Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих грошових коштів, посилаючись на наступні обставини. 15.07.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено поліс № АС/0408268 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 06.05.2015 року [PERSON] звернувся із заявою до позивача про страхове відшкодування, в якій було зазначено, що 14.02.2014 року о 16 год. 00 хвилин трапилася дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено належний відповідачу автомобіль «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.09.2014 року та постанови Апеляційного суду Харківської області від 09.12.2014 року винним в настанні ДТП було визнано [PERSON] . Відповідно до результатів звіту № 6641 від 24.03.2014 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] [PERSON] складає 39 087, 55 грн. 27.05.2015 року ТДВ «Альфа - Гарант» було складено страховий акт та сплачено на користь [PERSON] , страхове відшкодування в розмірі 30 563,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12245 від 27.05.2015 року. Через деякий час, [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] , третя особа ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.12.2017 року було встановлено ступінь вини водіїв - учасників ДТП, що мала місце 14.02.2014 року а саме: [PERSON] - 95%; [PERSON] - 5%. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 27.03.2018 року було залишено без змін рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.12.2017 року. Враховуючи викладене у позивача виникли підстави вимагати від [PERSON] 95 відсотків виплаченого страхового відшкодування у розмірі 29 035,80 грн. 12.07.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся з вимогою до [PERSON] щодо повернення 95% виплаченого страхового відшкодування, як незаконно набутого. Однак, 23.08.2019 року позивачем було отримано відмову в поверненні грошових коштів. У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 29 035, 80 грн., та судові витрати, пов`язані із оплатою позивачем професійної правової допомоги в розмірі 5000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.02.2020 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 25 березня 2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач з вказаним позовом не погоджується, вважає його безпідставним з огляду на наступне. 14.02.2014 року по пр. Московському в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] Постановою Апеляційного суду Харківської області від 09.12.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. 27.05.2015 року ТДВ СК «Альфа - Гарант» відшкодувала відповідачу матеріальну шкоду в розмірі 30 563, 77 грн. Таким чином, відповідач на правових підставах отримав страхове відшкодування від позивача, оскільки вина їх страхувальника [PERSON] доведена вищезазначеним судовим рішенням, яке набуло законної сили. Таким чином, відповідач вважає, що факт безпідставно набутих грошових коштів позивачем не доведено. Крім того, відповідач вважає, що строк позовної давності у ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплинув ще 27.05.2018 року, коли було здійснено виплату страхового відшкодування, а тому вважає позовні вимоги незаконними і необґрунтованими. Також відповідач зазначив, що позивачем було направлено регресну вимогу не йому, а зовсім іншій людині, а саме [PERSON] . Посилання позивача на постанову Апеляційного суду м. Харкова від 27.03.2018 року, за якою було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 27 915, 47 грн., на даний час виконано у повному обсязі. У зв`язку з чим відповідач вважає, що позивач не навів жодної обґрунтованої правової підстави для стягнення з нього безпідставно набутих грошових коштів. У зв`язку з чим відповідач просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. У відповідності до ст. 179 ЦПК України позивач своїм правом подання до суду відповіді на відзив не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих суду доказів, приходить до наступного. Встановлено, що 14.02.2014 року по пр. Московському в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Апеляційного суду Харківської області № 646/1709/14 від 09 грудня 2014 року, дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 14.02.2014 року сталася внаслідок порушення п. п. 16.5, 12.1 Правил дорожнього руху України з боку водія автомобілю «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] , [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/0408268 від 15.07.2013 року автомобіль «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] було застраховано та позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки у разі настання певних подій за страховими ризиками, а саме збитки внаслідок ДТП. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). В результаті противоправних дій [PERSON] автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, відповідно до звіту № 6641 від 24 березня 2014 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику вищезазначеного автомобілю складає 39 087 грн. 55 коп. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом страхування цивільної відповідальності є цивільна відповідальність власників транспортних засобів за збиток, заподіяний третім особам внаслідок дорожньо-транспортного випадку. Пунктом 9 ст. 7 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів є обов`язковим видом страхування, що зобов`язує власника транспортного засобу в обов`язковому порядку застрахувати свою цивільну відповідальність, а страховика - в обов`язковому порядку відшкодувати прямий збиток, заподіяний страхувальником третій особі. Відповідно до вищевказаних норм Закону, особою, зобов`язаною відшкодувати заподіяний збиток замість страхувальника є страховик, що видав такому страхувальника поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі страхового акту № ЦВ/14/0220/1 від 27.05.2015 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 27.05.2015 року [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 30 563 грн. 77 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 12245 від 27.05.2015 року. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.12.2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 27.03.2018 року в частині встановлення ступеня вини водіїв, було встановлено, що водій [PERSON] на 95% винен в настанні ДТП, а водій [PERSON] на 5%. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи, що судом встановлено ступінь вини водія [PERSON] в настанні ДТП, яке мале місце 14.02.2014 року на 95%, власник автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] , [PERSON] безпідставно отримав страхове відшкодування за пошкодження його автомобіля. Таким чином, у ТДВ СК «Альфа-Гарант» є підстави вимагати від відповідача [PERSON] 95% виплаченого йому страхового відшкодування, тобто 29 035, 80 грн. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Посилання відповідача [PERSON] , що строк позовної давності для звернення до суду у позивача сплинув ще 27.05.2018 року є необґрунтованим, оскільки рішення, яким було встановлено ступінь вини учасників ДТП, було винесено Комінтернівським районним судом м. Харкова 14.12.2017 року, а набуло законної сили після проголошення постанови Апеляційного суду Харківської області 27.03.2018 року, тобто 27.03.2018 року, саме ця дата є датою, коли позивач дізнався про порушене його право, а саме отримання відповідачем страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ТДВ СК «Альфа - Гарант» щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 29 035,80 гривень, які були виплачені відповідачу, як страхове відшкодування за полісом № АС/0408268. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved