Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просила суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 по 2009 роки. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що Відповідач бачився з сином останній раз у 2010 році . З того часу життям сина не цікавиться, участь у його вихованні та утриманні не приймає. Крім того, зазначає, що у 2013 році позивач уклала шлюб з [PERSON] . Стверджує, що незважаючи на те, що ні позивач , ні її новий чоловік, проти спілкування [PERSON] з сином не заперечували, Відповідач самоусунувся від виховання дитини. Також позивач пояснила, що з 2013 року обов`язки батька для [PERSON] виконує її чоловік - [PERSON] , який має бажання усиновити [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд про задоволення позовних вимог. Ухвалою суду від 13.04.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження. Копія ухвали направлена учасникам справи , також копія позовної заяви направлена відповідачу та третій особі. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. У встановлений в ухвалі строк відзиву на позовну заяву не надав, жодних інших клопотань від нього до суду не надходило. 02.09.2020 від представника Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно наданого висновку, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , 2006 р.н. Також представник третьої особи просила суд здійснювати подальший розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи та зібрані письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] .(а.с.12) 10.04.2009 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано , що підтверджується відповідним свідоцтвом . (а.с.13) 01.10.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва. (а.с.14) Матеріали справи свідчать, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дитини. Більш того, відповідач не скористався своїм правом спростувати вищенаведені обставини, не виявив бажання висловити свою позицію відносно заявлених позивачем вимог. Відповідно до наданого Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією висновку, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , 2006 р.н. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За таких фактів та відповідних їм правовідносинам, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить за можливе задовольнити позов, позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина . Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач участі в матеріальному утриманні сина не бере, добровільно аліменти на дитину не сплачує. Враховуючи вищенаведене, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1109,00 грн. щомісячно. В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення з Відповідача аліментів за останні десять років у розмірі 139 189,00 грн. Адже, такі вимоги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх отримати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відтак,позов підлягає задоволенню,але в частині. Судові витрати у справі, за вказаного рішення, суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved