Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У грудні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, Управління Державної казначейської служби України в Дарницькому районі м.Києва про відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначив, що 10 жовтня 2014 року, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, Шевченком М. Р., було відкрито виконавче провадження ВП № 45039550, по виконавчому листу, виданому Дарницьким районним судом м.Києва, про стягнення, з [PERSON], боргу. Але, з 10.10.2014 року, рішення суду не виконано, оскільки державний виконавець не вжив, ніяких, заходів, щодо примусового виконання рішення суду. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва, від 16.10.2015 року, та додатковою ухвалою, від 26.11.2015 року, визнано бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, Шевченка М.Р., щодо невиконання рішення суду , про стягнення боргу, з [PERSON], по виконавчому провадженню ВП № 45039550, неправомірною. Зобов'язано стягнути борг. Ухвали суду набрали законної сили. Бездіяльність старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві Шевченка М.Р., щодо невиконання рішення суду завдала позивачу значної моральної шкоди. Крім того вина державного виконавця встановлена судом, а тому, не потребує повторного доказування. За викладених обставин, позивач просить стягнути з відповідача Головного територіального управління юстиції у місті Києві, оскільки утримання ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві виконує саме ГУЮ в м. Києві відповідно до Положення «Про головні територіальні управління юстиції Міністерстава юстиції України в АРК, в областях, містах Києва та Севастополя», затвердженого Наказом МЮУ № 1707/5 від 23.06.2011 року моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 12 000 грн. Розмір заявленої шкоди обґрунтований наступним. Життєвий ритм позивача внаслідок протиправних дій відповідача зазнав змін. Будучи пенсіонером, він змушений відстоювати черги та звертатись до суду за захистом своїх прав, що викликало постійні стреси та моральні страждання, піднімався тиск, боліло серце. В процесі розгляду справи судом здійснено заміну відповідача з Управління Державної казначейської служби України в Дарницькому районі міста Києва на Головне територіальне управління юстиції у місті Києві. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Просив провести заочний розгляд справи, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, проте своїх представників до суду не направили, про причини неявки не повідомили, письмових заперечень на позов не подали. Причини повторної неявки представників відповідачів суд розцінює як не поважні і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. В провадженні Дарницького РУЮ у м. Києві знаходилось виконавче провадження № 45039550, відкрите за виконавчим листом Дарницького районного суду м. Києва від 10.10.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу 3441,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва, від 16.10.2015 року, та додатковою ухвалою, від 26.11.2015 року, визнано бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, Шевченка М.Р., щодо невиконання рішення суду , про стягнення боргу, з [PERSON], по виконавчому провадженню ВП № 45039550, неправомірною. Зобов'язано стягнути борг. Ухвали суду набрали законної сили . Протиправність дій державного виконавця встановлена ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 р. (а.с. 5-7), а тому відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає. В рішенні Єропейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року Європейський суд встановив порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції у зв'язку з тривалим невиконанням рішень, ухвалених на користь заявників, та у зв'язку з відсутністю ефективного національного засобу юридичного захисту щодо такого невиконання. Крім того позивачем на було надано доказів заподіяння моральної шкоди, суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення прав. При вирішенні вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд керується Конституцією України, положеннями цивільного законодавства про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних справ та Закону України «Про державну виконавчу службу», який визначає основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та правовий статус працівників органів державної виконавчої служби. Так, відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 частини 2 цієї статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. За приписом статті 1174 цього Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. З огляду на встановлені обставини суд вважає доведеним, що тривале невиконання судового рішення державним виконавцем спричинило останньому певних душевних страждань, та зумовило зміни у звичному способі його життя, оскільки він змушений був витрачати час на звернення до органів виконавчої служби та до суду, щоб довести порушення своїх прав. Обставини, зафіксовані у виписці з медичної карти [PERSON], свідчать про звернення позивача до лікаря після перенесених стресів, що призвели до болю в серці та підняття артеріального тиску в зв`язку з тривалим невиконанням судового рішення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved