Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 930 грн. на утримання дочки [PERSON], [INFO] В своїх вимогах покликається на те, що 24 липня 2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 07 березня 2014 року розірвано. За час перебування у шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], на утримання якої за рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2013 року стягуються аліменти в твердій грошовійсумі в розмірі 650 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що враховуючи вік дитини, збільшення витрат, пов'язаних із забезпеченням дитині необхідного рівня життя та її потреб, загальним подорожчанням рівня життя, відповідно зміною матеріального становища її як одержувача аліментів, тому просить змінити розмір аліментів які стягуються з відповідача на утримання дитини в бік збільшення. Із посиланням на ст.192 СК України просить позов задовольнити. 13.04.2018року відкрито провадження у справі. В підготовче судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позов [PERSON] визнав, згідний сплачувати аліменти в розмірі 930 грн., щомісячно та до досягнення дочкою повноліття, просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України підготовче судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07.03.2014 р. було розірвано (а.с.7). Під час проживання у шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.9), яка на даний час проживає із позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.13). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області від 09.12.2013 р. [PERSON] сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн., щомісячно, починаючи з 15.11.2013р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Відповідно до ст.192 ч.1 розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-УІІІ встановлено прожитковий мінімум на одну особу на 2018 рік в розрахунку на місяць, зокрема, для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Як встановлено вимогами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, відповідно до вищенаведених правових норм розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 930 грн. - тобто 50% від встановленого прожиткового мінімуму, який на час розгляду справи становить 1860 грн., а отже сплата аліментів відповідачем на дочку у розмірі 650 грн. є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму, а тому вимога позивачки про збільшення розміру аліментів є обґрунтованою. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, працює і може надавати кошти на утримання дочки, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Суд вважає, що стягнення аліментів в розмірі 930 грн., щомісячно, буде достатнім для забезпечення найнеобхідніших потреб дитини, оскільки обов'язок щодо утримання дитини лежить на обох батьках в однаковій мірі і це дасть змогу максимально забезпечити прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.180,181,182,184,192 СК України,

Outcome: approved