Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача 166,81 грн., у тому числі заборгованість за надані послуги за спожиту електроенергію у розмірі 162,57 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 4,24 грн., а також понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., посилаючись на те, що згідно з Правилами користування електричною енергією для населення (далі-ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Зокрема, постановою НКРЕ України, «Про тарифи на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам» від 10.03.1999 р. №309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.03.199 р. за № 151/344) встановлені тарифи на електричну енергію, які почали діяти з 01.04.1999 р. В подальшому вказані тарифи змінювались постановами НКРЕ України № 401 від 30.03.2006 р., № 926 ві 20.07.2006 р. Обгрунтовує позов тим, що відповідно до п. 42 ч.ч.5,6 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов»язаний оплачувати спожиту енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. На підприємство покладені завдання здійснювати постачання електроенергії населенню та контролювати оплату за її користування. Однак відповідач вказані обов'язки не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка за період з 18.12.2012 року по 16.02.2013 року становить 162 грн. 57 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги позивача на підставах, викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити в повному обсязі. Також надала суду письмову заяву про те, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації та була одержана, про що свідчить розписка про отримання «особисто». Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Загальними умовами виконання зобов'язання, що встановлені статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Користування електричною енергією споживачами, регламентоване Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМ України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 48 ПКЕЕН передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими зобов'язаннями, у якому серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. За вимогами ч. ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» надавало відповідачу послуги з постачання електроенергії. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Чинним законодавством передбачено, що споживач повинен сплатити вартість наданих послуг щомісячно. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником (наймачем) квартири [ADDRESS], згідно витягу з особового рахунка [NUMBER] має заборгованість за спожиті послуги з електропостачання за період з 18.12.2012 року по 16.02.2013 року в розмірі 162,57 грн. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг за спожиту електричну енергію відповідач не надав. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до Розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 11.03.2013 року по 21.01.2014 року 3% річних за цей же період становить 4,24 грн. (а с. 5). За таких обставин, суд вважає, що з вини відповідача порушено виконання зобов`язань з оплати електричної енергії у період з 18.12.2012 року по 16.02.2013 року у розмірі 162,57 грн., тому сума 3% річних від простроченої суми в розмірі 4,24 грн. підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved