Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належать по 1/3 частки квартири під [ADDRESS] . Як вбачається із свідоцтва про шлюб [PERSON] одружилась із [PERSON] та в подальшому змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно із договором купівлі - продажу частки квартири [PERSON] продав, а [PERSON] придбала 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Таким чином, позивач та третя особа є співвласниками квартири. Відповідач, [PERSON] на даний час зареєстрований у вищезазначеній квартирі і добровільно з реєстрації не знімається, про що свідчить довідка про склад сім`ї. Факт реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу, як співвласнику квартири, користуватися, володіти та розпоряджатися в повному обсязі своєю приватною власністю, адже змушує нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та квартплаті згідно законодавства. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 02.08.2021 відкрито провадження у даній справі та розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність та у відсутність позивача, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до дубліката свідоцтва про право власності на житло [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належать по 1/3 частки квартира під [ADDRESS] (а.с.8). 06.09.2008 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.12). Відповідно до договору купівлі - продажу частки квартири від 10.08.2020 [PERSON] продав, а [PERSON] придбала 1/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.4). В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач (а.с.12, 20). У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, співвласниками квартири у [ADDRESS] є позивач по справі [PERSON] та третя особа [PERSON] . На час розгляду справи судом, у квартирі також зареєстрований відповідач, що підтверджується Довідкою № 604 від 08 липня 2021 року, виданої головою правління ОСББ «Хіміків 8» (а.с. 12). Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] членами однієї сім`ї не являються, у зв`язку із чим відповідач, як стороння особа для позивача, перешкоджає останній належним чином користуватись і володіти належним їй нерухомим майном. В самому тексті договору купівлі-продажу частки квартири від 10 серпня 2020 року не передбачено надання будь-якого права відповідачу на користування або володіння квартирою, належною позивачу. Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначена висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Згідно із частиною 4 статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК УРСР, а права і обов`язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК УРСР, а також главою 59 ЦК України. Враховуючи вищевказані обставини, та те що сторони у справі не є членами однієї родини, між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд приходить висновку про те, що [PERSON] , залишаючись зареєстрованим у квартирі в [ADDRESS] , співвласницею якої є позивач [PERSON] , фактично є сторонньою для неї особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника. Вказане кореспондується із правовим висновком, висловленим Верховним Судом у постанові від 29 січня 2018 року у справі №766/1955/16-ц. За таких обставин, суд враховуючи також визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позов представника [PERSON] - адвоката Родіонова Артема Володимировича до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третьої особи - [PERSON] , необхідно задовольнити.

Outcome: approved