Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,9521 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 104076, після померлої [INFO] його матері [PERSON] , посилаючись на те, що він як спадкоємець за законом прийняв спадщину, так як подав до держнотконтори заяву про прийняття спадщини, але не може оформити свої права в позасудовому порядку у зв`язку з опискою та допущенням виправлення у вказаному державному акті прізвища спадкодавця [PERSON] на [PERSON] , через що він не може довести належність [PERSON] зазначеного державного акта та отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому просить також встановити факт належності останній державного акта. За клопотанням позивача ухвалою судді від 07 серпня 2019 року витребувано від Другої Чернігівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 25-26). Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, при цьому у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області у с удове засідання також не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] . Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7), після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку серії ЧН № 104076 (а.с. 10, 23), яку прийняв її син - [PERSON] (а.с. 8), так як подав до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 29-36). Довідкою управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 10683 від 25.09.2019 року підтверджується, що [PERSON] на день своєї смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] разом із сином [PERSON] (а.с. 53). Відповідно до листа Другої Чернігівської державної нотаріальної контори № 2135/02-31 від 03 червня 2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку з виправленням у державному акті ім`я [PERSON] на [PERSON] , а також місця проживання спадкодавця з [ADDRESS], яке здійснив Ічнянський районний відділ Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, який не наділений такими повноваженнями (а.с. 12). Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Із викладеного вище вбачається, що [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину після померлої [INFO] його матері [PERSON] ,так як на день смерті останньої проживав разом з нею, а також подав до держнотконтори заяву про прийняття спадщини, однак не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку з виправлення у державному акті серії ЧН № 104076 прізвища спадкодавця [PERSON] на [PERSON] , яке здійснене не уповноваженим органом, через що він не може довести належність [PERSON] зазначеного державного акта та отримати свідоцтво про право на спадщину. Як убачається з копії свідоцтва про народження позивача, його прізвище та прізвище його матері у ньому зазначене як « [PERSON] » російською мовою (а.с. 8). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що при видачі державного акта серії ЧН № 104076, прізвище спадкодавця у ньому було помилково зазначене як [PERSON] , при цьому виправлення прізвища на [PERSON] було здійснене Ічнянським районним відділом Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, який не наділений такими повноваженнями, так як державний акт був виданий Ічнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області, а тому позивачу слід встановити факт того, що державні акти на право власності на земельну ділянку площею 6,59 га та площею 1,67 га, серії ЧН № 019947 та серії ЧН № 090893 відповідно, видані Ічнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області 09 червня 2004 року, на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 29 серпня 2003 року № 399, на ім`я [PERSON] в дійсності належать [PERSON] , так як встановлення даного факту необхідно заявнику для прийняття спадщини, який встановити іншим шляхом неможливо. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі.

Outcome: approved