Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку у зазначеному будинку. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником вищевказаного будинку, в якому прописаний відповідач по справі, її колишній чоловік. Згідно рішення Долиського районного суду Івано-Франківської області від 11.11.2014 року їхній шлюб розірваний. З 2010 року [PERSON] не проживає в даному будинку, знятися з реєстраційного обліку місця проживання в добровільому порядку не бажає. Реєстрація відповідача порушує її право як власника на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном, оформити субсидію та інші соціальні, пільги що стало причиною звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні адвокат Андрійович Я.Ф. позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання на повторний виклик суду не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення, опубліковане в газеті «Галичина» № 4 (5153) від 19.01.2016 року. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що дану справу можна розглянути в порядку заочного провадження і позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.09.1996 року, зареєстрованої Івано-Франкіським ОБТІ за №610/3. Наведене підтверджується також державним актом на право приватної власності на землю, видане 23.06.1999 року [PERSON] для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] та ведення особистого підсобного господарства. Про те, що [PERSON] зареєстрований в належному позивачці житловому будинку [ADDRESS], свідчить довідка №819 від 24.09.2015 року, видана виконавчим комітетом Новичківської сільської ради, в якій зазначено, що він зареєстрований, однак не проживає, та копія будинкової книжки для прописки громадян, що проживають в будинку за вказаною вище адресою. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 23.09.2015 року, складеного депутатом сільської ради та сусідами, [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає на протязі 5 років, зв"язків із сім"єю не підтримує, участі у вихованні дітей не приймає. Згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.11.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації в будинку [ADDRESS] і не проживає в цьому житлі понад один рік, в судовому засіданні не встановлено поважності причини його відсутності чи наявність домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування будинком, тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням, що є підставою для зняття останнього з реєстраційного обліку. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 391, ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved