Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати за ним майнові права на частку в об'єкті незавершеного будівництва у розмірі проінвестованої квартири [ADDRESS]; визнати за ним майнове (речове) право на отримання в натурі об'єкту інвестування квартири за будівельним № [ADDRESS]; стягнути із відповідача на свою користь понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26 вересня 2011 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Т-Фактор» (далі- ТОВ «Т-Фактор») укладено договір № 78 про участь у спільному будівництві житлового будинку у [ADDRESS], за умовами вказаного договору ТОВ «Т-Фактор» зобов'язався добудувати й здати у експлуатацію житловий будинок та передати у власність об'єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS] загальною площею 99,9 кв.м на восьмому поверсі, третьої секції. Загальна вартість об'єкту нерухомості складає 659 340 грн. 00 коп. На момент підписання договору ним внесено повну оплату вартості об'єкту нерухомості, чим виконано умови договору у повному обсязі. За умовами вказаного правочину строк добудови та здачі в експлуатацію житлового будинку - перший квартал 2012 року. Терміни завершення будівництва житлового будинку декілька разів змінювалися і остаточний термін був встановлений згідно із пунктом 2.2 договору № 245 від 24 квітня 2013 року - другий квартал 2014 року. Разом з тим, станом на липень 2017 року об'єкт інвестування добудований не був та непридатний для введення в експлуатацію. З підстав визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва змушений звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. 05 вересня 2017 року представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач ТОВ «Т-Фактор» у судове засідання повторно свого представника не направило, про час, дату та місце розгляду даної справи повідомлялося у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до статей 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2011 року між ТОВ «Т-Фактор» та [PERSON] укладено договір про участь у спільному будівництві житлового будинку у [ADDRESS]. Відповідно до пункту 2.2 названого договору ТОВ «Т-Фактор» зобов'язується добудувати та здати у експлуатацію житловий будинок, після чого передати об'єкт нерухомості [PERSON] у власність в першому кварталі 2012 року. Пунктами 2.5, 2.5.1 договору визначено, що загальна вартість об'єкту нерухомості станом на момент підписання договору становить 659 340 грн. 00 коп. Вартість внеску [PERSON] станом на момент підписання договору становить 659 340 грн. 00 коп. Згідно із довідкою від 26 вересня 2011 року № 60, виданою ТОВ «Т-Фактор» [PERSON] згідно із договором № 78 від 26 вересня 2011 року сплатив у розмірі 100 % вартість квартири попередньої договірної суми, без врахування можливих змін, після обміну площі, а саме 659 340 грн. 00 коп. Факт внесення коштів у розмірі - 659 340 грн. 00 коп. також підтверджується дублікатом квитанції до прибуткового касового ордера № 41 від 26 вересня 2011 року. 24 квітня 2013 року між сторонами по даній справі укладено договір № 245 про участь у спільному будівництві житлового будинку, яким змінено термін передачі об'єкту нерухомості на другий квартал 2014 року. 20 червня 2014 року між сторонами підписано акт звірки до договору № 245 від 24 квітня 2013 року згідно із яким об'єкт нерухомості - квартира [ADDRESS] загальною площею 99,9 кв.м, на восьмому поверсі, третьої секції. Згідно із актом загальна вартість об'єкту нерухомості станом на момент підписання договору становить 659 340 грн. 00 коп. За змістом статей 177, 190 ЦК України майнові права є об'єктами цивільних прав. У частині другій статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 зазначив, що майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Згідно із статтею 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути кошти. Відповідно до частини першої статті 4 цього Закону об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути також майнові права. За змістом частини п'ятої статті 7 зазначеного Закону інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, відповідно до законодавчих актів України. У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом положень частин першої та четвертої статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд та може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. У частині першій статті 178 ЦК України встановлено, що об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно із частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] свої зобов'язання за договором про участь у будівництві виконав оплатив вартість об'єкта нерухомості (квартири), а також те, що на даний час відповідачем ТОВ «Т-Фактор» будівництво житлового будинку не ведеться, визначені договором строки введення його в експлуатацію у другому кварталі 2014 року прострочено, об'єкт нерухомості у власність позивачу не передано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За позивачем має бути визнано майнові права на квартиру [ADDRESS], відповідно до внесених коштів у розмірі 659 340 грн. 00 коп. Відповідно до роз'яснень частини другої пункту 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах У разі якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України. Враховуючи наведені вище положення, а також відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі - 640 грн. 00 коп. й на користь держави судовий збір несплачений позивачем при подачі позовної заяви в розмірі - 5 953 грн. 40 коп.

Outcome: approved