Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 28.04.2001 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12.12.2007 року. В шлюбі, [INFO] року, у них народився син [PERSON], який проживає з нею, а відповідач не надає належної матеріальної допомоги на його утримання. Просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] свої вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та просила справу слухати у її відсутність про що надала заяву. Як вбачається з матеріалів виконання судового доручення відповідач, позов визнав, пояснивши, що він офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину. Просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 28 квітня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12 грудня 2007 року було розірвано. 30.05.2014 позивачка повторно уклала шлюб та змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про шлюб (а.с.3-5). В шлюбі, [INFO] року в сторін народилася дитина - син [PERSON], батьком якої є відповідач (а.с.2). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач, являючись батьком дитини, не надає належну матеріальну допомогу. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідач офіційно не працевлаштований, однак отримує дохід в місяць близько трьох тисяч гривень, має деякі вади фізичного здоров'я, а на утриманні також має неповнолітню дитину. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд, враховуючи правову позицію сторін, вважає встановленим, що відповідач відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.88 ЦПК України, з врахуванням задоволення вимог позивачки та звільнення її відповідно до Закону від сплати судових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень. Таким чином,

Outcome: approved