Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Представник позивачки адвокат Хіжняков І.В. 06.10.2020 в інтересах позивачки звернувся до суду із позовом, згідно з яким просить здійснити поділ спільного майна подружжя (сторін у справі). Стороною позивача неодноразово подано уточнену позовну заяву, востаннє - 08.04.2021. За її змістом позивачка просить здійснити поділ спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на легковий автомобіль TOYOTA COROLLA, рік випуску 2008, номер шасі: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , вартістю 179 090,00 гривень, 1/2 земельної ділянки, загальною площею 7,4482 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310494000:02:004:0081, шо розташована за адресою: Нововасилівська сільська рада міста Бердянськ Запорізької області, КСП «Таврія», д.п.№27, пай №4 вартістю 80 988,19 гривень; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю 990 450,00 гривень, земельну ділянку, загальною площею 0.063 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310400000:01:006:0230, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 61 060,00 гривень. В обґрунтування вимог вказує, що сторони перебували у шлюбі з 12.10.2007, який 21.07.2020 розірваний на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (справа №310/3985/20). У період перебування у шлюбі сторонами набуте наступне майно: земельна ділянка, кадастровий номер 2310400000:01:006:0230, для побудови житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на якій побудований житловий будинок за зазначеною адресою. Крім того, придбана 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер 2310494000:02:004:0081, що розташована за адресою: Нововасилівська сільська рада міста Бердянськ Запорізької області, КСП «Таврія», д.п.№27, пай №44 та легковий автомобіль TOYOTA COROLLA, 2008 року випуску. номер шасі: [NUMBER] , д.н. [NUMBER] . Загальна вартість спільного майна складає суму 1 311 588,19 гривень. На час звернення до суду майно зареєстровано за позивачкою. За доводами позивачки, оскільки вказане майно придбане саме в період шлюбу, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. На підставі наведеного, із посиланням на ст. 319, 369 ЦК України, ст.60, 69,71 СК України, враховуючи, що поділ майна подружжя в позасудовому порядку неможливий, позивачка просить задовольнити позов у визначений спосіб, здійснивши поділ майна. Ухвалою судді від 13.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження, визначено дату, час та місце проведення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 25.01.2021 в порядку витребування доказів зобов`язано ЗРФ ДП "Національні інформаційні системи" надати інформацію щодо реєстрації права власності на спірний автомобіль марки Toyota, модель Corolla, 2008 р.в., р.н. [NUMBER] , чорного кольору, з часу першої реєстрації, а саме, з 13.08.2009, оголошено перерву в підготовчому засіданні. Згідно з відповіддю, яка надійшла на виконання ухвали суду 22.02.2021, рекомендовано звернутись для отримання відомостей до Регіонального сервісного центру МВС України. Ухвалою суду від 05.03.2021 в порядку витребування доказів зобов`язано Регіональний сервісний центр МВС України в Запорізькій області надати інформацію щодо реєстрації права власності на спірний автомобіль марки Toyota, модель Corolla, 2008 р.в., р.н. [NUMBER] , чорного кольору, з часу першої реєстрації, а саме, з 13.08.2009, оголошено перерву в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 12.04.2021 відмовлено у затвердженні мирової угоди, укладеної між сторонами по даній цивільній справі, постановлено підготовче засідання у цивільній справі продовжити. У підготовчому засіданні представник позивачки адвокат Хіжняков І.В. підтримав вимоги уточненої позовної заяви, а також обставини, викладені у ній, просив задовольнити позов, проти прийняття визнання позову, висловленого відповідачем, не заперечував. Позивачка після проголошення ухвали про відмову у затвердженні мирової угоди, укладеної між сторонами, у судовому засіданні участі не приймала, що, враховуючи надані представникові повноваження, не заважає розгляду справи. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч.4 ст.174 ЦПК України, відзиву на уточнену (остаточну) позовну заяву від 06.04.2021, подану 08.04.2021, не подав. В підготовчому засідання заявлені позовні вимоги, викладені у вказаній редакції позовної заяви, яку отримав 10.04.2021, визнав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення рішення у зв`язку із таким визнанням у підготовчому засіданні. Подав письмову заяву про визнання позову. Згідно з ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.49, ч.1,4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, розглянувши позовну заяву, дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню. Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. Розглянувши позовну заяву, яку беззаперечно визнав відповідач, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2007, який розірваний на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.07.2020 у цивільній справі №310/3985/20, пр. 2/310/1696/20, яке набрало законної сили 21.08.2020, що відповідно до ч.2 ст.114 СК України є моментом припинення шлюбу. Дата укладення шлюбу встановлена у мотивувальній частині вказаного рішення суду, не заперечується сторонами та не підлягає доведенню відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України. Судом досліджено письмові докази на підтвердження виникнення права власності на спірні об`єкти нерухомого та рухомого майна, надані стороною позивача: Відповідно до договору купівлі-продажу від 05.05.2017, [PERSON] придбала та прийняла у власність земельну ділянку, площею 0,0630 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2310400000:01:006:0230. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Дмитренко М.Р. за р.№575 від 05.05.2017. Відповідно до п. 4.1 договору право власності виникає з дня державної реєстрації. Згідно з п.5.3 договору відчужувана земельна ділянка вільна від забудови. За змістом п. 5.7 договору купівля земельної ділянки вчиняється за письмовою згодою чоловіка [PERSON] [PERSON] , викладеною у письмовій заяві, посвідченою приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Дмитренко М.Р. за р.№574 від 05.05.2017. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 246815682 від 03.03.2021, сформованої на електронних запит головуючого судді [PERSON] , на земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1240891323104, загальною площею 0,063 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2310400000:01:006:0230, 05.05.2017 здійснено державну реєстрацію (індексний номер рішення 35067108 від 05.05.2017), номер запису про право власності 20277145, запис здійснений державним реєстратором приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Дмитренко М.Р. на підставі наведеного вище договору купівлі-продажу, р.№575 від 05.05.2017. Право приватної власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] . Згідно з висновком про ринкову вартість земельної ділянки, наданого ТОВ «Некос+» станом на 31.07.2020 ринкова вартість зазначеної земельної ділянки становить 61 060,00 гривень. Сторонами під час шлюбу побудований будинок садибного типу, за адресою розташування цієї земельної ділянки. Так, технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовлений на замовлення [PERSON] 31.01.2020 КПТІ Бердянської міської ради, відповідно до експлікації до схеми розташування будівель і споруд, у технічному паспорті зазначений житловий будинок, двоповерховий, загальною площею 172,1 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., літера А, ворота №1,2, паркан №3. Самовільні будівлі відповідно до зазначеної технічної документації відсутні. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 246816075 від 03.03.2021, сформованої на електронних запит головуючого судді [PERSON] , на житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №2029962923104, загальною площею 172,1 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., опис: житловий будинок двоповерховий літ.А., ворота №1,2, паркан №3, розташований за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 2310400000:01:006:0230, 10.02.2020 здійснено державну реєстрацію (індексний номер рішення 51115397 від 13.02.2020), номер запису про право власності 35467991, запис здійснений державним реєстратором Бердянської РДА Запорізької області Красницькою С.С. на підставі наведеного вище технічного паспорта. Право приватної власності на зазначений об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки, наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] станом на 31.07.2020, ринкова вартість вказаного будинку становить 990 450,00 гривень. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , транспортний засіб - легковий автомобіль TOYOTA COROLLA, рік випуску 2008, номер шасі: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , чорного кольору, з 03.09.2020 належить [PERSON] . Між тим, як підтверджено за даними підсистеми НАІС «Єдиного державного реєстру транспортних засобів», скерованими до суду згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області, право власності на даний транспортний засіб зареєстровано за [PERSON] 13.08.2009 внаслідок його придбання в торгівельній організації, згодом - 06.02.2015 здійснено перереєстрацію за заявою власника за [PERSON] . З вказаного часу власник автомобіля не змінювався, востаннє перереєстрація здійснена за позивачкою у зв`язку із переобладнанням для роботи на газовому пальному 03.09.2020. Матеріалами справи підтверджено, що, відповідно до звіту про оцінку, здійснену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Вірний вибір-5617», вартість зазначеного транспортного засобу станом на 26.08.2020 складає 179 090,00 гривень. Крім того, згідно з договором купівлі-продажу 1/2 частки земельної ділянки від 09.08.2017, [PERSON] придбала та прийняла у власність 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки, площею 7,4482 га, розташовану за адресою: Нововасилівська сільська рада міста Бердянськ Запорізької області, КСП «Таврія», д.п.№27, пай № [NUMBER] (без виділу в натурі), у межах згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2303373812017, виданому ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області 08.08.2017, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2310494000:02:004:0081. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Чичековою Г.С. за р.№435 від 09.08.2017. Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору право власності підлягає обов`язкові державній реєстрації, виникає з моменту її здійснення. За змістом п. 5.5 договору купівля часки земельної ділянки вчиняється за письмовою згодою чоловіка [PERSON] [PERSON] , викладеною у письмовій заяві, посвідченою приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Чичековою Г.С. за р.№356 від 25.07.2017. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 246816663 від 03.03.2021, сформованої на електронних запит головуючого судді [PERSON] , на земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1322589923104, загальною площею 7,4482 га, розташовану за адресою: Нововасилівська сільська рада міста Бердянськ Запорізької області, кадастровий номер 2310494000:02:004:0081, 09.08.2017 здійснено державну реєстрацію (індексний номер рішення 36537752 від 09.08.2017), номер запису про право власності 21793478, запис здійснений державним реєстратором приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Чичековою Г.С. на підставі наведеного вище договору купівлі-продажу, р.№435 від 09.08.2017. Право спільної часткової власності на 1/2 (одну другу) частку зазначеної земельної ділянки зареєстровано за [PERSON] . Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наявним у справі у додатках до позовної заяви, від 26.08.2020, сформованим Державним кадастровим реєстратором, нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 161 976,38 гривень. Відповідно до розписки від 03.11.2020, позивачка отримала від представника - адвоката Хіжнякова І.В. 84 000,00 гривень, які передані відповідачем [PERSON] на виконання мирової угоди між сторонами. Задовольняючи позов, суд враховує його визнання відповідачем та виходить з таких норм чинного законодавства. Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. За положеннями ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ч.1 ст.386 ЦК України врегульовано, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. За змістом ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, відповідно до правової пзиції Верховного Суду, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання (правовий висновок, висловлений Великою Палатою ВС у постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц, правова позиція, викладена в постанові ВСУ від 16.12.2015 у справі № 6-2641цс15). Проте, як передбачено ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, сторони дійшли згоди про те, що зазначені земельні ділянки, житловий будинок (відповідно до наведеного вище опису домоволодіння) та транспортний засіб є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, право власності на які набуто під час шлюбу, що вбачається з наведених вище належних та допустимих та достатніх доказів. Вказаний висновок суду відповідає ст.60 СК України, за змістом якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постановах ВСУ від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17, та ВС від 05.09.2018 у справі № № 522/24628/16-ц (пр. № 61-3920св18 ). На спільне сумісне майно розповсюджуються вимоги ст.68 СК України, якими врегульовано, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Як передбачено ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1, 2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Так, поділ майна відповідно до заявлених [PERSON] позовних вимог здійснюється з відступом від засади рівності часток майна чоловіка та дружини, згідно з домовленістю, яку досягнуто сторонами у справі. Суд виходить з того, що відносно всіх об`єктів спірного майна здійснено державну реєстрацію, шлюбний договір між сторонами не укладено, а визначений порядок поділу, враховуючи наведену вартісну оцінку кожного з об`єктів, із врахуванням наведених норм законодавства, відповідає волі сторін та є можливим у визначений спосіб. Також, суд враховує, що відповідно до досягнутої між колишнім подружжям домовленості, позивачкою отримано від відповідача через її представника грошову компенсацію в рахунок вартості її частки у спільному сумісному майні подружжя. Як передбачено ч. 1-3 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оскільки на час ухвалення рішення державна реєстрація спірного майна здійснена за позивачкою, та враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню, у спосіб визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , здійснення його поділу між сторонами наступним чином: залишити за позивачкою право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер 2310494000:02:004:0081, площею 7,4482 га, легковий автомобіль TOYOTA COROLLA 1598, колір чорний, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2008, визнати за відповідачем право власності на житловий будинок, двоповерховий, літ. «А», загальною площею 172,1 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., з наявними господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2029962923104, та земельну ділянку, кадастровий номер 2310400000:01:006:0230, площею 0,063 га Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 цього Кодексу. З урахуванням норми ч.2 ст.142 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу сплаченого судового збору між сторонами у спорі, у зв`язку із результатами розгляду, судом встановлено підстави для повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - у сумі 3 278,97 гривень.

Outcome: approved