Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У квітні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що 22 вересня 2011 року з відповідачем укладений кредитний договір, відповідно до якого останній відкрив картковий рахунок у національній валюті з наданням платіжної картки та здійсненням обслуговування на умовах тарифного пакету "Visa Класичний" з відкриттям відкличної кредитної лінії, ліміт якої банком встановлюється самостійно у 3000,00 грн., погашення овердрафту за якою держателем картки повинно здійснюватись щомісяця за попередній звітний період у визначені строки з виплатою відсотків за користування кредитною лінією, проте відповідачем в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 06 квітня 2015 року в сумі 3133,20 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 1535,49 грн., простроченого тіла кредиту в сумі 543,33 грн., заборгованості за відсотками 1054,38 грн., а також судові витрати у справі в сумі 243,60 грн. В позовній заяві представник позивача клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що 22 вересня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №005-03506-220911, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.2-3), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк відкриває картковий рахунок №26254905127157 в національній валюті України гривні, випускає та надає держателю платіжну картку Visa International та/або MasterCard Worldwide та/або ВОПС Дельта з ПІН-кодом до неї, здійснює обслуговування на умовах тарифного пакета «Кредитна карта №1 на все (MC Standart)» згідно додатку до договору №1 (п.1.2 договору), тобто зі сплатою обовязкового мінімального платежу (преамбула тарифів), що складається із частки обовязкового погашення кредиту в розмірі 5% від суми використаних коштів станом на день розрахунку, нарахованих процентів за кредит в розмірі 0,0001% річних (п.1.6.1 тарифів), процентів на позитивний залишок в розмірі 3% (п.1.6.2 тарифів), проценту за недозволений овердрафт 48% річних (п.1.6.3 тарифів), плати за обслуговування кредитного залишку в розмірі 3,15% від суми використаних кредитних коштів (п.1.7 тарифів). Відповідно до п.1.3., п.1.5 договору банк надає кошти держателю картки шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії з лімітом, розрахованим банком самостійно за даним договором 3000,00 грн., для розрахунків за товари та послуги, інші споживчі потреби, здійснюючи кредитування в межах кредитної лінії протягом 364 календарних днів з наданням кожної наступної кредитної лінії після спливу строку надання попередньої на умовах даного договору без підписання додаткових угод. Відповідач за цим договором, отримавши кошти на кредитну карту, що підтверджується розпискою в одержанні такої картки та випискою по рахунку (а.с.3, 7) зобовязався здійснювати погашення частини суми заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць, заборгованості за овердрафтом, сплачувати суму процентів та пені у разі пропущення строків погашення кредиту і процентів у відповідності до умов п.2 договору та згідно з тарифами, які є обовязковим додатком до договору. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки відповідно до ст. ст.1048, 1056-1 цього Кодексу України. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 7), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останнім не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України не сплачував тіло кредиту та комісії і з порушенням ст. 529 ЦК України відступив від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 6 квітня 2015 року прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту на суму 2078,82 грн., з яких прострочене тіло - 543,33 грн., залишок тіла кредиту - 1535,49 грн., а також відсотки в сумі 1054,38 грн., що відповідно підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved