Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що 22.02.2014 року зареєструвала із ним шлюб у Ходорівській міській раді, актовий запис №11, від якого у них [INFO] народився син [PERSON], що проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя із відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на ведення господарства, виховання дитини, що спричиняло постійні суперечки та скандали. Із відповідачем позивачка спільно не проживає із квітня 2014 року та не веде спільного господарства. Ще до народження дитини він залишив сім"ю і в даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. За вказаних обставин вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки дальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, вказаних у позовній заяві Відповідач [PERSON], будучи у встановленому порядку повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з"явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області 22.02.2014 року, цього дня уклали шлюб [PERSON] та [PERSON], якій реєстрації після шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.). Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке видано виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області 08 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON].(а.с.5). Відповідно до ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, більше року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. На утримання позивачки та спільної дитини судом стягнуті з відповідача аліменти. Позивачка не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів та проживання відповідача у фактичному шлюбі з іншою жінкою. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у позивача відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище та вказала, що бажає після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі прізвище, тому вона вправі надалі іменуватись цим прізвищем. Розприділяючи судові витрати між сторонами суд керується вимогами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved