Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

ТОВ «ТД Дітрейд» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 100000 грн. заборгованості за договором позики від 02 квітня 2018 року. Позов обгрунтовуються тим, що згідно договору позики від 02 квітня 2018 року відповідач отримав 100000 грн. в строк до 31 липня 2018 року, останній ухиляється від повернення грошових коштів. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19,\~274 ЦПК України\~дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що станом на час розгляду справи позика відповідачем не повернута, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвала про відкриття провадження у справі вручена сторонам, відповідачем, якому вручена ухвала про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендований лист з повідомленням про вручення від 22 січня 2019 року, не подано: заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~За таких\~обставин, враховуючи сповіщення відповідача про розгляд справи в суді, відсутність його заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, положення ст.279 ЦПК України щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, положення ст.281 ЦПК України щодо заочного розгляду справи за правилами загального чи спрощеного позовного провадження,-наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. За ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до копій договору позики №П-02/04 від 02 квітня 2018 року та розписки від 02 квітня 2018 року, оригінали яких надані представником позивача в судовому засіданні, між ТОВ «ТД Дітрейд» та [PERSON] укладений договір позики, предметом якого є 100000 грн., які отримані [PERSON], строк повернення до 31 липня 2018 року. За своєю суттю розписка від 02 квітня 2018 року про отримання в борг грошових коштів чи інший документ є документами, які видаються боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці чи іншому документі, які він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Письмова форма договору позики від 02 квітня 2018 року та розписка від 02 квітня 2018 року є доказами не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Також судом враховуються положення ст.202 ЦК України, відповідно до якої правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Докази на підтвердження повернення позики станом на час розгляду справи відсутні, представником позивача [PERSON] в судовому засіданні надані оригінали договору позики та розписки, що свідчить про невиконання умов договору позики. Оскільки зобов"язання щодо даного договору позики не виконані, що не спростовано, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права позивач має право на її повернення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин в судовому засіданні встановлені підстави для задоволення позову повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 1762 грн. судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved