Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Представник позивача-адвокат Сідько С.І., яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 10.08.2021 року в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 25 листопада 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області 25.11.2005 року, актовий запис № 97. Протягом останніх років сімейне життя позивача та відповідача поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Від даного шлюбу, подружжя мають 2-х спільних неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , 2008 р.н., та сина [PERSON] , 2008 р.н. У відповідності до довідки про склад сім`ї, діти проживають разом з позивачем. Батько дітей, - відповідач по справі, є працездатною особою, інші особи на його утриманні не перебувають, тому він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але ухиляється від участі в матеріальному утриманні дітей, чим порушує права дітей на достатній рівень життя та благополуччя.Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання представник позивача Сідько С.І. , не з`явилась, надала до суду письмову заяву від 08.09.2021 року, в якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та участі представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву від 09.09.2021, в якій просив розгляд проводити без його участі, позовні вимоги визнав повністю, та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області 25.11.2005 року, актовий запис № 97. Протягом останніх років сімейне життя позивача та відповідача поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Від даного шлюбу, подружжя мають 2-х спільних неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , 2008 р.н., та сина [PERSON] , 2008 р.н. Відповідач по справі, є працездатною особою, інші особи на його утриманні не перебувають, тому він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але ухиляється від участі в матеріальному утриманні дітей, чим порушує права дітей на достатній рівень життя та благополуччя. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. За ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно роз`яснень, які містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З матеріалів справи вбачається, що діти проживають з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні. У відповідності до даних з податкової декларації, за 2020 рік, позивач є фізичною особою підприємцем, з стабільним середнім заробітком ( а.с.16) Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі однієї третьої частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття, що відповідає вимогам ст.183 СК України. Визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених сімейним Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved