Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Тячівська місцева прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Богданської сільської радизвернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ДП «Рахівське лісодослідне господарство» про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 248 КК України. Позовні вимоги мотивують тим, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.08.2019 у справі № 305/1233/19 за ч. 2 ст. 248 КК України встановлено, що [PERSON] 6 квітня 2019 року близько 06:00 години в урочищі Щауль с. Богдан Рахівського району Закарпатської області, Щаульського лісництва ДП «Рахівське лісодослідне господарство», в лісовому масиві, у кварталі 5 території мисливських угідь ТМР «Грінвуд», діючи умисно, переслідуючи мету добування (відстрілу) тварин, що перебувають у стані природної волі, із використанням власної рушниці марки «ТОЗ-БМ», серії № [NUMBER] , 16 калібру, якою володів без відповідного на те дозволу, за попередньою змовою із [PERSON] , матеріали стосовно якого виділені у окреме провадження, порушив заборони щодо здійснення полювання, які визначені пунктами 1, 2, 3 статті 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22 лютого 2000 року, здійснивши його без належного дозволу (ліцензії), у строки, протягом яких полювання заборонено, та вполював шляхом відстрілу самця козулі віком близько двох років. В результаті чого державним інтересам у галузі раціонального використання й відтворення диких звірів, згідно наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України і міністерства екології та природних ресурсів від 16.06.2017 року № 301/222 «Про затвердження Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України)», завдано матеріальних збитків на суму 32000 гривень. Вказаний вирок суду 20.09.2019 набрав законної сили. На підставі наведеного, просили стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Богданської сільської ради 32000 гривень на користь Богданської сільської ради. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Бліщ О.Б. від 26.12.2019 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Жодна з сторін не надала суду клопотання про їх виклик в судове засідання. Разом з тим, в ухвалі про відкриття провадження у справі від 26.12.2019 відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Вказану ухвалу відповідач особисто отримав 10.01.2020 про що свідчить розписка про отримання поштового відправлення. Відзиву на день судового розгляду справи відповідач [PERSON] , суду не надав, в судове засідання не з`явився. Разом з тим, неявка у судове засідання відповідача [PERSON] , на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи за його відсутності з огляду на наступне. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Окрім наведеного, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд. Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Дотримання процесуальних строків є складовою принципу юридичної визначеності, який є одним з фундаментальних аспектів верховенства права, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. У відповідності до вимог ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Провадження у даній справі відкрито на підставі ухвали від 26.12.2019, а тому, з метою дотримання розумних строків при розгляді справи, суд вважає за можливе розглянути її за відсутності відповідача, який будучи повідомленим про дату слухання, без поважних на те причин не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду також не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор який звертається до суду в інтересах держави в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 ЦПК України. У відповідності до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Так, позивачем доведено матеріалами, доданими до позову, що Богданська сільська рада не зверталася до відповідача з вимогою про відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків. Наведене підтверджується листом Богданської сільської ради від 10.12.2019 за № 456. З огляду на викладене, на думку суду, у прокурора є законне право на звернення з позовом до суду першої інстанції з вимогою про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, здійснюючи надані законом функції, реалізуючи покладені на нього від імені держави повноваження по захисту державних інтересів та у зв`язку з бездіяльністю відповідного уповноваженого органу, яким до цього часу не вжито заходів щодо відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.08.2019 по справі №305/1233/19, провадження по справі №1-кп/305/343/19 затверджено угоду про визнання винуватості, 28.05.2019, укладену між прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури Сідеєм В.В. та [PERSON] . Так, згідно вказаного вироку, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України та призначено узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 3400 гривень. З вказаного вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.08.2019 по справі №305/1233/19 вбачається, що цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушеннямне заявлявся. 20 вересня 2019 року вирок Рахівського районного суду Закарпатської області по справі №305/1233/19 набув законної сили. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами. За змістом положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Приписами ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Отже, зазначеними нормами законодавства встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, обов`язок по спростуванню якої покладається на відповідача. За змістом положень ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зокрема, в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, підлягає компенсації в повному обсязі. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні у порушенні правил полювання та здійснення інших видів використання мисливських тварин, правил регулювання їх чисельності. Згідно зі ст. 43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, здійснюється добровільно або за рішенням суду відповідно до законодавства за затвердженими в установленому порядку таксами, а за їх відсутності - за розрахунками користувачів мисливських угідь. Відповідно до «Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України), затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства екології та природних ресурсів України №301/222 від 19.06.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.07.2017 за №842/30710, розмір стягнень за одну особину незаконно добутої або знищеної козулі складає 32000 гривень. З абзацу 1 п. 2 Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. При цьому, Пленум роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України (ст.ст. 1166, 1187 ЦК України 2004 року) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що на підставі вироку Рахівського районного суду від 20.08.2019, який 20.09.2019 набрав законної сили, [PERSON] визнано винним й притягнуто до кримінальності відповідальності за те, що 6 квітня 2019 року близько 06:00 години в урочищі Щауль с. Богдан Рахівського району Закарпатської області, Щаульського лісництва ДП «Рахівське лісодослідне господарство», в лісовому масиві, у кварталі 5 території мисливських угідь ТМР «Грінвуд», він, діючи умисно, переслідуючи мету добування (відстрілу) тварин, що перебувають у стані природної волі, із використанням власної рушниці марки «ТОЗ-БМ», серії № [NUMBER] , 16 калібру, якою володів без відповідного на те дозволу, за попередньою змовою із [PERSON] , матеріали стосовно якого виділені у окреме провадження, порушив заборони щодо здійснення полювання, які визначені пунктами 1, 2, 3 статті 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22 лютого 2000 року, здійснивши його без належного дозволу (ліцензії), у строки, протягом яких полювання заборонено, та вполював шляхом відстрілу самця козулі віком близько двох років. В результаті чого державним інтересам у галузі раціонального використання й відтворення диких звірів, згідно наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України і міністерства екології та природних ресурсів від 16.06.2017 року № 301/222 «Про затвердження Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України)», завдано матеріальних збитків на суму 32000 гривень. Так, прокурором надано обґрунтовані та правові докази того, що кримінальним правопорушенням заподіяно матеріальної шкоди державі в особі Богданської сільської ради на суму 32000 гривень. Натомість відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено. Не надано ним також і доказів того, що він добровільно відшкодував шкоду у вище зазначеному розмірі. Позивач, у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, у відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становив 1921 гривню. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, суд, приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір у розмірі 1921 гривню. На підставі викладеного,

Outcome: approved