Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду про стягнення моральної шкоди з відповідача, та її вимоги підтримав в суді представник і мотивує тим, що [PERSON] з 21.09.1981 року по 27.03.2014 рік перебувала у трудових відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". В зв'язку з важкими умовами праці вона отримала професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 30.07.2014 року їй встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 66 від 05.06.2014 року причиною захворювання стало неефективне використання засобів індивідуального захисту, недосконалість технологій, тривала робота в шкідливих умовах праці. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє їй страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці вона хворіє на емфізему легень ІІ ступеню, легеневу недостатність ІІ ступеню та рядом супутніх захворювань. Представник ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що моральна шкода позивачці виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачка не надала, остання виконувала роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 21.09.1981 року по 27.03.2014 рік перебувала у трудових відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 5-6). 05.06.2011 року було складено акт розслідування причин професійного захворювання на виробництві № 66 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій тощо. Причина професійного захворювання-проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, локальної вібрації (а.с. 7). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачці було встановлений діагноз: ХОЗЛ пилової етнології II ст. у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Вегетативно-сенсорна поліневропатія в/кінцівок з вираженим стійким вегетативно- трофічними порушеннями на кистях та частими ангіоспазмами пальців рук, міофіброзом м'язів передпліч і плечового пояса, 2-х сторонній плече-лопатковий периартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясткових суглобів, зі стійким больовим синдромом і порушенням функції в/кінцівок. Захворювання професійне від впливу локальної вібрації, фізичних перенапружень. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст. профхарактеру від тривалої дії шуму на виробництві. Основний діагноз. Гіпертонічна хвороба II ст. ЗЗВТ у вигляді спонтанно вилікованої туберкуломи. ДЕП І-ІІ ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХНМК, переважно в вертебро- базилярному басейні і антено-невротичним синдромом. РОХП і спондилоартроз, ереважно попереково-крижового відділу, антелістез L4, вторинний полірадикулярний синдром. Хронічний ринофарингіт, хронічний тонзиліт. Хронічний кон'юктивіт, пресбіопія. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. Супутній діагноз. (а.с.8). Висновком МСЕК від 14.07.2014 року [PERSON] встановлено 60% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності (а.с. 9). Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтеєю 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові без посередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.) відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст.ст. 153, 157 КЗпП України та ст..ст. 6,13 Закону України «Про охорону праці» зобов'язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15000 грн., враховуючи те, що [PERSON] втратила працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов'язків, відповідач, як роботодавець не забезпечив безпечних умов праці, у зв'язку з чим позивачка понесла певні моральні страждання, а також враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved