Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 03.04.2009 року, шлюб зареєстровано Водянською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області під актовим записом № 6. З відповідачем від шлюбу мають дітей доньку [PERSON] Ію Андріївну, [INFO], сина [PERSON], [INFO] Спочатку спільне життя складалося, але останні роки вони не можуть разом виконувати сімейні обовязки, постійно сваряться в присутності дітей. На даний час час разом не проживають, бажає розірвати шлюб, оскільки проживання з ним однією сімєю та збереження шлюбу вже неможливо. Спільне проживання вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Відповідач ухиляється від обовязку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей. Просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1700 грн.. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня подання позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі за зареєстрованим у встановленому порядку місцем\~ його проживання, про що свідчать повернуті на адресу суду поштові відправлення з відміткою «отримано особисто» та «за закінченням терміну зберігання», а також від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 03.04.2009 року уклали шлюб, який зареєстрований Водянською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області під актовим записом № 6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 060464. Від шлюбу мають дітей доньку [PERSON] Ію Андріївну, [INFO], (свідоцтво про народження серії 1-ЖС № 126335 від 15.10.2009 р.), сина [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії 1-ЖС № 267575 від 19.12.2014 р.) Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності зі ст.ст. 180\~і\~181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідач, як батько зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обовязок обох батьків утримувати дітей і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти в розмірі 1700 грн. і до досягнення дітьми повноліття. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає, позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 640 грн. та на користь держави 640 грн.

Outcome: approved