Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Представник позивача, [PERSON] , діючи на підставі довіреності від 24.07.2020 року та в інтересах позивача, звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просив визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на наступні земельні ділянки: -площею 3,2080 га, склад угідь - рілля, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421485400:02:000:0527, розташовану на території Куликівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, яка за життя належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 094653, виданого 15 листопада 2004 року Городнянською райдержадміністрацією Чернігівської області на підставі розпорядження Городнянської райдержадміністрації від 02 вересня 2004 року № 244, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 119, після смерті [INFO] [PERSON] ; -площею 0,1800 га, склад угідь - пасовище, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421485400:02:000:0526, розташовану на території Куликівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, яка за життя належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 094653, виданого 15 листопада 2004 року Городнянською райдержадміністрацією Чернігівської області на підставі розпорядження Городнянської райдержадміністрації від 02 вересня 2004 року № 244, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 119, після смерті [INFO] [PERSON] ; -площею 0,5700 га, склад угідь - сіножаті, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 74214854400:04:000:3440, розташовану на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, яка за життя належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 094653, виданого 15 листопада 2004 року Городнянською райдержадміністрацією Чернігівської області на підставі розпорядження Городнянської райдержадміністрації від 02 вересня 2004 року № 244, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 119, після смерті [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] померла [PERSON] . Позивач як спадкоємець за законом звернулась до приватного нотаріуса Сови В.Ф. із заявою про прийняття спадщини як онука, однак не змогла надати державний акт на земельні ділянки, які увійшли до складу спадщини, так як він втрачений. Тому єдиним способом захисту її прав є визнання права на спадщину у судовому порядку Ухвалою від 09 грудня 2020 року суд відкрив загальне позовне провадження у справі (а.с.35-37). У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача позов письмо визнав, клопотав про розгляд справи без їх участі (а.с.118). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Треті особи не надали вираженої згоди приймати участь у судовому розгляді, належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як убачається із дослідженого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8) встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Вона була матір"ю [PERSON] , який доводився позивачу батьком, що узгоджується із записами у свідоцтвах про народження (а.с.13,11). Таким чином, позивач як рідна онука є спадкоємицею за законом 5-тої черги, яка прийняла спадщину, про що свідчить її заява із спадкової справи № 169/2020 (а.с.53-58). Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] (треті особи у справі) відмовились від своїх часток у спадщині на користь позивача. Із досліджених у суді копій матеріалалів, наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області (а.с. 17-29) вбачається, що спадкодавець була власником земельних ділянок, про які йдеться у позові. Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 1 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Таким чином, позивач не має можливості отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на вказані вище земельні ділянки, із-за відсутності оригіналу державного акту, отже існує спір про право і права та інтереси позивача порушуються, з незалежних від нього причин, а тому підлягають судовому захисту. У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність спадкодавця припинилась у момент смерті і за таких обставин отримати дублікат вищезазначеного державного акту на ім`я спадкодавця не має правової можливості. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що за життя спадкодавець отримувала державний акт на право власності на земельні ділянки. Доводи позивача про втрату належного померлій Державного акту учасниками судового розгляду не спростовуються. Оголошення про втрату Державного акту на право власності на земельну ділянку було опубліковано в газеті „Новини Городнянщини" (а.с.30). Отже, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе визнати за нею, як за спадкоємцем за законом право власності на земельні ділянки, вказані у її позові. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved