Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У липні 2014 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказали, що [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу «Моряк». Як член кооперативу вона отримала квартиру, яка знаходиться у [ADDRESS]. Нею у повному обсязі були сплачені усі пайові внески за цю квартиру. На підставі довідки № 11, виданої ЖБК «Моряк» від 08 вересня 1992 року, за [PERSON] було зареєстровано право власності на зазначену квартиру. [INFO] [PERSON] померла. Позивачі є спадкоємцями за заповітом, та у встановленому порядку подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Але через відмову нотаріуса позивачі не можуть закінчити процедуру оформлення спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що за життя, [PERSON] не проводила державну перереєстрацію реєстраційного посвідчення на свідоцтво про право власності на квартиру, а отже у позивачів відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просили визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини, а за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував, визнавши усі обставини, покладені в основу позову. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 17 грудня 2013 року ЗАГС Мінським міським виконкомом Республіки Білорусь, [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 17200. Відповідно до заповіту, складеного 12 листопада 2003 року, [PERSON] заповіла усе майно, що належатиме їй на час смерті, в тому числі квартиру [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Бородіною Л.П. та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 9-1651. Отже, позивачі є спадкоємцями за заповітом до майна [PERSON], померлої [INFO]. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1260/02-31 від 24 червня 2014 року в провадженні Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу до майна померлої [INFO] [PERSON], останнє місце проживання якої було за адресою: [ADDRESS], спадкову справу заведено 05 травня 2014 року. Спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли шляхом подачі заяви відповідного змісту від 05.05.2014 року. Спадкоємець за заповітом [PERSON] від частки спадкового майна відмовилась на користь [PERSON], шляхом подачі заяви відповідного змісту від 19.05.2014 року. На час смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS], який є кооперативним житловим будинком та належав померлій на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Маріупольським міським бюро технічної інвентаризації 17.09.1992 року та записано в реєстрову книгу за № 165 за реєстровим № 36707, на підставі довідки ЖБК «МОРЯК» від 08.09.1992р. № 11 про виплату позички. За життя [PERSON] не проводила державну перереєстрацію реєстраційного посвідчення на свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. За даними БТІ м. Маріуполя згідно технічного паспорту (інвентаризаційна справа № б/н) від 10.09.1992 року було проведено тільки технічну документацію станом на 10.09.1992 року на ім'я померлої та відсутні данні про реєстрацію права власності на нерухоме майно та державну перереєстрацію в БТІ м. Маріуполя. У зв'язку з цим [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після [PERSON], померлої [INFO] відмовлено Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Маріупольським міським бюро технічної інвентаризації 17.09.1992 року та записано в реєстрову книгу за № 165 за реєстровим № 36707 на підставі довідки ЖБК «МОРЯК» від 08.09.1992р. № 11 про виплату позички за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. Із довідки, виданої 02 липня 2014 року, вбачається, що пайовий внесок в розмірі 5333 руб. за квартиру [ADDRESS] [PERSON] сплачений повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про власність", який діяв на час реєстрації за позивачкою права власності на спірну квартиру, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. З викладеного суд дійшов висновку про те, що сплативши пайовий внесок у повному обсязі, [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS], і це майно увійшло до складу спадщини, яка відкрилася з її смертю. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно технічного паспорту від 08 липня 2014 року, квартира [ADDRESS], має загальну площу 45,8 кв.м. та складається з двох житлових кімнат, площею 10,5 кв.м. та 17,4 кв.м., кухні, площею 7,7 кв.м., вбиральні, площею 0,8 кв.м., ванної кімнати, площею 2,1 кв.м., коридору, площею 4,7 кв.м., вбудованої шафи, площею 0,3 кв.м., обладнана лоджією, площею 2,3 кв.м. Враховуючи те, що за загальним принципом спадкове майно ділиться між спадкоємцями в рівних частинах, спадкодавцю [PERSON], квартира [ADDRESS] належала в цілому, а також те, що спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON], суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належить 1/3 частина, а [PERSON] 2/3 частини у спадковому майні. Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Отже, спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], належить позивачам з [INFO] - часу відкриття спадщини зі смертю спадкодавця. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, є визнання права. Частиною 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України закріплене, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Outcome: approved