Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся\~до суду\~з \~вищевказаним позовом\~ \~про усунення\~перешкод у\~користуванні власністю,\~посилаючись на\~те,\~що \~він є\~ власником\~квартири [ADDRESS]. В квартирі за вищевказаною адресою зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який доводиться позивачу сином. Станом на сьогоднішній день відповідач за місцем реєстрації не проживає, його місце перебування позивачу не відомо. Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі обмежує права останнього як власника та впливає на розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг. А тому просить суд визнати [PERSON] таким,\~що втратив\~право \~ користування\~житлом \~квартирою №49\~ в\~ будинку\~№54\~по вул. Грицевця в м. Харкові. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, мотивуючи свої доводи аналогічно викладеному в позові. При цьому проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Представник позивача - адвокат [PERSON]. позовні вимоги підтримала, вважала наявними підстави для задоволення позову. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання. Причини неявки суду невідомі. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими\~ст.ст. 280-282 ЦПК України\~за відсутності відповідача [PERSON], повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання без повідомлення причин та не скористався правом подати відзив проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи.\~\~\~\~\~\~\~\~ Інформація про рух справи, заяви та клопотання сторін. Ухвалою суду від 11.02.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1\~ст.316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1\~ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень\~ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). За змістом ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дав підстави для обґрунтованого висновку суду про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.383 ЦК\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Отже право на проживання у квартирі членів сім'ї власника, походить безпосередньо від права власності самого власника квартири, а тому при втраті такого права власником, втрачає право на проживання і члени сім'ї власника квартири. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник квартири має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Таким чином, враховуючи, що відповідач не є членом сім'ї позивача - власника квартири, своєю реєстрацією у ній чинить перешкоди власнику у користуванні квартирою, то в силу\~ст.391 ЦК України, такі перешкоди мають бути усунуті, а порушене право позивача підлягає захисту. Фактичні обставини встановлені судом; зміст спірних правовідносин; докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; оцінка доказів та аргументів сторін. На підставі\~Договору \~купівлі-продажу\~квартири №Н8-74\~ від\~ 20.01.1995\~року,\~зареєстрованому \~у Державному\~комунальному підприємстві\~Харківського міського\~бюро технічної\~ інвентаризації\~ \~[PERSON]\~ \~є \~власником \~ \~квартири [ADDRESS]. [PERSON]\~ з\~27.09.2000\~року \~ по\~теперішній час\~зареєстрований в\~[INFO], що підтверджується інформацією з реєстру територіальної громади міста Харкова. З пояснень допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, що більш ніж рік - [PERSON] не проживає в [INFO]. За таких обставин суд вбачає, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] та вже понад рік не користуються цим житлом та не сплачують за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача на реалізацію пільг по сплаті витрат, пов'язаних з утриманням житла. [PERSON] не є членом сім'ї позивача. Договір найму житла між власником квартири та відповідачем відсутній. Підсумовуючи вищевикладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку щодо існування правових підстав для задоволення позову, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, та обставини справи підтверджені достовірними та допустимими засобами доказування. На підставі ст.\~317,\~319,\~321,\~379,\~391 ЦК України,

Outcome: approved