Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Знам»янської сільської ради Іванівського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім'єю та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що вона в період з 01 січня 2013 року проживала спільно однією сім'єю з [PERSON] до дня її смерті [INFO] року, проживали за адресою реєстрації [PERSON] в [ADDRESS]. [PERSON] була дружиною рідного дядька позивачки - [PERSON]. Мати позивачки [PERSON] та [PERSON] рідні брат та сестра. [INFO] року [PERSON] помер, на протязі двох років після його смерті дружина [PERSON] проживала одна. Але тітку дуже часто відвідувала, допомагала їй по господарству, надавала необхідну допомогу. На початку 2013 року вона почала себе погано почувати, їй було важко без сторонньої допомоги себе обходити та вона запропонувала позивачці переїхати з м.Одеса до неї в смт.Радісне та спільно проживати. На що вона погодилася, оскільки і до цього часу вони постійно підтримували сімейні стосунки, зустрічалися, спілкувалися, допомагали один одному. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Іванівського нотаріального округу Одеської області для подання заяви про прийняття спадщини. Але їй рекомендовано звернутися з даною заявою до суду на тій підставі, що вона не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав. А факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю повинен встановити суд. Факт проживання однією сім'єю більше п'яти років може бути встановлено лише за рішенням суду, а тому і виникла необхідність для звернення з цією заявою. Позивачка просить суд встановити факт проживання однією сім'єю з спадкодавицею до дня смерті більше п'яти років та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на ту обставину, що так як вона поживала зі спадкодавицею більше п'яти років без реєстрації та як наслідок підтвердити факт проживання нотаріусу не змогла. Позивачка надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву що позовні вимоги позивачів визнає в повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення, просив справу слухати у їх відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в період з 01 січня 2013 року проживала спільно однією сім'єю з [PERSON] до дня її смерті [INFO] року, проживали за адресою реєстрації [PERSON] в [ADDRESS]. [PERSON] була дружиною рідного дядька позивачки - [PERSON]. Мати позивачки [PERSON] та [PERSON] рідні брат та сестра. Позивачка по справі просить встановити факт проживання однією сім'єю з спадкодавицею більше п'яти років. Той факт, що позивачка спільно проживала з [PERSON] однією сім'єю на протязі п'яти років вона підтверджує наступними доказами: довідкою виконкому Знам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області від 10 жовтня 2018 року №2785; письмовими поясненнями свідків: [PERSON], проживаючої в [ADDRESS]; [PERSON], проживаючої в [ADDRESS]. Встановлення факту проживання з померлою однією сім'єю більше п'яти років потрібно заявниці для підтвердження того, що вона є спадкоємицею четвертої черги за законом та має право на спадкування. Отримати свідоцтво про право на спадщину не може оскільки нею пропущений строк прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.2, ч. 2 ст. 3 та ч.3 ст.4 СК України, Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини, в тому числі між тіткою, бабою, дідом та внуками. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Позивачка є спадкоємицею четвертої черги за законом, так як проживала зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, з 01 січня 2013 по [INFO] рік. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, про встановлення якого просить позивачка має для неї юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення громадянських прав особи. Аналізуючи наведені вище обставини слід вважати доведеним, що відносинам, які існували між позивачкою та спадкодавицею впродовж періоду з 2013 року до дня смерті і з часу відкриття спадщини, притаманні ознаки сімейних відносин. Оскільки діючим законодавством передбачено встановлення такого факту як проживання із спадкодавцем однією сім'єю, а мотиви заяви знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає за необхідне встановити такий факт. Стосовно позовної вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, то суд виходить з такого. Як встановлено в судовому засіданні позивачка встановлена спадкоємицею четвертої черги за законом. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні та спадкова справа на померлу не заводилась, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Спадкоємці, які б фактично прийняли спадщину відсутні, що підтверджується довідкою Знам'янської сільською ради Іванівського району Одеської області. Позивачка просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, посилаючись на ту обставину, що строк для прийняття спадщини вона пропустила, оскільки не змогла надати нотаріусу підтвердження права на спадкування, що було пов'язане із його вирішенням в судовому порядку. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як достовірно встановлено в судовому засіданні із документів, які ніким не заперечуються, що позивачка є єдиною спадкоємицею і пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, які не залежали від її волі. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Крім того судом вбачається, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому вважає, що позивачка має право на визначення додаткового строку - 4 місяці, який буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Судові витрати, що складаються з судового збору позивачка просила залишити за нею та не стягувати з відповідача.

Outcome: approved