Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, мотивуючи тим, що відповідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, яке видане на підставі рішення виконкому Дунаєвецької районної ради народних депутатів №108б від 21 травня 1987 року вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Свердлова, 20 в с. Михівка Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідач [PERSON], був її зятем, чоловіком дочки [PERSON], яка перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, а 13 листопада 2012 року шлюб між ними розірвано. З 2013 року відповідач поїхав на заробітки і з того часу за місцем реєстрації не з"являється, місце його проживання невідоме з 2013 року по сьогоднішній день. Наявність реєстрації відповідача за адресою жилого приміщення, власником якого є вона, за відсутності законних підстав для користування цим житловим приміщенням, створює її перешкоди в користуванні своєю власністю, а тому змушена звернутися з даним позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити і пояснив, що в 2013 році [PERSON] вибув з будинку, з тих пір не проживає в будинку. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в с. Михівка вул. Свердлова,20 Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння яке видане на підставі рішення виконкому Дунаєвецької райооної ради народних депутатів №108б від 21 травня 1987 року. Судом також встановлено, що в с. Михівка по вул. Свердлова,20 Дунаєвецького району Хмельницької області з 01.04.1996 року зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується копією домової книги та довідкою про склад сім'ї. Відповідно до актів обстеження на предмет проживання в помешканні позивачки від 15.10.2014 року, 22.04.2015року та 05.02.2015 року, складених комісією в складі депутатів селищної ради в присутності свідків та сусідів домогосподарства розташованого в с. Михівка вул. Свердлова,20 Дунаєвецького району, Хмельницької області, при перевірці встановлено, що [PERSON] хоч і прописаний за цією адресою, але фактично в будинку не проживає з 2013 року. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей\~391,396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Відповідно\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не є його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сімї власника житла. За чинним житловим законодавством, членами сімї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сімї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства. Судом встановлено, що відповідач в будинку не проживає з моменту розірвання шлюбу і не несе обовязків по утриманню житла, не користується ним, не підтримує зв"язків з власником, що підтверджено матеріалами справи. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність реєстрації відповідача за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачці . у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню і відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved