Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми за договором виготовлення та установки ПВХ конструкцій суми основного боргу 6858,00 грн., 3% річних 43,97 грн. , всього 6901,97 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 04.11.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір відповідно до п.п. 1.1., 2.1, якого [PERSON] доручив, а позивач взяв на себе обов'язок виготовити та поставити ПВХ конструкції загальною площею 7,22 кв.м, профіль VIKRA LIGHT білого кольору, заповнення 4*16*4, вартість яких з урахуванням доставки та супутніх витрат сторони погодили в розмірі 12000 грн. 00 коп. За умовами договору поставка та монтаж виробів здійснювалися за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до умов договору виготовлення та доставка виробів здійснюється протягом 35 днів після внесення [PERSON] попередньої оплати у розмірі вартості заказу, а саме 12000 грн. 04.11.2014 року між сторонами за попередньою усною домовленістю, на виконання основного Договору сторони уклали договір розстрочення № 0010 , відповідно до якого відповідачу надавалася розстрочка з оплати вартості виробів 12000,00 грн. 00 коп. строком 7 місяців. Відповідачем було здійснено лише два платежі у листопаді 2014 року - 4000 грн. 00 коп. та у грудні 2014 року - 1142,00 грн. , а всього разом 5142,00 грн. За відповідачем залишився борг в розмірі 6858,00 грн. 18.06.2015 року позивач направив на адресу відповідача претензію про сплату залишку боргу у розмірі 6858,00 грн., але позивач отримавши поштою претензію не тільки не сплатив суму боргу, але й звернувся до Жовтневого районного відділу КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про вчинення щодо нього з боку позивача кримінального правопорушення. Так, станом на 21 серпня 2015 року сума основного боргу становить 6858,00 грн., 3 % річних 43,97 грн., разом 6901,97 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі , просив їх задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили у позові відмовити в повному обсязі, оскільки вважають, що заява не обґрунтована та не мотивована. Позивач не надав доказів на підтвердження статусу фізичної особи-підприємця, дозвільних документів на проведення відповідних робіт. Договір не підписано з боку виконавця. Акт виконаних робіт відповідачем також не підписувався. До того ж, відповідач сплатив сплатив всі належні платежі [PERSON], який працював у [PERSON] Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено що 04.11.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір відповідно до п.п. 1.1., 2.1, якого [PERSON] доручив, а ФОП [PERSON] взяв на себе обов'язок виготовити та поставити ПВХ конструкції загальною площею 7,22 кв.м, профіль VIKRA LIGHT білого кольору, заповнення 4*16*4, вартість яких з урахуванням доставки та супутніх витрат сторони погодили в розмірі 12000 грн. 00 коп. За умовами договору поставка та монтаж виробів здійснювалися за адресою : [ADDRESS].( а.с.4). 04.11.2014 року між сторонами за попередньою домовленістю, на виконання основного Договору був укладений договір розстрочення № 0010 , відповідно до якого відповідачу надавалася розстрочка з оплати вартості виробів 12000,00 грн. 00 коп. строком 7 місяців. Відповідачем було здійснено лише два платежі у листопаді 2014 року - 4000 грн. 00 коп. та у грудні 2014 року - 1142,00 грн. , а всього разом 5142,00 грн. ( а.с.7 копія екземпляру виконавця). Договір розстрочення № 0010 було укладено в двох екземплярах (виконавця і замовника) (копії а.с. 7; 56). При цьому в екземплярі договір розстрочення № 0010 заявника [PERSON] вказано суми платежів дати оплати та підпис виконавця. Поясненнями сторін по справі вказано, що нібито ці кошти отримані громадянином [PERSON] При цьому, [PERSON] наполягав, що [PERSON] є працівником ФОП [PERSON] ФОП [PERSON] в свою чергу дану обставину заперечував та пояснив, що [PERSON] не був його працівником, він дійсно познайомив його з клієнтом [PERSON], проте жодних коштів від [PERSON] не отримував та на їх отримання [PERSON] не уповноважував. Згідно ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст..525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Таким чином, за змістом цієї норми переадресування виконання боржником іншій особі можливе, якщо кредитор уповноважить на ці дії іншу особу. Аналіз норм частини першої статті 238, частини другої статті 527 ЦК України в контексті поняття "уповноважена особа" дає підстави для висновку, про те, що між нею і кредитором повинні існувати відносини представництва (статті 237, 242, 244 ЦК України). Отже, під уповноваженою особою слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження від кредитора на прийняття виконання обов'язку боржником. За змістом частини другої статті 527 ЦК України кредитор має можливість уповноважити іншу особу на прийняття виконання за зобов'язанням, якщо зазначить про це у договорі чи у виданій довіреності. У разі нездійснення боржником перевірки особи кредитора чи наявності необхідних повноважень у іншої особи ризик можливих наслідків, за змістом цієї норми, покладається на боржника. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду УКРАЇНИ від 2 липня 2014 року по справі № 6-79цс14. Частиною другою ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення. Позиція Верховного Суду України є обов'язковою для суду першої інстанції, при розгляді даної справи, оскільки фактичні обставини по ній, у повній мірі відповідають обставинам по справі, яка переглядалася Верховним Судом України в порядку, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України. Фактично спір між сторонами зводиться до питання належності виконання [PERSON] зобов'язань за договором шляхом сплати коштів [PERSON] Відповідачем не доведено, що він виконав свій обов'язок перевірки особи кредитора чи наявності необхідних повноважень у іншої особи тому ризик можливих наслідків, за змістом цієї норми, покладається на боржника. Відповідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов'язання його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, п.3- сплата неустойки. Ст..625 ЦК України говорить про те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 694,695 ЦК України передбачає особливості продажу товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок та строки і розміри платежів. ФОП [PERSON] свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, про що свідчить акт виконанних робіт ( а.с.8). Відповідач виконав умови договору частково, сплативши у листопаді 2014 року - 4000 грн. 00 коп. та у грудні 2014 року - 1142,00 грн (а.с.7). Несплачена заборгованість за договором складає 6858 грн.00 коп., 3 % річних 43,97 грн. 17.06.2015 року позивач направив листа-претензію відповідачу (а.с.9), яке залишилося без відповіді. Посилання відповідача та його представника на те, що не доведено статус фізичної особи-підприємця [PERSON] суд вважає не доречними, оскільки фізична особа-підприємець має печатку та зареєстрований у встановленому законодавством порядку. Щодо недійсності правочинів між сторонами, суд зауважує, що вони не визнані недійсними у встановленому законом порядку. Щодо відсутності належним чином завіреного акту виконаних робіт, суд звертає увагу, що [PERSON] не заперечував факт виконання робіт та виготовлення продукції Виходячи з наведеного, суд визнає позивні вимоги позивача законними, обґрунтованими, такими, що підтверджені доказами і задовольняє їх. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved