Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належали її бабусі, [PERSON] , як спадкове майно після смерті її чоловіка, [PERSON] . Інша частина будинку належить відповідачу, [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що того ж дня складено відповідний актовий запис за № 101. Зазначає, що є спадкоємцем за законом на майно померлої та прийняла спадщину після смерті бабусі, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності за спадкодавцем не зареєстровано. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивачка не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує, на спадкове майно не претендує. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що того ж дня складено відповідний актовий запис за № 101 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). За життя померла проживала у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка, [PERSON] , про що 28 травня 1987 року Коломийською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У 1988 році [PERSON] подарувала 1/3 частину будинковолодіння [PERSON] , що підтверджується договором дарування, посвідченим 11 лютого 1988 року нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № Д-134 (а.с. 17-18). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 67632 від 19 листопада 2020 року, право власності на 2/3 частини спірного будинковолодіння зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Коломийською державною нотаріальною конторою 28 травня 1987 року за № Д-356, а 1/3 частина - [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 11 лютого 1988 року Коломийською державною нотаріальною конторою (а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, яку позивачка прийняла та вступила в управління спадковим майном. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак оформити спадкові права не взмозі у зв`язку з тим, що право власності на спадкове майно за спадкодавцем не зареєстровано. Згідно даних технічного паспорта від 19 листопада 2020 року на будинок садибного типу по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа його складає 80, 4 кв.м., житлова - 46,9 кв.м. Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 07 грудня 2020 року, ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд становить 83 041, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не взмозі оформити власність із-за відсутності реєстрації права власності на нерухоме майно і відповідач, як орган місцевого самоврядування, не заперечує щодо задоволення даного позову, суд вважає за можливе визнати за заявницею право власності на на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved