Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Велигура Ганна Костянтинівна. В позовній заяві зазначала, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . На квартиру [ADDRESS] [PERSON] 15 березня 2006 року склав заповіт на ім`я позивача, квартира [ADDRESS] заповітом охоплена не була, тому її спадкування здійснюється за законом. Інших спадкоємців за заповітом чи законом у [PERSON] немає, заяв про прийняття спадщини, що відкрилася після його смерті, крім позивача, ніхто не подавав. 07.10.2019р. приватним нотаріусом ЗМНО Велигурою Г.К., на підставі заяви позивача було заведено спадкову справу № 26/2019 стосовно [PERSON] , померлого [INFO] . Нотаріусом були надані роз`яснення про те, що позивач не є родичем спадкодавця, а вона має можливість спадкувати квартиру [ADDRESS] відповідно до ст. 1264 ЦК України, згідно якої у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини за рішенням суду. Місце проживання [PERSON] згідно довідки виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.10.2019р. №04-07/3/18046 на день відкриття спадщини було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . ЇЇ місце проживання на день відкриття спадщини зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, з початку 2000 р. мати позивача [PERSON] вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON] . Вони стали постійно проживати однією сім`єю разом по [ADDRESS] .22.10.2005р. мати та [PERSON] уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу мати взяла прізвище [PERSON] . Позивач вважала [PERSON] своїм вітчимом. З 02.03.2006р. і по теперішній час вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і вони втрьох жили однією сім`єю за вказаною вище адресою, мали спільний побут, разом харчувалися, робили покупки, позивач допомагала батькам, піклувалася про них. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті позивач з [PERSON] продовжували жити однією сім`єю за вказаною вище адресою до смерті останнього. Позивач здійснила поховання [PERSON] . Отже, наведені обставини свідчать про те, що з 2000р. [PERSON] проживала однією сім`єю із [PERSON] до відкриття спадщини, що настало [INFO] , а тому просила суд встановити факт що вона проживала з [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років. Ухвалою від 18.12.2019 року відкрито загальне провадження у справі за позовом [PERSON] до Запорізької міської ради, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Велигура Ганна Костянтинівна про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Витребувано у приватного нотаріуса належним чином завірену копію спадкової справи №26/2019, заведеної після смерті [PERSON] 27.01.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого відповідач просить розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення з урахуванням наданих заперечень. Ухвалою суду від 28.01.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового засідання, задоволено клопотання про виклик свідків. Під час судового розгляду [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та будучи допитана судом в якості свідка, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та приведена до присяги пояснила, що приблизно на початку 2000 р. її мати [PERSON] почала проживати однією сім`єю з [PERSON] . Вони проживали однією сім`єю, по [ADDRESS] . [PERSON] ставився до неї як до рідної дочки, оскільки своїх дітей у нього не було. А позивач також ставилася до вітчима як до рідного батька. У жовтні 2005р. мати позивача та [PERSON] уклали шлюб і мати взяла прізвище [PERSON] і вони продовжили проживати за адресою: [ADDRESS] , втрьох жили однією сім`єю за вказаною вище адресою, мали спільний побут, разом харчувалися, робили покупки, позивач допомагала батькам, піклувалася про них. З 2006 року позивач також зареєстрована за цією адресою. [INFO] померла мати [PERSON] , у [PERSON] були проблеми зі здоров`ям і вони з вітчимом після смерті матері продовжували жити однією сім`єю аж до смерті [PERSON] . Позивач допомагала йому з ліками, доглядала його до смерті та здійснила поховання [PERSON] . Також зазначила, що [PERSON] під час його роботи інженером було також надано квартиру у гуртожитку, по [ADDRESS], в якій він інколи залишався ночувати, іноді працював -складав проекти, однак мешкали вони разом по [ADDRESS] вітчим зареєструвався, що менше платити за квартиру по [ADDRESS] . Також зазначила, що вітчим їй заповів цю квартиру по [ADDRESS] ще у 2006 році, однак щодо квартири по [ADDRESS] заповіту не складено, і вона спадкується за законом, а оскільки вона одна звернулася із заявою про спадщину, дітей та родичів інших у [PERSON] немає, просить суд задовольнити її вимоги. Свідок [PERSON] надала суду показання, що знайома з [PERSON] з 1991 року. [PERSON] проживала по [ADDRESS] , і свідок часто навідувала їх родину, була знайома з матір`ю позивача - [PERSON] та вітчимом [PERSON] , вони жили однією родиною, піклувалися один про одного, вели спільне господарство. Коли у 2018 році померла мати позивача, [PERSON] продовжила проживати разом із вітчимом, підтримувала його, доглядала його, оскільки у нього були проблеми з серцем, вони разом із позивачем в аптеці купували для нього ліки, [PERSON] аж до смерті доглядала [PERSON] , він помер [INFO] . Свідок [PERSON] надав суду показання, що з батьком [PERSON] був знайомим більше 20 років, вони працювали разом і свідок неодноразово бував у них в гостях. Він знає цю родину дуже давно. У 1999 році [PERSON] познайомився з [PERSON] , жили втрьох однією родиною разом із [PERSON] і, оскільки у [PERSON] своїх дітей не було, ставився дуже добре до [PERSON] - дочки [PERSON] і вважав її своєю дочкою. У 2005 році [PERSON] і [PERSON] розписалися, вже на цей час вони жили втрьох по [ADDRESS], мати [PERSON] , батько [PERSON] і дочка [PERSON] однією сім`єю ще з 1999 року. Коли мати [PERSON] -дружина [PERSON] померла, за [PERSON] продовжила доглядати [PERSON] , вона піклувалася про нього, мешкали вони завжди з вітчимом разом, купувала ліки аж до смерті [PERSON] . Також зазначав, що йому відомо про наявність у [PERSON] квартири по [ADDRESS], яку йому видали під час роботи інженером. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений надав до суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі . Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, врахувавши показання допитаних судом свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення даного спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] . [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . [INFO] мати позивача - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, серія [NUMBER] від 22 жовтня 2005 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище [PERSON] . З 02.03.2006 р . і по теперішній час [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , а [INFO] - вітчим [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . На квартиру [ADDRESS] [PERSON] 15 березня 2006 року склав заповіт на ім`я [PERSON] , який був посвідчений 15.03.2006 р. нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Гришиною Є.Г. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (стаття 1222 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина друга статті 1223 ЦК України). За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. З огляду на встановлення відсутності заповіту після смерті [PERSON] його майно, яке неохоплено заповітом мають успадкувати спадкоємці за законом. Відповідно до частин першої, другої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Квартира [ADDRESS] заповітом охоплена не була, тому її спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом чи законом у [PERSON] немає, заяв про прийняття спадщини, що відкрилася після його смерті, крім [PERSON] заяв про прийняття спадщини ніхто не подавав, що встановлено зі спадкової справи № 26/2019. Отже, спадкування квартири [ADDRESS] здійснюється на підставі ст. 1264 ЦК України. 07.10.2019р. приватним нотаріусом ЗМНО Велигурою Г.К., на підставі заяви [PERSON] було заведено спадкову справу № 26/2019 стосовно [PERSON] , померлого [INFO] Нотаріусом Харитоновій Н.О. були надані роз`яснення від 07.11.2019р. №295/02-14 такого змісту: «до майна, не охопленого заповітом [PERSON] , складеним на Вашу користь та посвідченим 15.03.2006р. Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, увійшла квартира [ADDRESS] . Отже, спадкування вказаного об`єкту нерухомості відповідно до ст. 1223 ч. 2 ЦК України здійснюється за законом. Інші особи із заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , не зверталися. Місце проживання [PERSON] згідно довідки виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.10.2019р. №04-07/3/18046 на день відкриття спадщини було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] на день відкриття спадщини зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене та приписи Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для отримання свідоцтва про право на спадщину на законом необхідно надати рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини». У зв`язку з цим, враховуючи роз`яснення приватного нотаріуса Велигури Г.К., необхідно в судовому порядку встановити факт проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як зазначено, у ч.4 даної статті, - сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто, ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, проживання в одному приміщенні, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Крім того, Рішенням КСУ у справі N 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України та ін. про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", визначено, що до кола членів сім`ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки, проте членами сім`ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення з спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», при вирішенні спору на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом слід враховувати правила ч. 2 ст. З СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами ; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 77 ЦПК України). Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Суд вважає, що надані позивачем докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми і у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, дані про їх заінтересованість в результатах розгляду справи відсутні. Відповідні обставини вбачаються і з показань допитаних судом свідків, які прийняті судом як такі, що відповідають дійсним обставинам, оскільки вони чітко вказують на події, що мали місце у 2000- 2019 роках, є логічними, послідовними, та відповідні свідки жодним чином не заінтересовані у результаті розгляду даної справи по суті. З огляду на те, що на факт свого спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини позивачем [PERSON] підтверджено: показаннями свідків та письмовими доказами, тоді як відповідачем, не надано доказів на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду, позивач довела належними і допустимим доказами ту обставину, що вона понад п`ять років до смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спільно проживала з ним, була пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, які полягали у взаємодопомозі один одному, здійснила поховання, то на думку суду в даному випадку достатньо підстав вважати, що [PERSON] у вказаний період, тобто більше п`яти років, проживала однією сім`єю із [PERSON] , що надає їй право на спадкування після смерті [PERSON] . Встановлення даного факту, іншим шляхом неможливе, а встановлення даного факту позивачу необхідно для вирішення спадкових прав, а тому суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved