Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У грудні 2013 року позивачі звернулись до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що після смерті їхнього сина [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності на яку у нього виникло на підставі державного акту. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Із заявами про прийняття спадщини після смерті останнього звернулись вони та [PERSON] Вони спадщину прийняли, але нотаріус їм відмовив через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім'я їхнього сина. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області виключено ? спадкової земельної ділянки зі складу спадкового майна. Згідно договору про поділ спадщини до них, [PERSON] та [PERSON], перейшли права на спадкування по ? земельної ділянки відповідно кожному. Оскільки спадкодавець набув право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, вони спадщину прийняли, але не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважають своє право порушеним. Просили суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частині земельної ділянки площею 0,1014 га (рілля), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3222486201:01:039:0024 відповідно кожному. У судове засідання позивачі не з`явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з»явилась. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. У судове засідання представники третіх осіб Шостої Харківської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, АТ «Родовідбанк» не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачів, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві. З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини спадкоємцями за законом є батьки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] та донька - [PERSON] Померлий [PERSON] був сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Московським РАЦС м.Києва, та батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. З матеріалів спадкової справи №408/2009 Шостої Харківської державної нотаріальної контори встановлено, що 29 червня 2009 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON], 27 серпня 2009 року - [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту щодо розпорядження належною частиною майна не складав. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2010 року у цивільні справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], ПАТ «Родовідбанк» визнано право власності [PERSON] на ? частину земельної ділянки площею 0,1014 га (рілля), розташовану по [ADDRESS] та виключено вказану ? частину земельної ділянки зі складу спадкового майна. 06 листопада 2013 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спадщини. Згідно умов вказаного договору до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] перейшли права на спадкування по ? вищевказаної земельної ділянки. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS] було відмовлено з підстав ненадання оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 січня 2014 року за №293/02-31. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Оскільки спадкодавець [PERSON] за життя у встановленому законом порядку отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто набув право власності, тому до [PERSON] та [PERSON] також переходить право власності по ? частині земельної ділянки із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку було відмовлено з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку на спадкодавця - [PERSON], що підтверджується постановою державного нотаріуса Шостої Харківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 січня 2014 року за №293/02-31. Позивачі спадкове майно прийняли так як, протягом шестимісячного строку подали в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивачі не можуть через відсутність оригіналу державного акту на право власності на землю на ім'я [PERSON] За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/4 частину земельної ділянки та за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/4 частину земельної ділянки.

Outcome: approved