Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Мотивував тим, що [INFO] помер дядько заявника - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно - земельна ділянка, розташоване на території Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом, яка прийняла спадщину. [PERSON] , державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Посилаючись на викладене, представник позивача прохав визнати за позивачем в порядку спадкування за законом, право на земельну ділянку площею 4,64 умовно кадастрових гектара, що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення 6 сесії 22 скликання Глобинської районної Ради народних депутатів 5 вересня 1995 року, 01 грудня 1995 року, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 623 і розташована на території Манжеліївської сідьської ради Глобинського району Полтавської області. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що [INFO] помер [PERSON] . За життя він отримав Державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , згідно якого мав право на земельну ділянку розміром 4,64 га, виданого на підставі рішення 6 сесії 22 скликання Глобинської районної Ради народних депутатів 5 вересня 1995 року, 01 грудня 1995 року, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 623 і розташована на території Манжеліївської сідьської ради Глобинського району Полтавської області. З довідки № 10/04-12 від 12 березня 2019 виданої виконавчим комітетом Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області вбачається, що [PERSON] , мав на території Манжеліївської сільської ради за межами населеного пункту земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 4,64 га - для ведення сільськогосподарського виробництва, на яку був виданий Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] від 01 грудня 1995 року, який виданий Манжеліївською сільською радою за № 623. Зазначений Державний акт на право приватної власності на землю було втрачено, про що в газеті «Зоря Придніпров`я», випуск від 15 грудня 2017 року було опубліковано оголошення. Згідно довідки № 306/02-32, виданої 20.07.2018 виконкомом Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області [PERSON] , [INFO] до дня його смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , проживав один. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2019 року заяву представника заявника [PERSON] - [PERSON] - задоволено. Встановлено факт, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженець села Манжелія, Глобинського району Полтавської області є рідним дядьком [PERSON] , [INFO] , уродженки села Манжелія, Глобинського району Полтавської області, рнокпп - [NUMBER] . [PERSON] звернулася до Глобинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на спадкове майно. Державний нотаріус відмовила позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлого [INFO] [PERSON] в Глобинській державній нотаріальній конторі Полтавської області заведена спадкова справа №8/2019. Заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] , яка є спадкоємицею майна померлого за законом. Осіб, які відмовилися від прийняття спадщини немає. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості отримати дублікат сертифікату на земельну частку ( пай). Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно п. 17 Розділу X Прикінцевих положень Земельного кодексу України 17. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Правовідносини по спадкуванню майна після [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом, за життя [PERSON] набув право на земельну ділянку, розташовану на території Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved