Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Харківської міської ради, третя особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтовані позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її рідний брат, [PERSON] , якому на праві власності належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Ѕ частина цієї квартири належить їхній матері, [PERSON] , яка померла, [INFO] , залишив на ім`я позивачки заповіт. Спадщину після смерті матері позивач прийняла, але не оформила своє право, свідоцтво про право власності позивач не отримала. Після смерті брата позивач є єдиним спадкоємцем. 26 серпня 2020 року позивач звернулась до Другої міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири після померлого брата [PERSON] , але їй було відмовлено, так як пропущено строк прийняття спадщини відповідно до ст.1270 ЦК України. Строк прийняття спадщини позивачкою було пропущено із поважних причин, в зв`язку з тим, що вона являється матір`ю одиначкою, виховує сама трирічного сина, якому постійно потрібен догляд, - він часто хворіє. У позивачки немає близьких, і вона одна змушена якимось чином і працювати і доглядати дитину. Піти до нотаріальної контори, щоб написати заяву в установлений законом строк про прийняття спадщини позивач планувала на початку весни 2020 року, проте почався карантин. В березні 2020 року позивач була змушена була поїхати до своєї тітки у м. Лозова, Харківського району, Харківської області, оскільки через пандемію втратила можливість взагалі будь щось заробляти, дитячий садок зачинився, а сусіди відмовлялись сидіти з дитиною, тому позивач була змушена находитись у м.Лозова, майже до кінця серпня, так як не працювали міжміські сполучення. Після повернення до Харкова позивач одразу стала на облік в Центрі зайнятості, та написала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого брата. Ухвалою суду від 26.10.2020 відкрито провадження у справі. Представник відповідача Харківської міської подав до суду заперечення щодо позову, в якому вказав, що розглянувши позовні вимоги [PERSON] , вважає їх безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню оскільки, відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть від 12.11.2019, серія [NUMBER] , актовий запис № 16371 від 12.11.2020), отже позивач повинна була звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 11 травня 2020 року, проте звернулася лише 26 серпня 2020 року (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2020). Отже, [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25.04.2019 по справі № 761/794/15-ц (провадження № 61-13789св18) було зроблено висновок, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки наведені обставини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цих дій. На підставі викладеного просив відмовити позивачці в позові в повному обсязі. Представник третьої особи Другої Харківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справу у відсутності представника, у зв`язку з великою завантаженістю роботи. Заперечення, щодо позову не подали. В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Позивачка [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . (свідоцтво про смерть від 12.11.2019, серія [NUMBER] , актовий запис № 16371 від 12.11.2020). Після смерті [PERSON] відповідно до положень ст. 1220 Цивільного кодексу України, відкрилася спадщина. [PERSON] на праві власності належала Ѕ частина квартири [ADDRESS] . (Свідоцтво про право власності на житло від 03.10.1995 р.н. 4-95-63325 Ѕ частина цієї квартири належала матері, [PERSON] , яка померла, [INFO] , залишив на ім`я позивачки заповіт. Спадщину після смерті матері позивач прийняла, але не оформила своє право, свідоцтво про право власності позивач не отримала. (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.03.2014) 26 серпня 2020 року позивач звернулась до Другої міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири після померлого брата [PERSON] , але їй було відмовлено, так як пропущено строк прийняття спадщини відповідно до ст.1270 ЦК України. Позивач вказала, що в межах шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини не могла звернутися до нотаріальної контри оскільки піти до нотаріальної контори, щоб написати заяву в установлений законом строк про прийняття спадщини планувала на початку весни 2020 року, проте почався карантин. Позивач є матір`ю одиначкою, виховує сама трирічного сина, якому постійно потрібен догляд, - він часто хворіє. У позивачки немає близьких, і вона одна змушена якимось чином і працювати і доглядати дитину. В березні 2020 року позивач була змушена була поїхати до своєї тітки у м. Лозова, Харківського району, Харківської області, оскільки через пандемію втратила можливість взагалі будь щось заробляти, дитячий садок зачинився, а сусіди відмовлялись сидіти з дитиною, тому позивач була змушена находитись у м. Лозова, майже до кінця серпня, так як не працювали міжміські сполучення, у зв`язку з карантинними обмеженнями, запровадженими на території України. Після повернення до Харкова позивач одразу стала на облік в Центрі зайнятості, та написала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого брата. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На день смерті свого рідного брата [PERSON] , позивачка разом із спадкодавцем постійно не проживала, а, відтак, відповідно до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, у разі виявлення бажання прийняти спадщину, мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Цю дію позивач не вчинила, у зв`язку з чим, згідно з вимогами ч. 1 ст. 1272 ЦК України, вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: № 639/1883/16-ц від 11 липня 2018 року, № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, № 653/289/16-ц від 13 грудня 2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому, суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України запроваджено карантин. 25 березня 2020 року вказаний строк продовжено до 24 квітня 2020 року, 22 квітня 2020 року - до 11 травня 2020 року, а 04 травня 2020 року - до 22 травня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", на період з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року. 17 червня 2020 року Кабінет Міністрів України, шляхом внесення змін до низки актів Кабінету Міністрів України, якими встановлені карантинні обмеження, продовжив дію карантинних обмежень до 31 липня 2020 року. Необхідність дотримання карантинних обмежень та наявність у позивачки малолітньої дитини, той факт, що позивачка є одинокою матір`ю, є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини. Такий висновок узгоджується із правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17 та постановах Верховного Суду: від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 09 квітня 2020 року у справі № 648/703/17 (провадження № 61- 41669св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18) від 26 березня 2020 року у справах № 517/82/19 (провадження № 61-1340св20) та № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 10 червня 2020 року у справі № 640/13714/17 (провадження № 61-44478св18) від 01 липня 2020 року у справі № 131/192/19 (провадження № 61-22639св19), від 24 липня 2020 року у справі № 729/559/18 (провадження № 61-1099св19), та від 07 вересня 2020 року у справі № 389/3108/18 (провадження № 61-17050св19). Оцінюючи надані суду докази на підставі повного, всебічного, об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд виходить з того, що позивачем доведено об`єктивні причини пропуску встановленого законом шестимісячного терміну прийняття спадщини, а тому суд вважає, що вказаний строк пропущений нею з поважних причин. При цьому суд врахує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також бере до уваги те, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні. Відтак, суд вважає можливим визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви прийняття спадщини. Разом з тим, суд вважає достатнім двомісячний строк для подання позивачкою заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалюючи рішення, судові витрати у справі суд вважає необхідним залишити за позивачкою - [PERSON] . Враховуючи наведене та

Outcome: approved