Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання\~\~ [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначив, що 11.09.2021 [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): розлад особистості внаслідок важкої хвороби, ускладнення субдуральною гематомою, виражений психоорганічний синдром з розладами, судомами, та психотичними епізодами. Лікар-психіатр Ахременко Т.Г. в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що [PERSON] довготривалий час страждає психічними розладами, останній раз виписався в 2018 році, ліки не приймав, перед госпіталізацією став агресивний, хотів піти з дому, погрожував батькам. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] . Особа, стосовно якої вирішується питання [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти лікування. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.ч. 2-5\~ст.\~27\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. У судовому засіданні було встановлено, що 11.09.2021 [PERSON] був госпіталізований до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради»за направленням лікаря Сарахман Л.М. лікарні КП «СБЛ» ССР у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він є безпорадним та не може самостійно задовольняти свої основні потреби. При обстеженні психічного стану [PERSON] в КП «ДБКЛПД» ДОР»комісія лікарів виявила, що спілкування з [PERSON] носить формальний характер, на запитання відповідає не охоче, злобний, дратівливий, напружений, агресивний, дисферичний. Під час бесіди до чогось прислухається, щось шепоче, емоційно лабільний. Зі слів хворого, мати хоче його отруїти. Себе психічно хворим не вважає, без критики до свого стану. Є особою з другою групою інвалідності. [PERSON] поставлено попередній діагноз: розлад особистості внаслідок важкої хвороби, ускладнення субдуральною гематомою, виражений психоорганічний синдром з розладами, судомами, та психотичними епізодами. Лікар-психіатр підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Згідно\~Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016\~судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому\~статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями\~29,\~55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~для його госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved