Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про розірвання шлюбу, який зареєстрований 30.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис 308. Заявники зазначають, що фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться та вони вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. У зв'язку з викладеним [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження. Заявники в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, доводи, викладені в заяві, підтримали та просили її задовольнити. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 30 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис №308 (а.с.13). Заявники є батьками [PERSON] [INFO], дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.14). Відповідно до договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини укладеного між [PERSON] та [PERSON] предметом якого є визначення місця проживання дитини та утримання спільної малолітньої дитини. За цим договором батько зобов'язується сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісяця. Місцем проживання дитини за даним договором визначено місце проживання матері(а.с.15) Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 293 ЦПК України визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч.2. вищевказаної статі договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. У відповідності до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що позивач та відповідач не бажають жити однією сім'єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Крім того, судом враховано, що при подачі заяви про розірвання шлюбу заявниками було дотримано вимог ст.109 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved