Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2012 року, від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. На даний час позивачкою подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося і сторони проживають окремо. Син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дитини і матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка знаходиться в декретній відпустці і також потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. А тому вона змушена звернутись до суду з зазначеним позовом, який просить задовольнити і стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, а також на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку. В судове засідання позивач не зявилась, надала через канцелярію суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, підтримує позовні вимоги, які просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ст.. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, але ще перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.11.2012 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та копією свідоцтва про одруження. В суді також встановлено, що син знаходиться на утриманні матері, яка бажає офіційно отримувати аліменти на утримання малолітнього. Спільне подружнє життя між сторонами не склалося, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, позивачка не може самостійно утримувати дитину. В даний час позивачка не працює, знаходиться в декретній відпустці, син проживає разом з нею. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття, тому відповідач, як батько, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина до досягнення ним повноліття, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до п. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved