Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу, в якому просить стягнути суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 10.10.2014 року в м. Одесі, по вул.. М. Арнаутська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів. Постановою Іванівського районного суду Одеської області у скоєнні ДТП було визнано винним у скоєнні даного ДТП [PERSON]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому [PERSON], відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було виплачено кошти в розмірі 26980,30 грн. та 2747,48 грн. Також позивачем були понесенні витрати на послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку завданого пошкодженому транспорту в розмірі 1140,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент ДТП, то позивач набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування потерпілому. Добровільно відшкодувати понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України витрати відповідач не здійснив, хоча на останню відому позивачеві адресу відповідача направлявся лист про позасудове врегулювання спору, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 30867,78 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378,00 гривень та витрати на оголошення в пресі в розмірі 630 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином, шляхом оголошення в газеті, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Враховуючи положення ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином. Приймаючи до уваги згоду позивача та неявку відповідача судом 30 травня 2017 року відповідно до вимог ст.224 ЦПК України винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Так, судом встановлено, що згідно довідки і повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 15.10.2014 року, 10.10.2014 року о 11 год. 15 хв. на перехресті вул. Єкатерининська та вул. Мала Арнаутська в м. Одеса сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів - «Volvo 440», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. На підставі постанови Іванівського районного суду Одеської області від 11.03.2015 року [PERSON] було визнано винним у тому, що він 10.10.2014 року о 11 год. 15 хв. на перехресті вул. Єкатерининська та вул. Мала Арнаутська в м. Одеса, керував автомобілем -«ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], виїхавши на регульоване перехрестя на червоний колір світлофору скоїв зіткнення з автомобілем «Volvo 440», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було пошкоджено, що підтверджується копією відповідної постанови. [PERSON] звернувся до позивача із заявою, в якій просив здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу «Volvo 440», державний реєстраційний номер [NUMBER], під час ДТП, яка сталася 10.10.2014 року на перехресті вул. Єкатерининська та вул. Мала Арнаутська в м. Одеса, з вини [PERSON], водія транспортного засобу - «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], який не мав ніякого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на дату ДТП, що підтверджується копією заяви [PERSON] Згідно висновку № 446/14 про оцінку автомобіля «Volvo 440», державний реєстраційний номер [NUMBER], зробленого 02.12.2014 року експертом спеціалістом автотоварознавцем, вартість спричиненої власнику автомобіля «Volvo 440», державний реєстраційний номер [NUMBER] матеріальної шкоди становить 46361,35 гривень з врахуванням НДС, про що в матеріалах справи наявна копія висновку. Відповідно до платіжного доручення №2893 від 09.06.2015 року згідно наказу № 2893 від 08.06.2015 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, виданого МТСБУ, [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 26980,30 гривень. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 1140,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень. Також, відповідно до наказу №2419 від 14.05.2015 року заступника Генерального директора МТСБУ було виплачено [PERSON] кошти в розмірі 2747,48 грн. за заподіяння шкоди потерпілому внаслідок лікування та розрахунку шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності, що підтверджується копіями наказу, платіжного доручення, та документів що підтверджується вартість лікування [PERSON] Позивач звертався до відповідача з вимогою добровільно відшкодувати йому витрати, пов'язані з регламентною виплатою [PERSON] шкоди, спричиненої йому в результаті ДТП, попереджав про звернення до суду, однак останній заходів до погашення заборгованості не вжив, що підтверджується копією повідомлення. Згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. На підставі п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. На підставі ч.4 ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі, тобто у сумі 30867,78 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, суд вважає за необхідне з [PERSON] також стягнути на користь МТСБУ сплачений судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп. та витрати понесенні на здійснення виклику відповідача через оголошення у пресі в розмірі 630 грн. 00 коп., здійснення яких підтверджується копіями платіжних доручень, доданих до матеріалів справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved