Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «СК «АРКС») звернулось до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.06.2018 року між АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу у формі заяви - приєднання (акцепт) №АК7864583/ПЗ до оферти №141, предметом якого є страхування транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . 24.10.2018 року о 08.15 годині в м. Миколаєві по вул. Карпенка, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Skoda», д.н.з. [NUMBER] ,здійснила зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. [NUMBER] ,яким керував [PERSON] , в результаті чого останньому, був нанесений матеріальний збиток. Вказане ДТП сталася з вини водія автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується Європротоколом . ПрАТ «СК «АРКС», відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2424479 від 08.11.2018 та Договору добровільного страхування, [PERSON] сплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. На час пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ СГ «ТАС» за договором обов`язкового страхування наземного транспорту за полісом серії АМ/5548363. Позивач звернувся до АТ СГ «ТАС», як страховика цивільної відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди із заявою про виплату страхового відшкодування, яке було виплачено у розмірі 33820,22 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу пошкодженого автомобіля. Таким чином, різниця між заявленим розміром страхового відшкодування, яка була виплачена позивачем страхувальнику становить 16179,78 грн. (50 000,00 грн. -33 820,22 грн.) На підставі наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити з підстав викладених в позові. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2020 року дану справу передано Центральному районному суду за підсудністю на підставі ч.1 ст. 27 ЦПК України. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.09.2020 року відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Згідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Обставини справи, встановлені судом. 06.06.2018 року між АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу у формі заяви - приєднання (акцепт) №АК7864583/ПЗ до оферти №141, предметом якого є страхування транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . 24.10.2018 року о 08.15 год. в м. Миколаєві по вул. Карпенка, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , здійснила зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , в результаті чого автомобіль «Toyota», д.н.з. [NUMBER] пошкоджено, а його власнику [PERSON] , нанесено матеріальний збиток. Вказане ДТП сталася з вини водія автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), в якому [PERSON] вину визнала. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, страховик на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього, та розрахунку СТО, здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №513 012 від 09.11.2018 року. На час пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована в АТ СГ «ТАС» за договором обов`язкового страхування наземного транспорту за полісом серії АМ/5548363. Позивач звернувся до АТ СГ «ТАС», як страховика цивільної відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди із заявою від 16.01.2019 року №412/18/ЦВ про виплату страхового відшкодування. 28.02.2019 року АТ СГ «ТАС» здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 33820,00 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу). Таким чином, різниця між заявленим розміром страхового відшкодування, яка була виплачена позивачем страхувальнику становить 16179,78 грн. (50 000,00 грн. -33 820,22 грн.). З метою досудового врегулювання спору 08.10.2019 року відповідачу направлено претензію про відшкодування збитків у порядку регресу. Згідно викладених у позові обставин, зазначена вимога залишилась невиконаною відповідачем. Згідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» та нормами Закону України «Про страхування». Вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно із вимогами ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішеннявід 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджену сплачену суму судового збору у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved