Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з ТзОВ «Компанія «Зевс ЛТД» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 15\~750 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом ТзОВ «Компанія «Зевс ЛТД» її було прийнято на роботу на посаду бухгалтера адміністрації з окладом згідно штатного розпису. Наказом № 24-К від 17 квітня 2019 року звільнено з посади бухгалтера адміністрації за угодою сторін. Цим наказом також постановлено здійснити їй виплату компенсації за невикористану відпустку за 10 календарних днів та за 10 днів, як матері, що має двох дітей віком до 15 років, всього за 20 календарних днів. Однак, 17 квітня 2019 року, в останній робочий день, позивачці не були здійснені всі належні виплати при звільненні. Повний розрахунок було здійснено 31 липня 2019 року. Згідно розрахунку, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 15\~750 грн., які просить стягнути з відповідача на її користь, а також судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] Т [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав просить задовольнити його в повному обсязі. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнають, однак зазначають, що ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» не могла провести розрахунок з позивачем, оскільки зупинило виробництво та поступлення коштів на рахунки товариства розпорядження Головного державного ветеринарного інспектора України № 28 від 02.05.2019, якуе скасоване 29.07.2019. Тому, просить суд при розгляді справи застосувати принцип співмірності при визначені розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статею 43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що наказом генерального директора ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» від 27 листопада 2018 року № 61-К, [PERSON] прийнята на роботу на посаду бухгалтера адміністрації з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 8). Наказом від 17 квітня 2019 року № 24-К [PERSON] , звільнена з посади за угодою сторін та виплатою компенсації за невикористану відпустку за 10 календарних днів та за 10 календарних днів, як матері, що має двох дітей віком до 15 років, всього за 20 календарних днів (а.с. 7, 9). Згідно відповіді на адвокатський запит від 29.07.2019 року, станом на 29.07.2019 року сума невиплаченої заробітної плати [PERSON] становить 12\~337,80 грн., що підтверджується довідкою № МП000000033 від 29.07. Дані для проведення розрахунку середньої заробітної плати надані в довідці № МП000000033 від 29.07.2019 (а.с. 14,15,16). Повний розрахунок з [PERSON] здійснено 31.07.2019, про що свідчить довідка про стан розрахунків з заробітної плати з працівником [PERSON] від 29.08.2019 (а.с. 16). Відповідно до \~ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно вимог ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснено у п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"\~установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, враховуючи що відповідачем повний розрахунок з позивачем було проведено 31.07.2019, тому за період з 18.04.2019 по 31.07.2019 позивачка має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15750 грн., виходячи із розрахунку: 225,00 грн. х 70 робочих днів. Суд приймає розрахунок позивачки щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який зроблений відповідно до вимог закону. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст.116,\~ 117 КЗпП України,

Outcome: approved