Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про звільнення майна з-під арешту. В позовній заяві зазначено, що позивач відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом та Договору про розподіл спадкового майна, посвідчених 26.06.2012 року у Першій вінницькій державній нотаріальній конторі за реєстровими номерами 3-1735 і 3-1732, успадкував після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], цілий житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. 03.09.2014 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області з метою провести державну реєстрацію права власності на успадковане домоволодіння. Однак державний реєстратор прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 09.09.2014 року за № 15655093, мотивуючи його тим, що щодо вищевказаної нерухомості зареєстровано обтяження за № 12664661, підстава обтяження - повідомлення б/н від 01.11.1987 року Ленінського районного суду м. Вінниці. Як з'ясувалось, в 1987 році в провадженні Ленінського районного народного суду м. Вінниці перебувала цивільна справа за позовом батька позивача - [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/8 частину будинку [ADDRESS]. В ході слухання справи головуюча по справі [PERSON] направила на адресу Першої вінницької державної нотаріальної контори лист від 01.10.1987 року за № С-3, яким повідомила про наявність на розгляді в суді вказаної справи і просила не видавати спадкоємцям даного будинку свідоцтва про успадкування до вирішення справи по суті. 09.12.1987 року по справі № 2-2057/87 було прийняте рішення, яке набуло законної сили 20.12.1987 року. Тобто, потреба в забороні видачі свідоцтв про право на спадщину відпала. Після цього батько позивача 23.11.1999 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері вже на весь будинок [ADDRESS], його право власності було зареєстроване в КП ВООБТІ 29.11.1999 року в книзі № 145 за реєстровим № 7644. З копіями листа судді, рішення суду та свідоцтвами про право на спадщину, позивач повторно звернувся до державного реєстратора, але державний реєстратор усно повідомив, що не може виключити запис про заборону з Державного реєстру, оскільки в рішенні суду не зазначено про скасування заборони. З підстав, зазначених вище, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зобов'язати Реєстраційну службу Вінницького міського управління юстиції Вінницької області скасувати запис про накладення обтяження на підставі повідомлення №б/н Ленінського районного народного суду м. Вінниці від 01.10.1987 року на будинок [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 12664661. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Шубенко Д.Ю., в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Суду пояснив, що в рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 09.09.2014 року № 15655093, помиково вказана дата підстави обтяження - повідомлення Ленінського районного народного суду м. Вінниці - 01.11.1987 року. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, інвентаризаційної справи №1207 та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить цілий житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Гречко Ж.Б. за реєстровим № 3-1735, та Договором про розподіл спадкового майна, посвідченим 26.06.2012 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Гречко Ж.Б. за реєстровим № 3-1742 (а.с. 6, 7). 03.09.2014 року з метою державної реєстрації права власності на зазначене вище домоволодіння [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області із відповідною заявою. Однак 09.09.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області прийнято рішення про відмову [PERSON] у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с. 9). Зазначена відмова мотивована тим, що вищевказану заяву про державну реєстрацію прав подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, а саме зареєстровано обтяження за № 12664661, підстава обтяження - повідомлення б/н від 01.11.1987 року Ленінського районного суду м. Вінниці. Як вбачається з листа судді Ленінського районного народного суду м. Вінниці Сороки Л.А. від 01.10.1987 року за вих. № С-3, адресованого державному нотаріусу Першої вінницької нотаріальної контори, на розгляді суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/8 частину будинку [ADDRESS]. До вирішення справи по суті просила не видавати спадкоємцям свідоцтва про спадкування (а.с. 10). 09.12.1987 року по вищевказаній цивільній справі № 2-2057/87 ухвалено рішення, яке набуло законної сили 20.12.1987 року, відповідно до якого визнано за [PERSON] [PERSON], [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] по 1/8 частці будинку [ADDRESS], за [PERSON] визнано право власності на 5/8 часток зазначеного будинку (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Оскільки обтяження на домоволодіння [ADDRESS] було накладено на підставі листа судді Ленінського районного народного суду м. Вінниці від 01.10.1987 року до вирішення по суті цивільної справи № 2-2057/87 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, а рішення суду по даній справі набрало законної сили ще 20.12.1987 року, тому є всі підстави для скасування відповідного запису про накладення обтяження на будинок [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову та зобов'язання Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області скасувати запис про накладення обтяження на підставі повідомлення №б/н Ленінського районного народного суду м. Вінниці від 01.10.1987 року на будинок [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 12664661. Враховуючи усну заяву позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved