Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що житловий будинок, що розташований за адресою :Донецька область, м. Родинське, вул. Кутузова,32, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого першою Красноармійською державною нотаріальною конторою. У вказаному будинку значиться зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який з березня 2014 року на зазначеній житловій площі не проживає. Оскільки відповідач по справі фактично не проживає в будинку понад шість місяців, просить захистити своє право власності, визнавши його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивачка позивачка не з»явилась, просила справу слухати без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення . Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином,причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення, оскільки належним чином повідомлені про день і час слухання справи відповідачі не повідомили про причини своєї неявки , а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку, що розташований за адресою: Донецька область, м. Родинське, вул. Кутузова,32 ( а. с. 5-6). Як вбачається з матеріалів справи у вказаному будинку значиться зареєстрований відповідач по справі [PERSON]О, який з березня 2014 року в ньому не проживає ( а. с. 8-12). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК\~та\~ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст.. 71,72 ЖК України наймач або члени його сім"ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема якщо вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до положень норм стст.16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, з метою захисту свого права власності, зокрема усунення перешкод у користуванні своїм майном, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням ,оскільки останній не проживає в спірному житлі з березня 2014 року, що, як вважає суд, відповідає нормам чинного законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved