Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2011 року. Від даного шлюбу в них одна неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти один одного, у зв'язку з цим вони припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом з червня місяця 2013 року. У зв'язку з цим позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та з проханням розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з'явився. На адресу суду від нього надійшла заява, про згоду з позовними вимогами позивачки та просить розглядати справу без його участі, що відповідає вимогам ч. 2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 26 лютого 2011 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб між позивачкою та відповідачем існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З заяви позивачки вбачається, що вона просить залишити за нею прізвище "[PERSON]". Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею та документально підтверджувані судові витрати. Відповідно ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно квитанції від 14 травня 2014 року позивачка сплатила кошти у сумі 200 гривень за послуги адвоката. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції №0.0.284894172.1 від 01 серпня 2014 року позивачка сплатила судовий збір за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 243 гривень 60 копійок. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати в розмірі 443 гривень 60 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved