Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У квітні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «ЗАВОД «МАЯК» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 186 259,35 грн. та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з 28.01.2020 по день ухвалення судового рішення виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 949,25 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказував, що працював в АТ «ЗАВОД МАЯК» і 27.01.2020 року був звільнений на підставі наказу №7-к за власним бажанням згідно ст. ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При цьому, належних грошових розрахунків АТ «ЗАВОД МАЯК» з позивачем при звільненні не провів. Позивач вказує, що на час його звільнення заборгованість товариства по заробітній платі перед ним складала 186 259,35 грн. Оскільки при звільненні належний розрахунок з [PERSON] не був проведений роботодавцем і не здійснений на час подачі даного позову, просив про задоволення позовних вимог. 03.09.2020 року відповідач через свого представника надав відзив, у якому не визнавав позовні вимоги щодо стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зазначав, що банківські рахунки відповідача перебували під арештом, що унеможливлювало в день звільнення провести розрахунок з позивачем. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, не заперечував проти розгляду справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив врахувати попередньо наданий відзив. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Вивчивши позовну заяву, відзив відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. [PERSON] працював в АТ «ЗАВОД МАЯК» 27.01.2020 року був звільнений на підставі наказу №7-к за власним бажанням згідно ст. ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.10). Відповідно до Довідки АТ «ЗАВОД МАЯК» станом на 10.03.2020 року заборгованість відповідача по заробітній платі перед [PERSON] складає 252 302,39 грн. (а.с.14). Із посвідчення № [NUMBER] на примусове виконання рішення комісії по трудових спорах ПАТ «Завод «Маяк» вбачається, що спір з приводу невиплати заробітної плати за період з 01.10.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі 66043,04 грн. врегульований (а.с.16) Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, вимога позивача про стягнення на його користь з АТ «ЗАВОД МАЯК» 186 259,35 грн. заборгованості по заробітній платі, яка не оспорюється відповідачем, законна та обґрунтована. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середньоденна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача. З урахуванням 31 відпрацьованого робочого дня у листопаді та грудні 2019 року, заробітна плата за які береться для розрахунку, середньоденна заробітна плата [PERSON] склала 949,25 грн. З огляду на зазначене, оскільки час затримки у виплаті заробітної плати з моменту звільнення [PERSON] 27.01.2018 року по час ухвалення рішення у справі 17.09.2020 року складає 162 робочих дні, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні складає 134 793,50 грн. (949,25 грн.*142=134 793,50 грн.). Таким чином, з АТ «ЗАВОД МАЯК» на користь [PERSON] також підлягає стягненню 134 793,50 грн. за час затримки у виплаті заробітної плати. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні. З огляду на зазначене, питання щодо справляння і сплати податків й інших обов`язкових платежів у такому випадку вирішуватиметься при виконанні рішення суду. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 2 369,65 грн., а саме судовий збір за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 1 862,52 грн., а також різницю не сплаченого судового збору позивачем при подачі позовної заяви за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 507,13 грн. (1 347,93 грн. загальний судовий за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 840,80 сплаченого позивачем судового збору за вказану вимогу). Окрім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved