overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Петро-Михайлівської сільської ради, в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлого батька [PERSON] право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території зазначеної сільради. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 1,2000 га, призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована на території Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим вважає, що набула право власності на цю земельну ділянку. У підготовчому засіданні представник позивачки адвокат Сашков М.В. підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, але надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом; відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Петро-Михайлівської сільської ради, в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої бабусі [PERSON] право власності на житловий будинок та земельну ділянку в с.Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області. Як зазначила позивачка у позовній заяві, [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшли житловий будинок та земельна ділянка в с.Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області. Позивачка на момент смерті спадкодавця постійно проживав разом з нею, у зв`язку з чим вважає, що належним чином прийняв спадщину, а тому просить визнати право власності на зазначене майно. У підготовчому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, просить задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача адвокат Сашков М.В. у підготовчому засіданні заявив про визнання позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: згідно ч.1 ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення; згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Петро-Михайлівської сільської Ради, в якому вимагає визнати за собою право власності на земельну ділянку площею 0,2274 га, розташовану по вул.Леніна (миру), 45, в с.Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення присадибна ділянка. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, згідно дарування від 08.10.1993 року, укладеного з [PERSON], вона (позивачка) набула право власності на житловий будинок № 45 по вул.Леніна ([PERSON]) в с.Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, проте питання про набуття у власність присадибної земельної ділянки біля цього будинку у договорі врегульовано не було; [PERSON] померла, у зв'язку з чим позивачка й змушена звернутися до суду із вимогами про визнання права власності на цю земельну ділянку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов, просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але подав заяву про визнання позову, просить розглядати справу за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Так, відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, наявні підстави для задоволення позову у зв'язку із визнанням його відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Привільненської сільської ради, в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлих свекра [PERSON] та чоловіка [PERSON] право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території зазначеної сільради. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 4,7902 га, розташована на території Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини; проте оформити право власності на земельну ділянку у нотаріальному порядку виявилося неможливим, оскільки сам спадкодавець не оформив свої права на це майно, яке дісталося йому у спадок після смерті [PERSON] . У підготовчому засіданні представник позивачки адвокат Кравченко В.А. підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, але надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ст.1261 ЦК України, той з подружжя спадкодавця, хто його пережив, є спадкоємцем першої черги за законом; відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка [PERSON], в якому вимагає визначити місце проживання їх дитини [PERSON], [INFO] разом із собою. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявив про визнання ним позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач та відповідач з 17.03.2007 року по 04.10.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, під час шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.1 ст.169 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності, мотивуючи тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], а [INFO] померла її мати [PERSON] і після їх смерті залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS], на яке вона є спадкоємцем за законом. В даний час не має змоги оформити спадщину на квартиру, оскільки свідоцтво про право власності на житло №103 від 12 липня 1994 року втрачено, у видачі дублікату свідоцтва про право власності відмовлено у зв'язку з тим, що КП «Інвентарбюро» не є реєструючим органом та не веде Реєстр прав власності на нерухоме майно, а тому звертається до суду. Представник по дорученню [PERSON] в поданій заяві справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач - представник Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області та третя особа - представник Реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви, в яких позов визнали повністю і просять справу розглядати без їх участі. В зв'язку з поданими заявами і в силу ст. 197 ч.2 ЦПК України, розгляд справи проводиться у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст.25ч.4, 331, 346, 1223 ЦК України. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], а [INFO] померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть (копії додаються). Після їх смерті залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS], що підтверджується довідками Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Спадкоємцем за законом на спадкове майно померлих є позивачка, що підтверджується копією свідоцтва про народження Оформити спадщину на квартиру не має можливості, так як відсутній оригінал свідоцтва про право власності і видати дублікат свідоцтва про право власності на домоволодіння КП «Інвентарбюро» не може, оскільки не є реєстраційним органом, що підтверджується повідомленням в районній газеті "Дунаєвецький вісник" Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем за законом на майно померлих як їх дочка і має право на оформлення спадщини та відповідного права власності на спадкове майно, а тому вимоги позову обгрунтовані і суд задовольняє їх

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту належності [PERSON] заповіту від 7 лютого 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 310; встановити факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною; встановити факт права вланості [PERSON], який помер [INFO], на житловий будинок з господарськими приміщеннями, що знаходиться по [ADDRESS], та визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтував тим , що в заповіті від 7 лютого 1990 року, зареєстрованому в реєстрі за № 310, прізвище [PERSON] вказано російською мовою "[PERSON]", а також відсутністю документа, що підтверджує факт родинних між [PERSON] та [PERSON], а також правовстановлюючих документів у спадкодавця, відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка в судове засідання подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідачка подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов визнала. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не застосовувалось у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що він, як батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, утриманню дітей. В судовому засіданні прокурор прокуратури Тарутинського району Одеської області позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Тарутинської райдержадміністрації - Дерлі Ж.Г. позов підтримала та вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. В судове засіданні позивачка не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. На позові наполягає. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. Вислухавши представника органу опіки та піклування, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.6,7). Шлюб між сторонами був розірваний 27.12.2004 року (а.с.8). За цей час батько дітей, відповідач у справі, не займався належним вихованням та навчанням дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надав, їх долею не цікавився. Служба у справах дітей Тарутинської РДА згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей, оскільки він участі у вихованні та розвитку дітей не приймає протягом 13 років, станом здоров"я не цікавиться, морально та матеріально їх не підтримує. Таким чином, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного ч.2 ст. 164 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] В позовній заяві вона зіслалася на те, що з 24.12.2012 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Причиною розпаду сім'ї є те, що відповідач таксикоманить нюхаючи побутовий газ у балоні і коли нанюхається їй і сину немає місця у хаті. Приходилось ховатися у сусідів. 28 липня 2014 року сусідка [PERSON] проживаючи за адресою: [ADDRESS], не витримавши викликала дільничного [PERSON], який прибув вчасно та коли він запитав відповідача: "А чому ти її б'єш?" То [PERSON] відповів, що як тільки він її баче, то руки самі тягнуться її бити. Спільне проживання припинено з 28 липня 2014 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя вважає неможливим. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що сім'я розпалася та відновлена бути не може. Просить шлюб розірвати. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] та [PERSON]. уклали шлюб 24 грудня 2012 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3. Після реєстрації шлюбу [PERSON]. змінила прізвище на [PERSON] (а.с.3). Як вбачається із копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 12 березня 2013 року, виданого виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Судом було встановлено, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності стаття 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням інтересів позивача суд задовольняє позовну заяву. Згідно зі ст.ст.110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи це тим, що 12 травня 2008 року між ними було укладено шлюб, актовий запис про шлюб за № 36, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що вони мають різні характери та погляди на спільне життя, в сім"ї постійно виникали сварки та скандали. Шлюбні відносини з відповідачем припинено. Подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливе, позивачка просить суд розірвати його. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте до суду направила заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а також стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору оплаченого нею при подачі заяви до суду та 300 грн. за надання юридичної допомоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, проте до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони, відповідно до представленого свідоцтва про укладення шлюбу, знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2008 року. На даний час спільно не проживають. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання подружжя не можливе. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113, 114, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] мотивуючи це тим, що 30 жовтня 2010 року між ними було укладено шлюб, актовий запис про шлюб за № 6, зареєстрований Соколівською сільською радою Жашківського району Черкаської області. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що вони мають різні характери та погляди на спільне життя, в сім"ї постійно виникали сварки та скандали, відповідач зловживає спиртними напоями. Шлюбні відносини з відповідачем припинено протягом 3 місяців. Подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливе, позивачка просить суд розірвати його. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте до суду направила заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, проте до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони, відповідно до представленого свідоцтва про укладення шлюбу, знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2010 року. На даний час спільно не проживають. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання подружжя не можливе. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113, 114, 115 СК України та

Outcome: approved