Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання розірвання шлюбу фіктивним, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 12.01.1985 року між нею та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського виконавчого комітету Дніпропетровської області по актовому запису № 12 було зареєстровано шлюб, в якому [INFO] року позивачка народила доньку [PERSON]. Під час шлюбу, а саме 02.12.1994 року , позивачка та її чоловік [PERSON] придбали житловий будинок [ADDRESS] договір купівлі-продажу якого було складено на ім»я [PERSON]. 18.07.2017 року шлюб між позивачкою та [PERSON], у відповідності до статті 106 СК України, було розірвано Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про що складено актовий запис за № 68. Між тим, позивачка зазначала, що розірвання шлюбу було фіктивним та необхідність розірвання останнього була зумовлена бажанням як позивачки, так і її чоловіка [PERSON] зберегти їх єдине житло, а зокрема житловий будинок [ADDRESS], оскільки в зв»язку з пред»явленням до позивачки позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, існувала реальна загроза відчуження такого. [INFO] року [PERSON] помер, однак, як вказує позивачка, після розірвання шлюбу та до дня смерті [PERSON] остання проживала з ним однією сім»єю в належному їм житловому будинку [ADDRESS], при цьому продовжували вести спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, місце реєстрації не змінювали , не маючи наміру припиняти шлюбні відносини. Крім того, позивачка особисто займалася похованням [PERSON], здійснивши таке власними зусиллями та за власні кошти. З метою реалізації своїх спадкових прав після смерті [PERSON] позивачка змушена звертатися до суду щодо визнання розірвання шлюбу фіктивним. Посилаючись на ст. 108 СК України позивачка просила визнати фіктивним розірвання шлюбу між нею та [PERSON], зареєстроване Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області по актовому запису № 68 від 18.07.2017 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судовий збір просить залишити за нею, а окрім того проводити судове засідання без участі її адвоката Савченко С.А. (ас. 176). Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не з"явилася, при цьому надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, визнавши позовні вимоги в повному обсязі (ас. 177). Третя особа по справі Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, заперечень проти позову не мали (ас.175). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 14.11.2018 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі (ас. 31-33); - 10.12.2018 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (ас.46); - 03.01.2019 року постановлено ухвали про витребування доказів, про виклик свідків, про приєднання доказів до матеріалів справи, про продовження строку проведення підготовчого провадження, про оголошення перерви в підготовчому засіданні (ас.74-82); - 30.01.2019 року постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні (ас.96); - 11.02.2019 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас. 160-161); - 12.02.2019 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (ас.167). Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав: - так, в судовому засіданні встановлено, що 12.01.1985 року відділом ЗАГС Тернівського міськвиконкому Дніпропетровської області між [PERSON] та позивачкою по справі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) за актовим записом № 12 було зареєстровано шлюб, що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (ас.11). В шлюбі у позивачки [PERSON] та її чоловіка [PERSON] [INFO] року народилася донька [PERSON], яка на даний час є повнолітньою, що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] від 06.11.2008 року (ас.12). Окрім того, в період шлюбу сторонами було придбано житловий будинок [ADDRESS] договір купівлі-продажу якого було складено на ім»я [PERSON], що підтверджено в судовому засіданні копією договору купівлі-продажу від 02.12.1994 року за реєстровим номером 3204 (ас.13,14), довідкою Варварівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області від 16.10.2018 року про зміну нумерації будинку (ас.15). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.07.2017 року (ас.16) шлюб між [PERSON] та позивачкою [PERSON] було розірвано 18.07.2017 року, про що Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис за № 68. [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про смерть останнього серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Варварівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області 25.05.2018 року (ас.22). Між тим, після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім»єю, вели спільне господарство, мали єдиний спільний бюджет. Про дані обставини свідчать: акт обстеження фактичного проживання від 16.10.2018 року № 2078 , з якого вбачається, що [PERSON] з 1996 року і по теперішній час проживає в [ADDRESS] в якому також мешкають її донька [PERSON] та онук [PERSON], при цьому власник домоволодіння [PERSON], який помер [INFO] року, з 18.07.2017 року (дата розірвання шлюбу) та до дня смерті мешкав разом з позивачкою [PERSON] (ас.19); довідками Варварівської сільської ради № 2047 та № 2048 від 11.10.2018 року з місця проживання позивачки [PERSON] та про склад сім»ї останньої (ас.20,21); копією договору замовлення серії СК б/н про надання похоронних послуг та реалізацію предметів ритуальної належності, з якого вбачається, що замовником поховання [PERSON] є [PERSON] (ас.23); копіями письмових пояснень громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], в яких останні зазначили, що після розірвання шлюбу між позивачкою [PERSON] та [PERSON] в 2017 році останні продовжували проживати разом, вели спільне господарство, жили як одна сім»я та ніколи окремо одне від одного не проживали (ас.178-187). Окрім того, доводи позивачки про те, що причиною фіктивного розірвання шлюбу було бажання зберегти наявне житло за адресою [ADDRESS], з огляду на наявність загрози втрати такого через пред»явлення до позивачки вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, підтверджені в судовому засіданні копією позовної заяви Юр»ївської райдержадміністрації Дніпропетровської області до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, у розмірі 134 964, 89 (ас.17-18); копією ухвали суду від 01.02.2016 року про відкриття провадження у справі про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (ас.24). Відтак, наявність звинувачень у вчиненні позивачкою кримінального правопорушення було достатньою та об»єктивною підставою для побоювань з приводу можливого у майбутньому втрати житла шляхом його відчуження з метою відшкодування завданої злочином шкоди. В даний час необхідність звернення до суду з даним позовом обумовлена бажанням позивачки реалізувати свої спадкові права після смерті [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 106 СК України орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Відповідно до ст. 108 СК України за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, достовірність і допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що обставини на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, мають місце, при цьому жоден з досліджених доказів сумніву у суду не викликає. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами було розірвано відповідно до ст.106 СК України, реєструючи розірвання шлюбу сторони не мали наміру припинити шлюбні відносини та з часу реєстрації розірвання шлюбу до дня смерті [PERSON] продовжували проживати однією сім»єю, вели спільне господарство, а відтак розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] носило фіктивний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи волю позивачки, яка судовий збір просила залишити за нею, суд не стягує останній з відповідача по справі [PERSON] та вважає можливим залишити такий за позивачкою.

Outcome: approved