Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі ТДВ СК«Альфа-Гарант»), у якому просив стягнути з відповідача несплачену частину страхового відшкодування в розмірі 63 765 грн. 77 коп. та судовий збір у розмірі 640 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між [PERSON] та ТДВ СК «Альфа-Гарант», було укладено договір № АІ 9824037 від 28.11.2016 року. У відповідності до Договору взято під страховий захист майнові інтереси [PERSON], що пов'язанні із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок ДТП. 29.11.2016 року з вини водія [PERSON] стався страховий випадок, який призвів до пошкодження машини позивача [PERSON], а саме автомобіля [NUMBER]. 01.12.2016 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант», з відповідною заявою про страхове відшкодування з усіма необхідними документами. У березні 2017 року ТДВ СК «Альфа-Гарант», виплатило частково суму страхового відшкодування у розмірі 26 645 грн. 51 коп., а згідно з Акту виконаних робіт №362111 матеріальні збитки автомобілю завдано на суму 90 411 грн. 28 коп. Станом на 04.12.2017 року страхова компанія не відшкодувала в повному обсязі суму страхового відшкодування. Оскільки виплачена сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування завданої шкоди, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи.(а.с.46) Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою про повернення «за закінченням терміну зберігання». (а.с.45) Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив та з урахуванням згоди представника позивача на заочний розгляд справи та у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.11.2016 року в м. Києві на території парковки по бул. Івана Лепсе, 16, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «МТЗ» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] власником, якого є [PERSON]. Внаслідок даної пригоди транспорті засоби учасників отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 26.01.2017 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON].(а.с.8) Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ № 9824037 від 28.11.2016 цивільно - правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди 29.11.2016 застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн. 00 коп. (а.с.9) Згідно з п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленим цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 01.12.2016 року [PERSON], повідомив ТДВ СК«Альфа-Гарант», про дорожньо-транспорту пригоду. Відповідно до Звіту № 61-D/26/9 від 10.02.2017, виконано ТОВ «Селим» на замовлення ТДВ СК«Альфа-Гарант» вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] складає 33 174 грн.61 коп. 29.03.2017 року ТДВ СК«Альфа-Гарант» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 26 645 грн. 51 коп.(а.с. 47) Позивач [PERSON] відремонтував автомобіль на ТОВ «АВТ Баварія». Вартість ремонтних робіт, згідно актів виконаних робіт становить 90 411 грн. 28 коп.(а.с.12-17) Виконуючи свої зобов'язання, передбачені договором страхування, ТДВ СК «Альфа-Гарант» не відшкодував в повному обсязі позивачу кошти, які були витрачені останнім на відновлення транспортного засобу. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження повернення позивачу страхового відшкодування, відповідачем не надано. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем не сплачена вся сума страхового відшкодування, а тому вимога про стягнення страхового відшкодування на загальну суму 63 765 грн. 77 коп. (90 411,28 грн. - 26 645,51 грн.) підлягає задоволенню. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. 00 коп. у відшкодування витрат з оплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved