача надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи - копії меморіального ордера №@2PL190995 від 20.07.2021 на суму 2000 грн про оплату [PERSON] юридичних послуг, наданих АБ «Калінін і Партнери». Судом встановлено, що відповідач ТОВ "Вердикт Капітал" копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію позову з додатками та судову повістку отримало 09.08.2021, що вбачається із рекомендованого поштового повідомлення, проте відзив на позов було надіслано з пропуском п'ятнадцятиденного строку на подання відзиву, лише 02.09.2021, без дотримання вимог ч.7 ст.178 ЦПК України. Зокрема, 02.09.2021 відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було направлено відзив на позов, строк подання якого сплинув 26.08.2021, тому суд залишає вказаний відзив без розгляду. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду не надійшло заяв - клопотань про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06.04.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис №6936 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Дінеро», заборгованості за Кредитним договором №AG1493164 від 24.04.2019 у розмірі 14559,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4000,00 грн., сума заборгованості за відсотками та комісіями - 10559,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.09.2019 по 05.04.2021 (а.с.12). Відповідно до виписки з особового рахунку № [NUMBER] відносно [PERSON] заборгованість останньої перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №AG1493164 від 24.04.2019 станом на 05.04.2021 (включно) складає 14559,00 грн. (а.с.20). 31 травня 2021 року на підставі заяви представника ТОВ «Вердикт Капітал» приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. відкрито виконавче провадження №65608777 (а.с.21). Крім того, в матеріалах справи наявна копія Договору кредитної лінії № AG1493164 від 24.04.2019, укладеного між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] , відповідно до якого кредитодавцем надана сума кредиту: 2900 грн., реальна річна відсоткова ставка: 458,00%, дата повного погашення: 24.05.2019 (а.с.13). В спеціальних та загальних умовах до договору вказано, що вони містять електронний підпис позичальника. (а.с. 13-19). Так, згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 5 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Тобто, укладення між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] договору було вчинено на підставі положень Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, як вбачається з матеріалів справи, для одержання вищевказаного виконавчого напису, відповідач не надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, оригінал кредитного договору, оскільки останній був підписаний в електронному вигляді, а Переліком не передбачено подання копії електронного договору в паперовій формі. Крім цього, як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова). Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Аналіз пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дав підставу Верховному Суду у справі № 554/6777/17 (ухвала від 15 квітня 2020 року), дійти висновку про те, що у Переліку не розкрито які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). У зв`язку із цим, Верховний Суд у цивільній справі №554/6777/17 дійшов висновку про те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про вимогу товариства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку серед документів наданих Банком приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личуку Т.В. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису №6936 від 06.04.2021 оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні із вказаним позовом було сплачено 1362,20 грн. судового збору, а тому витрати по сплаті якого потрібно покласти на відповідача. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., на підтвердження яких позивачем надано копії: договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 07.06.2021 із додатком №1 до нього, у якому сторони домовились, що за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1. договору клієнт сплачує гонорар в розмірі 5000,00 грн.; меморіального ордера №@2PL217065 від 11.06.2021 на суму 3000 грн.; акта виконаних робіт від 07.07.2021 на суму 5000,00 грн., вартість у якому узгоджується із рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару (винагороди), які затверджено рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» №3/2018 від 17.07.2018; меморіального ордера №@2PL190995 від 20.07.2021 на суму 2000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин п`ятої та шостої вказаної статті, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача при зверненні із клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не доведено суду, із посиланням на ч. 4 ст. 137 ЦПК України, обставин, які б давали суду підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь [PERSON] 5000,00 грн. понесених нею витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Outcome: approved