Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

у грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання на території України, а саме у м. Львові по вул. Мурована,9 разом із матірю [PERSON] у період з 06 серпня 1991 року по 20 вересня 1991 року. В обґрунтування заяви покликається на те, що він народився 08 липня 1991 року у м. Львові в Українській Радянській Соціалістичній Республіці. У жовтні 2016 року він звернувся із письмовою заявою в Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області щодо належності до громадянства України. Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області надало інформаційного листа №02-02/20073 від 18.10.2015 року, в якому повідомило, що провело перевірку, в результаті якої було встановлено, що він, [PERSON], [INFO], був зареєстрований з 06 серпня 1991 року за адресою: м. Львів, вул. Мурована,9 та знятий з реєстраційного обліку 20 вересня 1991 року, згідно з довідкою, яка видана ЛКП «Північне 411» № 2620 від 10.08.2016 року. Його мати [PERSON] також була зареєстрована за вищевказаною адресою з 13 липня 1990 року та знята з реєстраційного обліку 20 вересня 1991 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, покликаючись на доводи, які викладені в ній. У судове засідання представник Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, а тому суд зі згоди заявника, вважає за можливе провести судове засідання у його відсутності, адже його неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить наступного. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [PERSON] народився 08 липня 1991 року у м. Львові, батьками якого є [PERSON], українець та [PERSON], українка, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії ІV-СГ №423819, виданого 01 серпня 1991 відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів (а.с.5). У листі №02-02/20073 від 18 жовтня 2015 року зазначено, що проведеною перевіркою встановлено, що [PERSON], [INFO], був зареєстрований з 06 серпня 1991 року за адресою: м. Львів, вул. Мурована,9 (в/б) та знятий з реєстраційного обліку 20 вересня 1991 року, довідки виданої ЛКП «Північне 411» № 2620 від 10.08.2016 року. Мати [PERSON], [INFO], була зареєстрована за вищевказаною адресою з 13 липня 1990 року та знята з реєстраційного обліку 20 вересня 1991 року (а.с.6-8). Відповідно до довідки №389 від 17 листопада 2016 року, яка видана ЛКП «Північне 411», [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] з 13 липня 1990 року та знята з реєстрації 20 вересня 1991 року в Тюменську область, м. Ноябрськ. Її син, [PERSON] [INFO], був зареєстрований за вищевказаною адресою з 06 серпня 1991 року та знятий з реєстрації разом з матірю 20 вересня 1991 року (а.с.9). Попри те, заявник [PERSON] із сімєю на даний час проживає в Україні, що підтверджується посвідкою на постійне проживання, зареєстрований за адресою: [INFO] та вважає себе громадянином даної держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є бабцею заявника [PERSON], який народився 08 липня 1991 року. Разом з матірю [PERSON] він проживав за адресою: [INFO] з 06 серпня 1991 року по 20 вересня 1991 року. Згодом її внук разом із своєю матірю виїхав в Тюменську область, але постійно приїжджав до неї в Україну на канікули. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є мамою заявника [PERSON], який народився 08 липня 1991 року. Разом вони проживали за адресою: [INFO]. За цією адресою вона була зареєстрована з 13 липня 1990 року. Згодом вона із сином [PERSON] поїхала до свого чоловіка в Тюменську область. Раніше її син [PERSON] постійно приїжджав в Україну на канікули, а зараз постійно живе та зареєстрований за адресою: м. Львів, вул. Грінченка16/18. Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що оскільки судом встановлено, що [PERSON] довгий період часу проживає на території України та не має наміру змінювати своє місце проживання; враховуючи постійне проживання його родичів на території України, які є громадянами цієї держави; враховуючи встановлені обставини та необхідність встановлення такого факту, який породить юридичні наслідки для заявника, тобто отримання належного правового статусу, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити повністю.

Outcome: approved