Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві вказав, що позивач є власником житлового будинку по вул. Леніна, 162 в с. Сьомаки Жмеринського району. В цьому будинку з 2006 року проживав та зареєстрований відповідач по справі, який на той час був співмешканцем позивача. З листопада 2015 року відповідач у вказаному будинку не проживає, відносини між сторонами припинено. Разом з тим відповідач не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку. Представник позивача в позовній заяві просив визнати відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Пояснили, що в теперішній час вулиця Леніна має назву Покровська. Не заперечували щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач ні в попереднє, ні в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Суд відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій судове засідання просив провести у відсутність представника сільської ради, а позовні вимоги задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він живе по-сусідству з позивачем, йому відомо, що до осені 2015 року відповідач проживав разом з позивачем, однак приблизно два роки [PERSON] не з'являвся за місцем своєї реєстрації по вул. Леніна, 162 в с. Сьомаки. Свідок [PERSON] пояснила, що їй як сусідці позивача відомо, що остання проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу по вул. Леніна, 162 в с. Сьомаки, однак з жовтня 2015 року [PERSON] за вказаною адресою вона не бачила. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач дійсно проживав з позивачем одніє сім'єю до жовтня 2015 року. З цього часу [PERSON] в селі не з'являвся. Заслухавши, позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Відповідно до копії свідоцтва про смерть 20 липня 2011 року померла мати позивача - [PERSON] (а.с.9). Після її смерті спадщину прийняла позивач, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 березня 2012 року (а.с.12). Своє право власності на будинок №162 по вул. Леніна в с. Сьомаки Жмеринського району позивач зареєструвала (а.с.15). Згідно з довідкою виконкому Браїлівської селищної ради від 12 серпня 2015 року відповідач значиться співмешканцем позивача, який проживає разом з нею по вул. Леніна, 162 в с. Сьомаки (а.с.10). Відповідно до довідки Браїлівської селищної ради від 03 березня 2016 року згідно запису в погосподарській книзі №4 особовий номер 0610, відповідач значиться зареєстрованим [INFO] (а.с.16). Як видно з копії листів Жмеринського РВ УМВС позивач та її син неодноразово зверталися до правоохоронних органів щодо неправомірної поведінки відповідача відносно них (а.с.17-21). Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст.7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно зі ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що позивач є власником спірного житлового будинку, реєстрація відповідача в ньому перешкоджає реалізації права власності та розпорядження ним, то відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням . На підставі вищенаведеного суд вважає, що позов підставний і підлягаючий задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача у розмірі 551,20 грн. судового збору та 180 грн. для розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача до суду, підтверджені відповідними квитанціями (а.с.1,37) і підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved