Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В липні 2020 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І. звернулася до суду з позовом до Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання за нею як спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарською будівлею, які розташовані по адресі: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] . Оскільки спадкоємці за законом у першу чергу відсутні, вона як рідна сестра спадкодавця є єдиним спадкоємцем, який має право на спадкування за законом у другу чергу. Спадщину прийняла, оскільки у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, коли звернулася з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив їй, у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування. Відповідач заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. До позовної заяви долучено клопотання представника позивача адвоката Падучак І.І. про розгляд справи у її відсутності. Верхньолипицька сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області в особі сільського голови Галушки В.З. подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в якій вказала, що визнає позов повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до довідки виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 22 червня 2020 року № 590, житловий будинок, який розташований по адресі: [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи "колгоспні двори", в якому була зареєстрована та проживала лише голова двору [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 19 вересня 2019 року виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. З наявних у суду матеріалів вбачається, що спадкоємці за законом у першу чергу відсутні, зокрема [PERSON] , який був чоловіком спадкодавця помер [INFO] , а позивач [PERSON] є рідною сестрою померлої [PERSON] . Позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за законом у другу чергу прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно постанови приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Клід О.Я. від 01 червня 2020 року №159/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на домоволодіння, які розташовані по адресі: [ADDRESS] , через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на домоволодіння. Відповідно до зазначеної постанови згідно з матеріалами спадкової справи №146/2019р. єдиним спадкоємцем померлої є її рідна сестра [PERSON] . Із копії технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, виданого на ім`я [PERSON] та довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 17 лютого 2020 року №53 вбачається, що до складу спірного домоволодіння входить: житловий будинок загальною площею 97,5 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., та стайня площею 49,7 кв.м. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість домоволодіння, яке розташоване по адресі: [ADDRESS] становить 81 800 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» дав судам роз`яснення, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року належав спадкодавцю [PERSON] на праві власності, як майно колишнього колгоспного двору. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, оскільки з наявних у суду матеріалів справи спадкоємці за законом у першу чергу відсутні, інших спадкоємців, які згідно ст.1262 ЦК України мають право на спадкування немає, а також враховуючи те, що позивач набула право власності на спірний житловий будинок та господарську будівлю, як спадкоємець за законом у другу чергу, після смерті рідної сестри [PERSON] , однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved