Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Представник позивача за дорученням Козловський В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 15448 гривень 38 копійок. В обґрунтування позову зазначив, що 04 серпня 2010 року [PERSON] керуючи автомобілем марки «Iveco» державний номерний знак [NUMBER] у стані алкогольного сп'яніння виїжджаючи з між квартального проїзду на головну дорогу, не надав перевагу у русі автомобілю марки «Nissan» державний номерний знак [NUMBER], який рухався по головній дорозі, в наслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Після зіткнення автомобіль марки «Iveco» державний номерний знак [NUMBER] відкинуло в стоячий автомобіль марки «Opel» державний номерний знак [NUMBER], який був припаркований та належав [PERSON]. Вина відповідача у скоєнні ДТП доведена і підтверджується постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 15 вересня 2010 року. В результаті вказаної вище ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Opel» державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Opel» державний номерний знак [NUMBER] становить 18298 гривень 06 копійок. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не буда відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння ДПТ відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільоно-правової відповідальності власників наземних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 15248 гривень 38 копійок. Позивач звертався до відповідача з заявою-вимогою від 27 грудня 2010 року, в якій просив в добровільному порядку компенсувати витрати, однак відповідач ухилявся від виконання своїх обов'язків. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 15448 гривень 38 копійок, судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок, понесені витрати для встановлення розміру збитку та збору документів по справі в розмірі 200 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) в судове засідання не з'явився. В позовній заяві просив розглядати справу за його відстуністю (а.с.2). Відповідач до судового засідання не з'явився. Викликався до суду через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" від 19 квітня 2014 року №73 (5202) (а.с.38-39), причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 15 вересня 2010 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністратвне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550 гривень в дохід держави (а.с. 3). Внаслідок ДТП, скоєнного [PERSON] отримав механічні пошкодження автомобіль марки «Opel» державний номерний знак [NUMBER], який належав [PERSON]. 30 листопада 2010 року потерпілий [PERSON] звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП , до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № MD/03 CL, строк дії з 28 липня 2010 року по 22 січня 2011 року (а.с. 4,5 відповідно). Згідно звіту автотоварознавчого дослідження №08-013 від 21 серпня 2010 року, складеного ФОП «[PERSON]», розмір завданих [PERSON] збитків складає 18298 гривень 06 копійок (а.с. 6-7) . Відповідно до платіжного доручення №4875 від 29 листопада 2010 року, потерпілий [PERSON] отримав 15248 гривень 38 копійок строхового відшкодування згідно наказу №3399 (а.с. 8). Згідно платіжного доручення №4789 від 19 листопада 2010 року, позивачем було сплачено ФОП «[PERSON]» 200 гривень 00 копійок за послуги аварійних комісарів (а.с. 8). З копії платіжного доручення №2470 від 02 серпня 2013 року вбачається, що позивачем було сплачено 50% оплати в розмірі 1000 гривень 00 копійок за надання правової допомоги (а.с.8). 27 грудня 2010 року позивачем був направлений відповідачу лист №24904/3-2-05 з проханням в добровільному порядку компенсувати витрати (а.с. 9). Відповідно до п.п. 38.1.1. п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхування або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу законні та обґрунтовані , а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 229 гривень 40 копійок, згідно платіжного доручення № 29880 від 20 серпня 2013 року (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved