Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач КРП «Вода Криму» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. Вимоги мотивовані тим, що КРП «Вода Криму» регулярно і в повному обсязі надавало послуги з подачі води, відведенню стоків боржнику, що мешкає в [ADDRESS]. Квартира, в якій проживає відповідач, водолічильником не обладнана, а тому витрата води в ній проводиться по нормах, затверджених Сімферопольським міськвиконкомом рішенням №538 від 11.04.1997 року. Відповідач належним чином не проводив оплату споживання послуг водопостачання водовідведення, внаслідок чого за період з 01.07.2012 року до 01.08.2013 року утворилася заборгованість в сумі 1786, 47 грн. Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя АРК від 18.10.2013 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] З урахуванням наведеного та з посиланням на статті 525, 526, 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь КРП «Вода Криму» заборгованість по оплаті послуг водопостачання і водовідведення в розмірі 1786, 47 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, надає згоду на розгляд справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, про що свідчать поштові документи в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі даних та доказів, що є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з подачі води та відведенню стоків, які надаються Кримським республіканським підприємством "Вода Криму", що підтверджується особовим рахунком (а.с. 3, 2). Виходячи із загальних начал та змісту цивільного законодавства України, звичаїв ділового обороту та статті 642 ЦК України, з урахуванням того, що позивач надавав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач, у свою чергу їх приймала, суд вважає, навіть у разі відсутності договору до даних правовідносин повинні застосовуватися норми статей 526, 610, 614 ЦК України, які регламентують загальні умови виконання зобов'язання, правові наслідки та відповідальність за порушення зобов'язання. Відповідачем належним чином не проводилася оплату поточного споживання послуг водопостачання і водовідведення, які надавалися КРП «Крим Вода», внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.07.2012 року до 01.08.2013 року у розмірі 1786,47 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін і відповідно до вимог закону, договору або з вимогами, що звичайно пред'являються. Правовідносини сторін регулюються ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.ст. 67, 179 Житлового кодексу України, ст.ст. 19, 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст.ст. 20, 31, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом ЖКГ №190 від 27.06.2008 року, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» №630 від 25.07.2005 року. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п.2.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 року централізоване комунальне водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630 від 25.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно п. 3.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом №190 від 27 жовтня 2008 року та зареєстрованих в Міністерстві Юстиції України 07 жовтня 2008 року, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку. Згідно зі ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст.ст.525, 526, ч. 1 ст. 527, 530, 599 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і припиняється зобов'язання шляхом його виконання, проведеного належним чином. Статтями 610, 614 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника. Відповідач не надала суду доказів відсутності своєї вини у порушенні зобов'язання, а також того, що нею були вжиті всі залежні від неї заходи щодо належного виконання зобов'язання. Підстав, передбачених ст.617 ЦК України, для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання судом не встановлено. Таким чином, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які є у справі, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про існування правових підстав для їх задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 526, 527, 530, 599, 610, 614, 617 ЦК України, ст. ст. 67, 179 ЖК України, ст.ст. 22, 67, 179 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», ст.ст. 19, 20, 31, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved