Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Прокурор в інтересах держави в особі Радомишльської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Радомишльської міської ради 30 232,46 грн. майнової шкоди посилаючись на те, що Коростишівською окружною прокуратурою установлено порушення інтересів держави щодо не відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. Так, відповідачем [PERSON] внаслідок незаконної порубки дерев, що встановлено вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.07.2020, було заподіяно шкоду державі в особі Радомишльської міської ради, розмір якої становить 30 232,46 грн. На даний час відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано заподіяну шкоду, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Прокурор зазначив, що даний позов ним заявлено саме в інтересах Радомишльської міської ради, оскільки порушення вчинено на її території, тому грошові стягнення за шкоду, заподіяну вчиненими на її території порушеннями вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, сплачуються на розподільчий рахунок цієї міської ради. Ухвалою від 27.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10.09.2021. Копії ухвали направлено сторонам та встановлено строк для подачі до суду відзиву (а.с.28,29,30). 25.08.2021 від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, в яких останній просить суд відмовити в задоволенні заявлених вимог повністю посилаючись на те, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 01.02.2021, яке набрало законної сили 21.04.2021, відмовлено в задоволенні позову прокурора про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Вказане рішення не було змінено апеляційною інстанцією, тому вважає, що всі підстави, що зазначені в описовій частині є встановлені, перевірені та достовірні. Окрім того, прокурором не надані докази того, що були порушені інтереси Радомишльської міської ради, так як вироком Радомишльського районного суду встановлено факт завдання шкоди лише ДП «Радомишльський лісгосп АПК». Працівники поліції вилучили незаконну зрубану деревину, таким чином деревина вилучена, збитки повністю відшкодовані, тому позов є безпідставним (а.с.34-38). Ухвалою від 10.09.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 12.10.2021 (а.с.51). 12.10.2021 надійшла заява від [PERSON] в якій просить суд долучити до матеріалів справи квитанції про направлення позивачу відзиву (а.с.53,54,55). В судове засідання сторони не з`явились, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позов не визнає (а.с.56,60). Представник особи, в інтересах якої прокурором пред`явлено позов, в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, заяв чи клопотань до суду не надавав. Ураховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", заяву представника позивача про розгляд справи без їх участі та те, що явка учасників справи в суд не визнавалася обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, враховуючи також факт продовження карантинних заходів з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності учасників справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.11.2019 відповідач [PERSON] з метою заготівлі деревини для виготовлення меблів, близько 15 год. 00 хв., усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, на автомобілі УАЗ-451, державний номерний знак [NUMBER] , приїхав у 27 квартал 52 лісового масиву Вишевицького лісництва ДП «Радомишльський лісгосп АПК», що розташований поблизу м. Радомишль Житомирської області, де всупереч установленого законом порядку, не маючи дозвільних документів на проведення рубки, з корисливих мотивів, умисно, за допомогою бензопили марки «Goodluck GL4500E», зрізав три дерева вільхи, чим заподіяв ДП «Радомишльський лісгосп АПК» істотну шкоду на загальну суму 30232,46 грн. Зазначені обставини встановлені вироком Радомишльського районного суду від 14.07.2020 у справі №289/2173/19. Вказаний вирок суду набрав законної сили 14.07.2020 (а.с.17-20). В ч. 6 статті 82 ЦПК України зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вирок суду є преюдиційним лише щодо вказаних обставин, а не щодо того, кому завдано шкоди, тобто державі в особі якого органу. Із Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №073835, виданого 15.02.2007 вбачається, що ДП «Радомишльський лісгосп АПК» Житомирська область м. Радомишль на підставі розпорядження Радомишльської районної державної адміністрації від 06.09.2005 №179 є постійним користувачем земельної ділянки площею 33,4 га, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення лісового господарства (а.с.9,10). 05.12.2019 директором ДП «Радомишльський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агро лісогосподарського підприємства «ЖИТОМИРОБЛАГРОЛІС» направлено до Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області документи, які були складені під час виявлення незаконної порубки дерев породи Вільха в кварталі 27 виділі 52 Вишевицького лісництва ДП «Радомишльський лісгосп АПК» (а.с.15). З матеріалів справи вбачається, що розмір шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту на території ДП «Радомишльський лісгосп АПК» Вишевицького лісництва квартал № 27 вид. 52 становить 30232,46 грн. (а.с.12). Судом встановлено, що незаконна порубка лісу була вчинена [PERSON] в лісовому масиві Вишевицького лісництва ДП «Радомишльський лісгосп АПК» (квартал №27, виділ №52), що знаходиться в адміністративних межах Великорачанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.11). Суд вважає ці докази є належними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування і підтверджують обставини, що викладені у позовній заяві, і одночасно вони є допустимими, оскільки суд не установив порушення установленої законом процедури при їх одержанні, а тому сукупність цих доказів достовірно підтверджує дійсні обставини справи, а саме той факт, що відповідач спиляв три дерева породи вільха без відповідного дозволу і тим самим спричинив шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 30232,46 грн. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 01.02.2021 у задоволенні позову виконувача обов'язків керівника Коростишівської місцевої прокуратури старшого радника юстиції Гордієнка С.В. в інтересах держави в особі Радомишльської міської ради до [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дочірнього підприємства «Радомишльський лісгосп АПК» про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища - відмовлено, яке постановою Житомирського апеляційного суду від 11.04.2021 залишено без змін з посиланням на те, що прокурор просив стягнути матеріальну шкоду саме на користь третьої особи у справі - ДП «Радомишльський лісгосп АПК». При цьому в постанові Житомирського апеляційного суду від 11.04.2021 зазначено, що прокурор вправі звернутись до суду з позовом, правильно визначивши вимоги позову в частині особи, на користь якої він просить стягнути майнову шкоду (а.с.39-42,43-48), тому доводи відповідача щодо наявності рішення суду з одного і того ж предмету спору у даній справі не заслуговують на увагу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Доводи відповідача про те, що позовна заява подана особою, яка не має повноважень для звернення до суду в інтересах держави в особі Радомишльської міської ради є не обґрунтованими виходячи з наступного. У відповідності до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом. Так, згідно зі статтею 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв'язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів великої кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43). З листа Радомишльської міської ради № 01-22/1141 від 31.05.2021 на запит прокурора вбачається, що Радомишльська міська рада не подавала до суду позов про відшкодування шкоди внаслідок порушень вимог законодавства про охорону навколишнього середовища [PERSON] (а.с.23). Таким чином, прокурором обґрунтовано пред'явлено позов в інтересах держави в особі Радомишльської міської ради, оскільки орган місцевого самоврядування ухилився від вжиття заходів, спрямованих на забезпечення відшкодування заподіяної [PERSON] матеріальної шкоди, що вбачається з матеріалів справи. Твердження відповідача про відшкодування ним збитків з посиланням на те, що працівники поліції вилучили зрубану ним деревину, а отже збитки повністю відшкодовані, а позов є безпідставним суд вважає помилковими та необґрунтованими, так як вилучення деревини не свідчить про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. При цьому шкода обраховується не вартістю деревини, а завдана довкіллю, екології, порядку використання, охорони та відтворення лісу. За змістом статей 68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Незаконно добуті в природі ресурси та виготовлена з них продукція підлягають безоплатному вилученню, а знаряддя правопорушення - конфіскації. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Досліджені в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в сукупності підтверджують факт причетності саме відповідача до незаконної, без відповідного дозволу, порубки трьох дерев вільхи в кількості 3 штук на території Радомишльської міської ради Житомирської області, чим було спричинено шкоду навколишньому природному середовищу, розмір якої згідно відомості обчислення розміру шкоди становить 30232,46 грн. Причинний зв'язок між протиправними діями відповідача і заподіяною шкодою очевидно простежується із сукупності досліджених доказів, оскільки відповідач здійснив порубку дерев до ступня припинення росту. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів на доведення відсутності своєї вини відповідачем суду не надано. Спричинені збитки на даний час ні повністю, ні частково відповідачем не відшкодовані. Відповідно до ст. 66 Конституції України, кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно положень ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. В статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України (у редакції на час спірних правовідносин) встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Великорацька сільська рада Радомишльського району Житомирської області, на території якої відповідач здійснив незаконну порубку дерев (а.с.11), правонаступником якої є Радомишльська міська рада Житомирської області. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що Радомишльська міська рада є належним позивачем у справі, оскільки відповідач здійснив незаконну порубку дерев на її території, розподілення коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів здійснюватиметься згідно вимог статей 29, 69-1 Бюджетного кодексу України, вина [PERSON] у завданні шкоди внаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили і ним не був оскаржений. Розмір завданої шкоди розраховано згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу», а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Висновок суду не суперечить висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 27.06.2018 у справі №364/1080/16-ц.

Outcome: approved