Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач проживає окремо від дітей, матеріально дітям не допомагає та участі у їх вихованні не приймає, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину по досягненню ними повноліття В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також суду пояснив, що відповідач допомогу на утримання дітей не надає. На даний час позивачка ніде не працевлаштована так, як доглядає за малолітніми дітьми, тому їй тяжко одній утримувати дітей. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився без поважних причин, відзив на позов не надав, в звязку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому виконкомом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області від 14 вересня 2001 року, актовий запис №15. (а.с.\~3). Від спільного шлюбу у них 25 березня 2004 року син [PERSON] та 05 серпня 2008 року народилася донька [PERSON]. Походження дітей від відповідача підтверджується даними про батьківство, які внесені в установленому порядку в актові записі про народження останніх (а.с.5,8). На підставі статті 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~\~\~\~принципу № 4 Декларації прав дитини,\~\~ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р.,\~\~ст.\~180,\~181,\~191 Сімейного кодексу України, як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини, отже, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між сторонами, а за відсутності такої домовленості, кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що діти проживають з позивачкою окремо від відповідача. Оскільки відповідач як батько неповнолітніх дітей проживає окремо від дітей, а між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей, останній не надає матеріальної допомоги на їхнє утримання, то з відповідача повинно бути стягнуто аліменти на їх утримання на користь позивачки. Відповідно до ч.2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня 2018 року - 1559 гривень, з 1 грудня 2018 року - 1626 гривень; Частиною 1\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що відповідач є працездатним, враховуючи відомості надані позивачем про те, що відповідач офіційно працевлаштований, з нього на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання дитини у частці від його заробітку ( доходу). З врахуванням доказів, які надані сторонами на підтвердження заявлених вимог та заперечень, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивачки та дитини, враховує матеріальне становище сторін, спроможність відповідача до сплати аліментів, зокрема, реальної можливості сплачувати аліменти щомісяця, не порушуючи права останнього, визнання позову відповідачем, а також відсутність у позивача роботи та обовязку щодо утримання дитини кожним з батьків. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог\~Закону України " Про судовий збір". На підставі ст.ст. 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved