Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Одеської області (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), [PERSON] (далі - відповідач-1) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач являючись матір'ю дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не займається вихованням дітей, не приділяє увагу їх навчанню, не забезпечує їх належним харчуванням та тримає квартиру в антисанітарному стані, дуже часто не знаходиться дома, веде розгульний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого було прийнято рішення про направлення дітей до закладу соціального захисту дітей. З моменту поміщення дітей до притулку, відповідач жодного разу не провідала дітей, не змінила свій спосіб життя, а тому позивач вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дітей. Так, відповідач-1 [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який також не приділяє належної уваги дитині, не створює умов для її розвитку та комфортного проживання, не цікавиться долею дитини, жодного разу не відвідав дитину у притулку, а тому позивач вважає доцільним позбавити відповідача-1 батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання дитини [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала та надала до суду довідку закладу соціального захисту дітей, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився. На адресу суду повернувся конверт, в якому їй направлялася судова повістка, з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що відповідач у відповідності до положень ч.5 ст.74 ЦПК України є такою, яка повідомлена про час та дату розгляду справи належним чином. Відповідач-1 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про ознайомлення з датою та часом судового засідання, заяв та клопотань до суду не надав, отже суд визнає його неявку з неповажних причин. Раніше, у судовому засіданні, яке було призначене на 03 листопада 2017 року, відповідач-1 заперечував проти задоволення позову в частині відносно нього, зазначив, що був зайнятий на роботі, тому не мав змоги відвідувати дитину. Прокурор у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надавав. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних, встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. Відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей. Відповідач-1 є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та довідкою, виданою Іванівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області. Відповідно до копії Наказу №98/2013 про здійснення соціального приводу, сім'я [PERSON] була взята під соціальне супроводження, як така, що опинилася у складних життєвих ситуаціях. Відповідно до характеристики від Знам'янської сільської ради, відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, за дітьми не доглядає, в квартирі, де вона проживає разом з дітьми та [PERSON] брудно, відсутні продукти харчування та чистий одяг, що також підтверджується актом обстеження житлових умов. Рішеннями виконкому Знам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області від 21.10.2016 року та 29.11.2016 року було неодноразово попереджено [PERSON] та [PERSON] про необхідність здійснення належного догляду за дітьми, що підтверджується копією рішення. Відповідно до рішення виконавчого комітету Знам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області від 08.07.2017 року, дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було вилучено від матері та батька, як таких які опинилися у складних життєвих обставинах із подальшим влаштуванням до Іванівської ЦРЛ, що підтверджується копією рішення. Комісія з питань захисту прав дитини Іванівської районної державної адміністрації Одеської області 29 серпня 2017 року вирішила визнати за доцільне позбавлення відповідача та відповідача-1 батьківських прав відносно їх дітей, що підтверджується висновком, долученим до матеріалів справи. Відповідно до довідки, виданої комунальним закладом «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» від 19.09.2017 року, за час перебування дітей [PERSON] та [PERSON] в притулку, а саме з 27.07.2017 року по теперішній час їх ніхто не відвідував та їх долею не цікавився, про що в матеріалах справи наявна копія довідки. Відповідно до довідки, виданої комунальним закладом «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини 33 «Сонечко»» від 01.11.2017 року, за час перебування дітей [PERSON] та [PERSON] в притулку, а саме з 01.09.2017 року по теперішній час їх ніхто не відвідував та їх долею не цікавився, про що в матеріалах справи наявна копія довідки. Також, відповідно до матеріалів справи, дитина [PERSON], [INFO] року на момент відібрання дітей, а саме [INFO] дитини зареєстровано не було. Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, що передбачено ст. 150 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, відповідно до ст.164 СК України. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст.191 СК України). Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч.1 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дітей та не виконання батьківських обов'язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, що виражається в незабезпечені їх харчуванням, медичним доглядом та не бажанням забезпечити стабільні й гармонійні умови для їх життя. За час перебування дітей у притулку не відвідували їх, з дітьми або керівництвом закладу жодного разу не спілкувалась. Оцінюючи поведінку відповідачів, слід зауважити, що судом встановлені обставини їх винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками, які свідчать про умисне ухиляння ними від виховання дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачів слід позбавити батьківських прав, та стягнути з них аліментів на утримання дітей. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16, 17, 18, 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " де пленум роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи справу

Outcome: approved