Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У жовтні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діють від свого імені та як законні представники неповнолітніх [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Виконкому Миколаївської міської Ради, яким просили висели відповідачів та неповнолітні дітей з квартири [ADDRESS] зі зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В позовній заяві зазначили, що 28.11.2012 року уклали з ТОВ «ФК «Вектор Плюс»» договір факторингу, за яким до них перейшло право вимоги за кредитним договором №1401/0507/88-016, укладеним 30.05.2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 30000 доларів США. В забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 30.05.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір на підставі якого вона передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. 01.07.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення заборгованості [PERSON] за кредитним договором на квартиру [ADDRESS]. На даний час в квартирі проживають відповідачі та двоє неповнолітніх дітей, яких представник ТОВ «Кредитні ініціативи» просить виселити у відповідності до положень ст..109 ЖК України. До судового засідання представник позивача не з'явився, надали суду заяву, у якій зазначили, що позовні вимоги підтримують, просять розглянути справу за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечують. До судового засідання відповідачі та представник третьої особи не з'явилися повторно, поважності причин неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином. З відома представника позивача, суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом приймалось рішення на підставі доказів, що є у матеріалах справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного Як встановлено в судовому засіданні 30.05.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (який в подальшому змінив назву на ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №1401/0507/88-016, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 30000 доларів США строком до 30.07.2017 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 14 відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору у цей же день між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 624, відповідно до умов якого відповідач передала у іпотеку банку, належну їй на праві приватної власності, на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва №2-2841/2007 від 03.05.2007 року - квартиру [ADDRESS] загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м.. Згідно розділу 12 іпотечного договору банк має право у випадку невиконання основного зобов'язання, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке може здійснюватись за рішенням суду, виконавчого напису нотаріуса, або шляхом позасудового врегулювання за вибором іпотекодержателя. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON]. не виконувалися, у зв'язку з чим, 01.07.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис №4350 про звернення стягнення з [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1401/0507/88-016 від 30.05.2007 року на користь ПАТ «Сведбанк» на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS]. 28.11.2012 року між ТОВ «Вектор плюс» та ПАТ «Сведбанк» було укладено договір факторингу №15 , за умовами якого ПАТ «Сведбанк» продало (переуступило) ТОВ «Вектор плюс» права вимоги за кредитними договорами (перелік яких міститься у Додатку 9 до цього Договору), а останнє прийняло право вимоги за кредитним договором. У цей же день між ТОВ «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Вектор плюс» продало (переуступило) ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними договорами (перелік яких міститься у Додатках 7А та 7Б до цього Договору) та договір про передачу прав за іпотечним договором. Згідно ст. 512 ч.1 п.1 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому у відповідності до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином до ТОВ « Кредитні ініціативи» перейшли всі права ПАТ «Сведбанк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1401/0507/88-016 від 30.05.2007 року. Відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень ст..109 ч.3 ЖК України - звернення стягнення на передане в іпотеки жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають в ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Викладений порядок також закріплений ст..40 Закону. При цьому, особи, які проживають у зазначених приміщенях на умовах договору найму (оренди) не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку, договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Відповідно до довідки Ф-3 ЖКП «Бриз» №1573 від 24.07.2013 року, у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та неповнолітні [PERSON], 2004 року народження та [PERSON], 2010 року народження. Судом було встановлено, що всі мешканці квартири були зареєстровані у ній, після укладання іпотечного договору. Таким чином на момент укладення договору іпотеки малолітні діти [PERSON] та [PERSON] не мали ні права власності ні права користування предметом іпотеки. 12.09.2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» за вихідним номером 753-102, відповідачам було направлено вимогу про звільнення, в добровільному порядку, протягом одного місяця з дня отримання вимоги, спірного житлового приміщення та зняття з реєстрації у відповідному органу реєстрації місця проживання громадян, в тому числі і щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] Відповідно до наданих матеріалів, вимогу про звільнення квартири відповідачі отримали 20.09.2013 року, однак до теперішнього часу у добровільному порядку її не виконали. Відповідно до п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Вказана правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України по справі №6-57ц12 від 12 березня 2012 року, що є обов'язковою відповідно до ст. 360-7 ЦПК України). Відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Тобто питання про зняття з реєстрації особи нерозривно пов'язане від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового та цивільного законодавства. Приймаючи до уваги, що є всі правові підстави для виселення відповідачів з спірного житлового будинку, а отже і наявні підстави для зняття відповідачів з реєстраційного обліку у ВГРМФЛ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ТОВ «Кредитні ініціативи» вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст..88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по 28,68 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved