Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований під №3 по вул.Горького в с.Іллінка Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що 23 листопада 2011 року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований під №3 по вул.Горького в с.Іллінка Біляївського району Одеської області. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,189 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЕ №676645. З приводу оформлення спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] Біляївського районного нотаріального округу, де були прийнятті документи для оформлення свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок було відмовлено через відсутність державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок та було рекомендовано звернутись до суду. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, просила їх задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 23 листопада 2011 року помер чоловік позивачки [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №277291 (а. с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований під №3 по вул.Горького в с.Іллінка Біляївського району Одеської області, що належав йому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20 лютого 2004 року (а. с. 8). На момент відкриття спадщини, позивачка постійно проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON], що підтверджується довідкою Іллінської сільської ради №152-02/19 від 10.03.2016 року (а. с. 38). [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АБ №444831 (а.с.6). Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 06 травня 2004 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів сину [PERSON] та донці [PERSON], усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому та на що він за законом матиме право, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Іллінської сільської ради [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 38 (а. с. 5). 15.05.2012 року [PERSON] та [PERSON] надали до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] заяви №125, №126, в яких вказали, що від прийняття спадщини як за заповітом так і за законом відмовляються. Таким чином, відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини. Позивачка у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] Біляївського районного нотаріального округу для оформлення права на спадщину, але листом №613/02-14 від 23.10.2015 року приватний нотаріус [PERSON] відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок та було рекомендовано звернутись до суду (а. с. 21). У звязку з тим, що спадкодавець за життя не встиг зареєструвати право власності на житловий будинок, позивачка позбавлена можливості в установленому порядку оформити право на спадщину. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~«Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на вказаний житловий будинок, не зареєстровано у встановленому законом порядку, на момент його смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачкою право власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved