Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] його особистою приватною власністю. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 31.07.2003 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя у них дітей не має. 19 листопада 2007 року ним за власні кошти була придбана квартира [ADDRESS]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01.09.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Вимоги обґрунтовані посиланням на пункт 3 частини 1 статті 57 СК України у зв'язку з тим, що зазначена квартира придбана ним за кошти, що належали йому особисто. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 31 липня 2003 року. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається із договору купівлі-продажу квартири від 19.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON], р/н 2456, [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] Права власності [PERSON] на вказану квартиру стверджується також технічним паспортом, виданим 21.12.2007 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги та зазначила, що не заперечує проти визнання квартири особистою приватною =власністю позивача. У відповідності до ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд дійшов висновку, що квартира належить позивачу на праві особистої приватної власності.

Outcome: approved