Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №61/П/79/2007-840 від у розмірі 1580604,53 гривень, мотивуючи свою вимогу тим, що 13.12.2007 року між сторонами укладено кредитний договір №61/П/79/2007-840, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в кредит з метою придбання нерухомого майна на загальну суму 111540,00 доларів США із розрахунку 12,29% на рік строком з 13.12.2007 року по 10.12.2027 року, а відповідач зобов'язався в передбачені даним Договором строки повертати кредит та сплачувати відсотки щомісяця, до 10 числа поточного місяця. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувшись до суду з заявою, в якій просить слухати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням у пресі - газеті Київської міської Ради "Хрещатик" від 13 травня 2014 року, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №61/П/79/2007-840, за умовами якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в кредит у сумі 111540,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених даним Договором за програмою «Нове житло» (а.с. 6-10). Згідно п. 1.2. даного Кредитного договору цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу житлового будинку №8403 від 13.12.2007р. та договору купівлі-продажу земельної ділянки №8405 від 13.12.2007р. Згідно п. 1.3.1. даного Кредитного договору відсотки за користування кредитом встановлені у розмірі 12,29 % відсотків на рік. Відповідно до п. п. 3.3.1. - 3.3.3. даного Кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати мінімальний необхідний платіж у розмірі 1265, 98 дол. США. Відповідач отримав кредитні грошові кошти, що підтверджується валютними меморіальними ордерами №№503, 505 від 13.12.2007 року, але свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Відповідно розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості відповідача станом на 20.09.2013 р. складає 197748,60 доларів США, що становить еквівалент у розмірі 1580604,53 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом, з них простроченої 9227,84 доларів США, у розмірі 110164,89 доларів США, що становить еквівалент 880547,97 грн.; заборгованості по сплаті відсотків, з них простроченої 66046,09 доларів США, у розмірі 66760,66 дол. США, що становить еквівалент 533617,95 грн.; пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 9669,05 дол. США, що становить еквівалент 77284,69 грн.; штрафу за порушення умов кредитного договору у розмірі 11154,00 дол. США, що становить еквівалент 89153,92 грн. (а.с.11, 12). За умовами даного Кредитного договору відповідач зобов'язаний в передбачені строки щомісяця, до 10 числа поточного місяця, здійснювати погашення частини суми заборгованості по кредитному договору, сплачувати суму нарахованих відсотків, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меншу, ніж зазначена в п.3.3.1 кредитного договору у розмірі 1265, 98 дол. США. Відповідач, в порушення умов кредитного договору, станом на 20.09.2013р. має прострочену заборгованість. Згідно п. 5.3. даного Кредитного договору у разі порушення відповідачем вимог п. 4.3. (за виключенням п.п. 4.3.3., 4.3.4.) відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % відсотків від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1., за кожен випадок. Відповідно до п. 4.2.4. даного Кредитного договору позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій у разі якщо відповідач не вніс чергові мінімально необхідні платежі у встановлені терміни. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного Кредитного договору виникли грошові зобов'язання, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк, але відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконав. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, у разі прострочення повернення чергової частини. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved