Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

У грудні 2016 року КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 3 661,69 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі та обслуговуванні у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району». Відповідач є власником квартири [ADDRESS]. На ім'я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. У будинку і квартирі за вищевказаною адресою безперебійно надавались та надаються житлово-комунальні послуги. В порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, а також вимог Житлового кодексу України, відповідач ухиляються від виконання покладених на нього зобов'язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість, сума якої за період з 01.05.2015 р. по 01.09.2016 р. складає 3 520 грн. 29 коп. Крім того, з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних в розмірі в розмірі 141 грн. 40 коп.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, вказував, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату і час судового розгляду повідомлялася у встановлений законом порядок. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], та на ім'я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі та обслуговуванні у Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Відповідач отримує житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Між сторонами договір про обслуговування прибудинкової території та надання комунальних послуг не укладався, але обов'язок сплачувати квартплату та за надані комунальні послуги в даному випадку виникає в силу положень спеціального закону, який регулює даний вид правовідносин. Згідно з положеннями ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. А, згідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Встановлено, що письмовий договір між сторонами про надання житлово-комунальних послуг та їх споживання - не укладався і, відповідно, умови надання цих послуг та їх оплата сторонами не обумовлювалась. Однак, відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменти надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Із фактичних стосунків, що склались між сторонами, у відповідності із зазначеною нормою (ч.2 ст.639 ЦК), суд дійшов висновку про наявність між сторонами договірних відносин, які відповідають особливостям Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в силу яких, Виконавець надає Споживачу комунальні послуги, а Споживач зобов'язаний їх оплатити, згідно із тарифами та строки, обумовлені сторонами, або визначені законом. Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач комунальних послуг має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується розрахунком заборгованості, загальний борг по оплаті житлово-комунальних послуг в квартирі [ADDRESS] за період з 01.05.2015 р. по 01.09.2016 р. становить 3 520 грн. 29 коп. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що відповідачам надавались належним чином комунальні послуги за спірний період, однак на підтвердження оплати вартості наданих комунальних послуг відповідач суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території підлягають задоволенню. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як між позивачем та відповідачем існують грошові зобов'язання, які відповідачами порушуються, тому наявна заборгованість підлягає сплаті з врахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Такі висновки також містять у постановах Верховного Суду України, які є обов'язковими для всіх судів відповідно до ст. 360-7 ЦПК України (справа 6-68цс12). Розмір інфляційних втрат розраховується за кожний місяць окремо, враховуючи сукупний індекс інфляції, який правильно зазначений у довідці позивача. Три відсотки річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3% х кількість днів прострочення платежу: 365 : 100. Кількість днів прострочення правильно визначена позивачем у таблиці (а.с. 10). Оскільки, на день розгляду справи з боку відповідача [PERSON], як власника квартири, не надано докази про виконання обов'язку щодо оплати житлово-комунальних послуг, а саме послуг з утримання будинку і прибудинкової території, суд приходить до висновку, що позов в даній частині підлягає задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення трьох відсотків річних від суми заборгованості з наступних підстав. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Отже, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період з 01.05.2015 року по 01.09.2016 року у розмірі 3 520 грн. 29 коп., 3% річних за весь період прострочення у сумі 141 грн. 40 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved