Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 21.05.2013р. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16.07.2013р. позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором від 26.11.2006р. у розмірі 14627грн. 62коп. та судові витрати. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.09.2013р. прийнято відмову ПАТ КБ «Приватбанк» від апеляційної скарги. Ухвалою суду від 06.08.2019р. прийнято до розгляду заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Ковтуна А.В. про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 28.10.2019р. заочне рішення від 16.07.2013р. скасоване та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2020р. у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, - відмовлено. При цьому, встановлено, що постановленням цього судового рішення судом не вирішено заяву відповідача [PERSON] про стягнення із АТ КБ «Приватбанк» на його користь судових витрат: судового збору в розмірі 384грн. 20коп. та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 6750грн. 00коп., про що зазначено його представником адвокатом Ковтуном А.В. у відзиві на позов (а.с.112-116), незважаючи на те, що ці обставини з`ясовувались судом під час розгляду справи по суті, учасники справи надавали суду свої пояснення з цього питання. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.ч.3-5 ст. 270 ЦПК). В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Ковтун А.В. не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. До суду представником надана заява про розгляд справи щодо вирішення питання про судові витрати без його участі та участі відповідача, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. В судове засідання не з`явився представник позивача АТ КБ «Приватбанк», будучи неодноразово належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено. На думку суду, неявка учасників справи, які належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи не є перешкодою для вирішення питання про судові витрати. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено слідуюче: заочним рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16.07.2013р. позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором від 26.11.2006р. у розмірі 14627грн. 62коп. та судові витрати. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.09.2013р. прийнято відмову ПАТ КБ «Приватбанк» від апеляційної скарги. Ухвалою суду від 06.08.2019р. прийнято до розгляду заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Ковтуна А.В. про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 28.10.2019р. заочне рішення від 16.07.2013р. скасоване та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2020р. у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, - відмовлено. При цьому, при вирішенні спору, судом не вирішена заява відповідача про стягнення судових витрат із позивача. У відзиві на позов відповідач в особі його представника просить суд стягнути з позивача на свою користь витрати за надання правничої допомоги адвокатом - 6750грн. та судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення - 384грн. 20коп. Зазначено, що між [PERSON] та адвокатом Ковтуном А.В. укладено договір про надання правничої допомоги. Між собою сторони узгодили вартість години роботи адвоката в розмірі 500грн. Враховуючи, що адвокатом витрачено 13,5 годин (ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №44634721, судової справи №711/4441/13-ц; здійснено пошук справи в Єдиному реєстрі судових рішень та ознайомлення із судовим рішенням у справі №2-2677/07 від 25.10.2007р., підготовка заяви про перегляд заочного рішення від 16.07.2013р. і письмових доказів до неї, участь в судових засіданнях, підготовка відзиву на позовну заяву, підготовка заяви про застосування строків позовної давності), то загальна вартість послуг адвоката складає 6750грн. (13,5год х 500грн.). Під час розгляду справи по суті представник відповідача просив задовольнити таку заяву. Представник позивача за довіреністю Попельнюх Т.І. заперечувала проти доводів відзиву на позов. Відповідь на відзив подано не було. Крім того, встановлено, що відповідно до квитанції від 30.07.2019р. [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 384грн. 20коп. за подачу заяви про перегляд заочного рішення (а.с.84-89). Також, між [PERSON] та адвокатом Ковтуном А.В. 08.05.2019р. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.100). Адвокат Ковтун А.В. має право на надання правничої допомоги, про що свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.10.2015р. (ас.99). Також повноваження адвоката по даній справі підтверджуються ордером серія ЧК №100589 від 30.07.2019р. (а.с.101). Відповідно до видаткового касового ордеру №38 від 08.11.2019р. [PERSON] сплачено адвокату 6750грн. на підставі договору від 08.05.2019р. Розмір сплачених коштів, обсяг виконаних робіт, витрачений час підтверджуються детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 08.11.2019р. та актом виконаних робіт від 08.11.2019р. (а.с.122-125). Відповідно до частин 1, 2, 3 п.1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Як передбачено ч.ч. 1, 2 п.2 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, - у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частин 3-5, 8 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22 листопада у справі № 902/347/18 зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла й Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Слід також звернути увагу, що пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 269 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази щодо вирішення питання про стягнення із позивача на користь відповідача судових витрат, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення. Так, ним надані до суду у спосіб та порядку, що визначені ЦПК України, належні та допустимі докази щодо сплати судового збору та витрат на правничу допомогу, що надана по цій справі адвокатом Ковтуном А.В. При цьому, позивачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, не були наведені обставини, за яких, як на його думку, заява [PERSON] не підлягала би до задоволення. Суд вважає, що розмір понесених судових витрат є доведеним, обґрунтованим та співмірним із складністю та категорією даної справи, обсягом та часом виконаних робіт, ціною позову, часу судових засідань, протягом якого розглянута справа, складання процесуальних документів, доводи яких враховані судом при прийнятті рішення, а також враховуючи усні заперечення представника позивача, що висловлені в судовому засіданні, підстав для зменшення витрат на правничу допомогу не встановлено. Отже, слід стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] судові витрати: судовий збір в розмірі 384грн. 20коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6750грн. 00коп., а всього - 7134грн. 20коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved