Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом СТОВ "Прогрес" про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсною та скасування її державної реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що 11 травня 2011 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди землі площею 6,9884 га.,яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER],виданого 20 червня 2003 року. 05.08.2011 року вказаний договір було зареєстровано відділом Держкомзему у Білокуракинському районі Луганської області,про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.08.2001 року за № 442098824000831. 14.11.2016 року,відповідно до п.13 Договору оренди землі представником позивачки було направлено відповідачу лист-повідомлення,де зазначено про розірвання договору у зв'язку з закінченням строку оренди. 20 січня 2017 року представник позивача звернувся з заявою про реєстрацію нового договору оренди землі,що належить позивачці, укладеного з ФГ «Форвард-2»,однак отримав відмову,адже 20.12.2016 року вже було зареєстровано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки,укладеної між сторонами. 7.03.2017 року позивачка звернулася до Білокуракинського відділу Головного управління Національної поліції в Луганській області за фактом підробки її підпису в додатковій угоді. В червні 2017 року позивачка отримала копію почеркознавчої експертизи,проведеної за матеріалами досудових розслідувань за № 12017130440000061.Відповідно до висновку експерта підпис від імені [PERSON] в додатковій угоді було підроблено іншою особою. У зв'язку з відсутністю волевиявлення позивачки при укладанні додаткової угоди до договору оренди землі ,[PERSON] просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Також вона пояснила що окрім вказаної земельної ділянки у неї у власності є ще земельні ділянки,які також знаходяться в оренді у відповідача. Після укладання договорів оренди земельних ділянок в 2011 році вона одноразово отримала кошти і більше ніяких грошей від СТОВ «Прогрес» не отримувала. Додаткову угоду вона не підписувала, так як не мала наміру продовжувати договір оренди земельної ділянки з відповідачем. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача- Гончарук М.М. та Клига І.А. позовні вимоги не визнали повністю,та просили відмовити в їх задоволенні. Судом встановлено наступне. Згідно копії із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копії Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 6,9884 га, яка розташована на території Червоноармійської (Мирненської) сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6,7). Згідно копії договору оренди земельної ділянки від 11.05.2011 року, зареєстрованим у відділі ДЗК у Білокуракинському районі 05.08.2011 року [PERSON] передала свою земельну ділянку відповідачу в оренду до 31.12.2016 року (а.с.11-13). Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 9.02.2017 року №33773440 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, додаткова угода до договору оренди землі була зареєстрована 20.12.2016 року (а.с.20). Відповідно висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи № 19/113/6-4/30е від 11.05.2017 року, підпис від імені [PERSON], який міститься в графі «Орендодавець», у додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки від 11.05.2011 р.,зареєстрованого відділом Держкомзему у Білокуракинському районі Луганської області за № 442098824000831, укладеної між [PERSON] та СТОВ «Проресс» від 26.11.2012, виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.15-19). Доказів того, що [PERSON] надала повноваження іншій особі на підписання від її імені оспорюваної додаткової угоди до договору оренди землі відповідач суду не надав. Оскільки непідписання орендодавцем додаткової угоди до договору оренди землі та не надання повноважень на його укладення й підписання іншій особі свідчить про відсутність у останнього волевиявлення на укладення цієї додаткової угоди до договору, а сама додаткова угода за таких обставин, виходячи з положень передбачених ч.1 ст.215 ЦК України, підлягає визнанню недійсною у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч. 3 ст. 203 цього Кодексу. Враховуючи викладене, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, укладеного між позивачкою та СТОВ «Прогрес» та скасування її державної реєстрації. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі»(далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 124 ч.4 Земельного кодексу України передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем Відповідно до ст.203 ч.2 ЦК України- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; ч.3 - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, та ч. 5 цієї статті - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; Згідно ст. 215 ч.1 ЦК України- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON]. підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачені кошти в якості судового збору в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved