Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості та визнання права власності тощо. У позовній заяві зазначив, що йому належить на праві власності 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частин житлового будинку. Власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами є відповідач [PERSON] . На теперішній час він та відповідач по справі самостійно користуються та володіють належними їм частинами у спільній частковій власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами. На праві власності у нього є і частка земельної ділянки під будинком. Спільних приміщень із відповідачем не мають, однак належність йому та відповідачу майна на праві спільної часткової власності не дає йому можливості вільно розпоряджатися ним, оскільки при цьому необхідно враховувати думку іншого співвласника. Ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2016 р. та від 29.06.2017 р. по справі за заявами позивача та відповідача було проведено дві судові будівельно-технічні та земельно-технічні експертизи із зупиненням провадження по справі (а.с.37 «а» - 38, 99). Після проведення другої судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просив здійснити поділ та виділити частину будинку з господарськими та надвірними спорудами, що належить йому на праві власності, визнати за ним право власності, припинити право спільної часткової власності, поділити земельну ділянку для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами відповідно до варіанту другого, запропонованого судовим експертом у судовій будівельно-технічній та земельно-технічній експертизі від 19.08.2017 р. (а.с. 181-182). 20.12.2019 р. представник позивача подав до суду заяву про розгляд позову у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача про час та місце розгляду справи були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подавали, раніше відповідач подавала до суду відзив на позовну заяву та письмові пояснення, згідно яким просила у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки не бажає надавати згоду позивачу на виділ, здійснювати поділ земельної ділянки та встановлювати сервітут, оскільки, вважає, що таким чином будуть порушені її права, зокрема, права її онука - дитини користуватись повністю усім двором будинку тощо (а.с.72-73, 187, 207). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить: - [PERSON] - 2/3 частки житлового будинку на підставі Договору дарування частини житлового будинку серії ААА № 473615 від 02.10.1996 року (а.с.9), Договору дарування половини житлового будинку № 2/4493 від 29.08.1996 (а.с.10-11), та підтверджується витягом з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12); - [PERSON] - 1/3 частина житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку серії ВСС № 945770 від 02.07.2005 року (а.с.30). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] , на підставі рішення Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 169 від 05.02.1998 року, належить земельна ділянка площею 0,0449 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). За положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що перебуває в власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6, 7, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Так, висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 27.02.2017 р., що проведена за клопотанням позивача, запропоновано певний варіант поділу та виділу частини будинку та земельної ділянки( а.с.41 «а» - 56). Судовим експертом [PERSON]., експертизу якого було проведено за клопотанням відповідача, надано висновок № 37/26-2017 від 19.08.2017 року, згідно якому запропоновано один варіант виділу частини будинку [ADDRESS] та запропоновано 2 варіанти розподілу земельної ділянки із встановленням сервітуту для відповідача на частині земельної ділянки, що належить позивачу: варіант 1 - земельного сервітуту площею 0, 0044 га, варіант 2 - земельного сервітуту площею 0, 0017 га (а.с.102-131, 167-169). Так, відповідно до висновку експерта № 37/26-2017 за результатами судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 19.08.2017 року, експерт пропонує виділити належні [PERSON] 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] у складі: частини житлового будинку літ. «А», яка складається з наступних приміщень: 2-1 - коридор, площею 3,4 кв.м., 2-2 - житлова, площею 11,5 кв.м., 2-3 - коридор, площею 3,3 кв.м., 2-4 - житлова, площею 14,1 кв.м., 2-5 - кухня, площею 5,4 кв.м., 2-6 - санвузол, площею 3,0 кв.м., 2-7 - житлова, площею 11,2 кв.м., 2-8 - комора, площею 2,2 кв.м., загальною площею 54,1 кв.м., в тому числі житловою площею 36,8 кв.м.; літ. «Б» - сарай, площею забудови 11,9 кв.м.; літ. «В» - сарай, площею забудови 13,0 кв.м. 27 березня 2018 року судовим експертом надано лист про усунення описок, відповідно до якого було усунуто описки висновку експерта № 37/26-2017 від 19.08.2017 року (а.с.167-169). Допитаний у судовому засіданні судовий експерт [PERSON] повідомив, що є також арифметична помилка стосовно загальної житлової площі приміщень у відповіді на перше питання експертизи та замість 25,6 кв.м. слід вважати правильною площу 36,8 кв.м. (а.с.170-171). У судовому засіданні судовий експерт надав також пояснення щодо відповіді на друге та третє питання експертизи щодо варіантів поділу земельної ділянки. Так, останній зазначив, що у висновку експертизи запропоновано виділити позивачу та відповідачу земельні ділянки у користування (володіння) та встановити на користь відповідача сервітут, при цьому вказані земельні ділянки, з урахуванням наявності права власності у позивача, при поділі можуть бути передані не в користування, а у власність. Також судовий експерт повідомив, що за запропонованими варіантами поділу земельної ділянки встановлюються лише обмеження для [PERSON] у вигляді необхідності встановлення сервітуту. Згідно до варіанту № 2 судової будівельно-технічної експертизи № 37/26-2017 від 19.08.2017 року, на частині земельної ділянки площею 0,0150 га, яка виділяється [PERSON] залишається зливна яма, якою користується відповідач та можливість обслуговування існуючої мережі дворового водопроводу, яким користується [PERSON] . У судовому засіданні, та як вбачається з уточненої позовної заяви, позивач надає згоду на встановлення сервітуту згідно до варіанту №2 судової будівельно-технічної експертизи № 37/26-201 від 19.08.2017 року, розроблену судовим експертом [PERSON]., на частину своєї земельної ділянки, на право проходу та проїзду на велосипеді та право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку, площею 0, 0017 га згідно додатку № 2 експертизи. Вважає, що варіант № 1 (встановлення сервітуту згідно додатку № 1 площею 0, 0044 га) не може прийматися до уваги судом, оскільки узгодження (погодження) цього варіанту ним та відповідачем по справі неможливо у силу неприязних відносин між ними, а також враховуючи те, що при другому варіанті розподілу земельної ділянки вікна належної йому частини будинку виходять на земельну ділянку, на яку накладається сервітут, що приносить певний дискомфорт в проживанні у будинку та особистому житті тощо. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе виділити позивачу належну частину об`єкту нерухомості, відповідно до висновку експерта № 37/26-2017 за результатами судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 19.08.2017 року.

Outcome: approved