Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року по справі № 707/2027/18 було задоволено її позов до Червонослобідської сільської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Визнано незаконним та скасовано розпорядження виконуючого повноваження голови секретаря Червонослобіської сільської ради від 27 червня 2018 року № 85 «Про внесення змін до п. 1 розпорядження № 343 від 10 серпня 2016 року та до п. 1 розпорядження № 03 від 03 січня 2017 року. Визнано незаконним та скасовано розпорядження виконуючого повноваження сільського голови, секретаря сільської ради [PERSON] від 07 вересня 2018 року № 103-ОС «Про звільнення з посади [PERSON]В.», поновлено її на посаді тимчасово виконуючого обовязки головного бухгалтера Червонослобідської сільської ради та стягнуто з Червонослобідської сільської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 27039 грн. 72 коп. У частині поновлення її на посаді та в частині стягнення середньої заробітної плати в межах платежу за 1 місяць рішення суду допущено до негайного виконання. Однак, на день складення позову вона не поновлена на посаді тимчасово виконуючого обовязки головного бухгалтера Червонослобідської сільської ради та їй не виплачена заробітна плата за час вимушеного прогулу. Наголошує, що на день незаконного звільнення її середньоденна заробітна плата становила 391 грн. 88 коп., а тому просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту ухвалення рішення Черкаським районним судом Черкаської області від 14 грудня 2018 року до моменту складення позову - 14 січня 2019 року, а саме за 18 робочих днів, у розмірі 7053 грн. 84 коп. \~ \~ \~ \~Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що відповідач здійснив виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року по справі № 707/2027/18 14 січня 2019 року. Вважає, що позивачкою не надано суду належних доказів щодо наявності у неї з вини відповідача перешкод в отриманні належних їй сум, зокрема, доказів звернення до Червонослобідської сільської ради із письмовими заявами-вимогами про розрахунок. На його думку, оскільки указане рішення суду в частині негайного виконання поновлення на роботі та стягнення виплати заробітної плати за один місяць, звернено до виконання, та питання затримки виконання рішення суду регулюються Законом України «Про виконавче провадження», а тому згідно ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону, рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача. Крім того, наголошує, що указане рішення набуло чинності саме в день, коли позивачку було поновлено на посаді 14 січня 2019 року. Тому просить відмовити позивачці в задоволені позовних вимог. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року за позовом [PERSON], яка є позивачкою у даній справі, до Червонослобідської сільської ради, що є відповідачем у справі, про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, було повністю задоволено позовні вимоги. Визнано незаконним та скасовано розпорядження виконуючого повноваження голови секретаря Червонослобіської сільської ради від 27 червня 2018 року № 85 «Про внесення змін до п. 1 розпорядження № 343 від 10 серпня 2016 року та до п. 1 розпорядження № 03 від 03 січня 2017 року. Визнано незаконним та скасовано розпорядження виконуючого повноваження сільського голови, секретаря сільської ради [PERSON] від 07 вересня 2018 року № 103-ОС «Про звільнення з посади [PERSON]В.», поновлено її на посаді тимчасово виконуючого обовязки головного бухгалтера Червонослобідської сільської ради та стягнуто з Червонослобідської сільської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 27039 грн. 72 коп. У частині поновлення її на посаді та в частині стягнення середньої заробітної плати в межах платежу за 1 місяць рішення суду допущено до негайного виконання. Як вбачається із заяви позивачки на імя виконуючої повноваження сільського голови Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області [PERSON] від 14 грудня 2018 року позивачкою було направлено указане рішення Черкаського районного суду Черкаської області для виконання. Згідно з відповіддю виконуючої повноваження сільського голови Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області [PERSON] № 1989/02-09 від 17 грудня 2018 року, остання, розглянувши указану заяву позивачки від 14 грудня 2018 року та додану до даної заяви копію рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року по справі № 707/2027/18, наголосила на необхідності звернутися до Державної виконавчої служби з метою виконання даного судового рішення. Тому посилання представника відповідача у судовому засіданні на той факт, що позивачка не зверталася з судовим рішенням для її поновлення на посаді є безпідставним. 14 січня 2019 року відповідачем було виконано рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року в частині поновлення позивачки на посаді та в частині стягнення середньої заробітної плати в межах платежу за 1 місяць, що не заперечувалося представником відповідача у відзиві та у судовому засіданні. Частина перша\~статті 235\~Кодексу законів\~про працю\~України передбачає,\~що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпПУ рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Судові палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України в постанові по справі 6-435цс15 від 01 липня 2015 року сформулювали правову позицію щодо процедури і строку виконання роботодавцем рішення про поновлення працівника на роботі, в якій зазначили наступне. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обовязок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обовязки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обовязків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно. Так, частина перша статті 235 КЗпП України (тут і далі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина пята статті 235 КЗпП України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обовязковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні. Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обовязковості з моменту проголошення. Обовязковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина пята статті 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообовязковості судових рішень за змістом статей 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обовязковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обовязків. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обовязок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обовязок полягає у тому, що у роботодавця обовязок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Статтею 236\~КЗпП України\~встановлено,\~що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Враховуючи викладене, та те, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області по справі № 707/2027/18 було ухвалено 14 грудня 2018 року та у частині поновлення позивачки на посаді і стягнення середньої заробітної плати в межах платежу за 1 місяць допущено до негайного виконання, однак фактично було виконано відповідачем лише 14 січня 2019 року, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2018 року (день ухвалення судового рішення) по 13 січня 2019 року включно (тобто до дня поновлення позивачки на посаді 14 січня 2019 року), що становить 18 робочих днів, у розмірі - 7053 грн. 84 коп. (391 грн. 88 коп. - середньоденна заробітна плата позивачки на момент звільнення х 18 робочих днів), з відрахуванням всіх необхідних податків та платежів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного, ст. 236 КЗпП України та

Outcome: approved