Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON]про стягнення аліментів на його користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 квітня 2010 року він з відповідачкою, офіційно зареєстрували шлюбні відносини, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-КИ № 166588 від 30.04.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області. За період перебування в шлюбних відносинах, у них народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-КИ № 309927, виданого 06 грудня 2010 року виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. За час сумісного проживання у позивача з відповідачем не завжди складалися нормальні сімейні стосунки. Так, відповідач працює маніпуляційною медсестрою Томаківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. В середині лютого цього року вона, не порадившись з позивачем , і без його згоди, залишила сім'ю і пішла добровільно служити в зону АТО. Відносин ні позивачем , ні з їхньою спільною дитиною фактично не підтримує. Вона двічі після від'їзду приїжджала до своєї матері в с.Настасівка Томаківського району Дніпропетровської області, але з позивач не спілкувалася. В даний час їхній спільний син проживає разом з позивачем , і фактично перебуває на його повному утриманні. Матеріальну допомогу на утримання їхньої спільної дитини відповідач не надає, хоча згідно із ст.180 Сімейного кодексу України вона зобов'язана надавати в добровільному порядку щомісячну матеріальну допомогу та займатися вихованням і утриманням дитини. За весь період своєї відсутності відповідач лише один раз вислала гроші на утримання сина в розмірі 400 грн., хоча отримує дві зарплати, і в лікарні, і в АТО. ¦ Позивач просив відповідача надавати йому щомісячну допомого на утримання сина, але вона відмовилася, таким чином угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. В зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від обов'язку по утриманню малолітнього сина, то кошти на його утримання мають бути стягнуті з неї в судовому порядку. Позивач вважає, що розмір аліментів, які мають стягуватися з відповідача на утримання малолітнього сина повинен становити 1/4 частину усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача проти позову позивача заперечував, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 18 лютого 2015 року відповідно до Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» відповідач була призвана до лав Збройних Сил України. На разі перебуває в зоні проведення антитерористичної операції. В своєму позові позивач не надав належних та допустимих доказів ухиляння [PERSON] від виконання свого обов'язку щодо утримання свого неповнолітнього сина та наявності між ним та [PERSON] спірних правовідносин щодо утримання їх спільної малолітньої дитини. Крім того, позивач не надав доказів стосовно незгоди [PERSON] утримувати свого малолітнього сина [PERSON]. З зазначених підстав, за відсутності спірних правовідносин позов [PERSON] підлягає залишенню без задоволення з підстав порушення його законних прав, свобод та інтересів, а тим паче інтересів дитини. Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 181 СК України обов'язковим юридичним фактом, який дає підстави для стягнення аліментів з одного з батьків є окреме проживання від дитини. У відповідності до статті 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. На сьогоднішній день судове рішення про встановлення режиму окремого проживання між подружжям [PERSON] та [PERSON] не виносилось, а відтак режим окремого проживання не встановлювався. : Також, шлюб зазначеного подружжя не розірвано. Відтак, з огляду на зміст статті 181 СК України відсутні підстави для стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON]. Представник позивача просить суд, у позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, відмовити в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, посилаючись на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серії І-КИ №309927, виданого 06.12.2010 року виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, з якого вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками [PERSON]. Як зазначає позивач, з лютого місяця 2015 року після фактичного припинення з відповідачем шлюбних відносин, тобто проживання і ведення спільного господарства та бюджету, їхній неповнолітній син [PERSON] залишився проживати з батьком, [PERSON] Із зазначеного періоду часу, син [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Томаківською селищною радою від 06.05.2015 р. за №897. Крім того , неповнолітній [PERSON] потребує додаткових витрат на лікування , що підтверджується виписками із медичних карток стаціонарного хворого за №№938, 2048. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачка записана у вищевказаному свідоцтві матір'ю дитини, а тому зобов'язана утримувати її до її повноліття. У відповідності із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~ \~\~ Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом враховано склад родини позивача та відповідача, джерела та розмір їхніх доходів, наявність інших утриманців. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 179 ЦПК України\~встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями\~58,59 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі зобов'язані довести в судовому засіданні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як на заперечення проти позову. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної \~дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо\~дитини, незалежно від того, чи перебували вони у\~шлюбі\~між собою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розірвання шлюбу\~між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.\~\~\~\~ Судом , під час розгляду справи встановлено, що відповідач дійсно не утримує свою дитину, а тому приходить до висновку про наявність порушень прав та законних інтересів позивача у справі. Отже, порушені права позивача потребують судового захисту. З огляду на те, що відповідач працездатного віку, доказів неможливості утримувати дитину суду не надала, тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тобто ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що відповідач не виконує покладеного на неї законом обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини, а також враховуючи передбачені законом обставини, суд вважає правильним задовольнити позов повністю. Також згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved