Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Представник позивача Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Павлиська селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, просить ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] на користь дитячого закладу, в якому буде перебувати дитина, аліменти на утримання малолітнього - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовують тим, що [PERSON] , [INFO] має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] тимчасово перебувала без реєстрації, документів та постійного місця проживання в с. Лисогори, Ічнянського району, Чернігівської області в січні 2017 року. [INFO] [PERSON] . народила сина [PERSON] . Батька в дитини немає, оскільки інформація про батька до актового запису про народження дитини записана відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Враховуючи важкі матеріальні умови та заяву матері від 24.01.2017 року про влаштування дитини до комунального медико-санітарного закладу Прилуцького обласного будинку дитини «Надія», виконавчий комітет Парафіївської селищної ради від 24.01.2017 року № 01 вирішив направити малолітнього [PERSON] , [INFO] до комунального медико-санітарного закладу Прилуцького обласного будинку дитини «Надія». Малолітній [PERSON] , [INFO] , виховується у Прилуцькому обласному будинку дитини « Надія і знаходиться на повному державному утриманні з 25.01.2017 року і по теперішній час на підставі заяви матері про тимчасове влаштування дитини від 24.01.2017 року. Мати дитини - [PERSON] , за час перебування дитини в державному закладі відвідувала дитину лише один раз, сина не провідувала і не цікавилась його здоров`ям, не телефонувала, не приймала участі у вихованні та утриманні, не вирішувала питання повернення дитини на виховання в сім`ю, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. На даний момент місце перебування [PERSON] невідоме. Стан виконання [PERSON] обов`язків по вихованню та утриманню сина [PERSON] , [INFO] , був розглянутий на засіданні виконавчого комітету Парафіївської селищної ради 05.03.2018 року та наданий висновок про доцільність позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2019 року прийнято справу до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.11.2019 року. 26.11.2019 року ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області підготовче засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідача, на 24.12.2019 року. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24.12.2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу для розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 21.01.2020 року. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2020 року витребувано з Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, як органу опіки та піклування особистий рахунок дитини ( [PERSON] ) у відділенні Державного ощадного банку України. Представник позивача Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області - Карпенко В.Ф. в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Онуфріївського районного суду Кіровоградської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте [PERSON] не повідомила причини неявки, не зверталась із заявою про відкладення розгляду справи до суду, не подала відзиву на позов. Представник третьої особи Палиської селищної ради - Кривенко А.О., в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Від представника позивача та представника третьої особи надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала. Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.01.2017 року Ічнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітного [PERSON] , [INFO] . На підставі заяви матері про влаштування дитини від 24.01.2017 року, рішенням Парафіївської селищної ради № 01 від 24.01.2017 року - малолітнього [PERSON] , [INFO] , направлено до комунального медико-соціального закладу Прилуцького обласного будинку дитини «Надія». Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської областінадала висновок, згідно якого, у зв`язку з ухиленням [PERSON] від виконання батьківських обов`язків вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним висновком та рішенням № 19 від 05.03.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківств прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне викання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вищезазначеної постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок Парафіївської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи по позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах; чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок Парафіївської селищної ради Ічнянського району, Чернігівської області, суд вважає достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 193 СК України визначає, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно не займається вихованням сина, ухиляється від своїх обов`язків по його утримання та вихованню, не спілкується з ним і не проявляє до сина щонайменшої батьківської турботи, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав підлягають задоволенню. Разом з тим суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За таких обставин та враховуючи права та інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність стягнення з неї аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, допустивши рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах місячної суми платежу. При зверненні до суду Парафіївська селищна рада як орган опіки та піклування звільнені від сплати судового збору, а тому, відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1681 грн. 60 коп..

Outcome: approved