Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В позовній заяві позивачка вказувала, що 20 квітня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від спільного подружнього життя, [INFO], у них народилася дочка [PERSON]. Через рік після народження дитини, сторони розірвали шлюб, але помирилися і продовжували жити в цивільному шлюбі. Позивачка вказувала, що продовжуючи проживати у цивільному шлюбі, у них з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки все ж таки подружнє життя з відповідачем не склалося, 16 грудня 2014 року позивачка у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області отримала свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис № 30. Позивачка вказувала, що продовжуючи проживати в одному будинку, відповідач не надав жодної копійки на утримання їхніх дітей, а тому вона вимушена звертатися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, звернувшись до суду з письмовою заявою, в якій вказувала, що вона змінює свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 50 % усіх видів заробітку (доходу), але не менше як по 1/3 частині прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, звернувшись до суду з письмовою заявою, в якій вказував, що визнає змінений позов [PERSON], а також просив суд слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши заяви сторін та інші матеріали справи, приходить до висновку, що змінений позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що згідно наданих копій свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач працездатний, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В суді встановлено, що відповідач хоча офіційно не працює, але є працездатним, а тому стягнення слід проводити в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 16 лютого 2016 року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved