Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Представником позивача - адвокатом Голиком Євгеном Валерійовичем в інтересах позивача, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, в якому представник позивача просив визнати за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 3,09 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Авангард», розташованому в селі Погорільці Семенівського району Чернігівської області, яке було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0086430, виданого Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області й зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 01.11.1996 року за № 90. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив про те, що 01 листопада 1996 року позивачу було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0086430 на площу 3,09 умовних кадастрових гектарів по колективному сільськогосподарському підприємству «Авангард», розташованого в селі Погорільці Семенівського району, Чернігівської області. В 2020 році позивач, як власник земельної частки (паю), захотів виділити у натурі (на місцевості) земельну ділянку та отримати державний акт на право власності на землю, але виявилося, що свій сертифікат на право на вказану земельну частку (пай) він не знайшов, тобто він його втратив. Відповідно до листа відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 26 березня 2020 року позивачу дійсно видавався вищевказаний сертифікат на земельну частку (пай), який було зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів 01 листопада 1996 року за № 90. Представник позивача вважає, що позивач має право на земельну частку (пай), що йому належить. Ухвалою судді від 06 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 20 травня 2020 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу. У підготовче судове засідання представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити повністю. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, Семенівський міський голова Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без участі представника Семенівської міської ради, позовні вимоги Семенівська міська рада Чернігівської області визнає повністю. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у підготовче судове засідання свого представника не направило, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки представника суд не повідомило, письмове пояснення з викладом своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову до суду не подало. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У справі встановлено, що 01 листопада 1996 року позивачу було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0086430 на площу 3,09 умовних кадастрових гектари по колективному сільськогосподарському підприємству «Авангард», розташованому в селі Погорільці Семенівського району, Чернігівської області. В 2020 році позивач, як власник земельної частки (паю), захотів виділити у натурі (на місцевості) земельну ділянку та отримати державний акт на право власності на землю, але виявилося, що свій сертифікат на право на вказану земельну частку (пай) він не знайшов, тобто він його втратив. Відповідно до листа відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 26 березня 2020 року позивачу дійсно видавався вищевказаний сертифікат на земельну частку (пай), який було зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів 01 листопада 1996 року за № 90. Позивач має право на земельну частку (пай), що йому належить, виходячи з наступних підстав. На даний час у зв`язку зі зміною земельного законодавства з 01 січня 2013 року не видаються сертифікати на право на земельну частку (пай). При вирішенні спору про право на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо позивач мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право власності було втрачено, при вирішенні спору про право власності на земельну частку (пай) застосовуються положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай), внаслідок чого вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону, та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved