Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 10 жовтня 2008 року по 20 лютого 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], народження 09.07.2010 та [PERSON], народження 25.06.2011.\~Рішенням Пирятинського\~районного суду\~від 20\~лютого 2013\~року шлюб\~між позивачкою\~та відповідачем\~було розірвано.\~Після розірвання\~шлюбу діти\~залишилися проживати\~з позивачкою.\~У 2017\~році у\~звязку з\~одруженням позивачка\~змінила своє\~прізвище з\~[PERSON] на\~[PERSON],\~даний шлюб\~розірвано 07.03.2018.\~Рішенням Пирятинського\~районного суду\~Полтавської області\~від 18\~лютого 2013\~року з\~відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) гривень, щомісячно, починаючи з 08.02.2013. Відповідач аліменти визначені рішенням суду не сплачує у наслідок чого виникла заборгованість у сумі 37200 грн, проте позивачка вважає, що сума аліментів яка стягується з відповідача на утримання дітей є мізерною по відношенню до встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дітей 6-го та 7-го віку та є недостатньою для забезпечення її належного матеріального утримання. У звязку з наведеним позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] з твердої грошової суми 600 грн щомісячно, на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 05 травня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у\~встановлений судом\~строк відзив\~на позовну\~заяву та\~клопотання про\~розгляд справи\~у судовому\~засіданні з\~повідомленням (викликом)\~сторін не\~подав,\~проте подав\~до суду\~заяву про\~те,\~що він\~визнає позов\~[PERSON]\~у повному\~обсязі,\~у зв'язку\~з чим\~згідно ч.\~5ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються; 2)\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження; 3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; 4)\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до\~цих правовідносин; 5)\~чи слід\~позов задовольнити\~або в\~позові відмовити; 6)\~як розподілити\~між сторонами\~судові витрати; 7)\~чи є\~підстави допустити\~негайне виконання\~судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що з 10 жовтня 2008 року по 20 лютого 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пирятинського районного суду від 20 лютого 2013 року було розірвано (а.с. 9). Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON],\~народження 09\~липня 2010\~року та\~[PERSON],\~народження 25\~червня 2011\~року. (а.с. 7-8). Рішенням Пирятинського\~районного суду\~Полтавської області\~від 18\~лютого 2013\~року з\~відповідача [PERSON]\~стягнуто аліменти\~на користь\~[PERSON] на\~утримання неповнолітніх\~дітей [PERSON],\~[INFO]\~та [PERSON],\~[INFO]\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~600\~(шістсот)\~гривень,\~щомісячно,\~починаючи з\~08.02.2013 (а.с. 10). Рішення набрало законної сили та є чинним та видано виконавчий лист позивачу (а.с. 11) Згідно довідки розрахунку № 03-15/139 від 25.04.2018 встановлено, що [PERSON] не сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], народження 09 липня 2010 року та [PERSON], народження 25 червня 2011 року, призначені рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2013 року у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн, щомісячно починаючи з 08.02.2013, у наслідок чого виникла заборгованість у сумі 37200,00 грн (а.с. 12-13) Згідно ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Із змісту наведених положень ст.ст. 181, 192\~СК України вбачається, що одержувач аліментів має право звернутись до суду з позовом як про зміну способу стягнення аліментів так і про зміну розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 у справі 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 18.02.2013 з відповідача на користь позивача, на утримання дітей: [PERSON], народження 09 липня 2010 року та [PERSON], народження 25 червня 2011 року, стягуються аліменти в розмірі 600 грн щомісяця. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи викладене,\~а також\~те,\~що обов'язок\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття,\~відповідно до\~норм чинного законодавства, покладено на обох батьків та зважаючи на встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років, суд приходить до висновку, що сплата відповідачем аліментів, які визначені рішенням суду, на утримання малолітніх дітей у розмірі 600 грн щомісячно, вочевидь не є достатнім розміром аліментів, який би забезпечував гармонійний розвиток дитини. За таких обставин, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні підстави як для збільшення розміру аліментів, що стягнуті рішенням суду так і наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: з 1 січня 2018 року 930 гривень, з 1 липня 972 гривень, з 1 грудня 1013,50 гривень. Частина 1 ст.\~81\~ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13\~ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, тому при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач платник аліментів, не має постійного заробітку, молодий вік, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо утримання дітей [PERSON] та [PERSON], матеріальний стан позивачки та відповідача, беручи до уваги положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років. Отже з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягуваних з [PERSON] аліментів з твердої грошової суми на частку від його заробітку в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на обох сторін по справі. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, а тому позов є законним та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved