Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Жуковський О.В., звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 38540,20 грн. та витрат понесених у зв`язку із проведенням експертного дослідження з визначення матеріального збитку в сумі 1015,25 грн. Також просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.08.2018р. о 22:40 год. відповідач, [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Trafic» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем позивача, [PERSON] , «Geely» д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, чим завдав значних ушкоджень транспортному засобу позивача. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/16362/18 від 14.09.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. При зіткненні автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження. Відповідно представник позивача зазначає, що завдана шкода повинна бути відшкодованою відповідачем на користь позивача. Ухвалою суду від 27.09.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено до розгляду з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Geely» д.н.з. [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.6) 24.08.2018р. о 22:40 год. відповідач, [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Trafic» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем позивача, [PERSON] , «Geely» д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, чим завдав значних ушкоджень транспортному засобу позивача. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/16362/18 від 14.09.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи у відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до висновку експертного дослідження від 14.01.2019 р. №46/18, встановлено, що матеріальний збиток завданий транспортному засобу «Geely» д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску в результаті дорожньо-транспортної пригоди , на момент проведення складає 38540,20 грн. (а.с.10-44) Відповідно до копії розписки [PERSON] наявної в матеріалах справи, останній зобов`язався відремонтувати автомобіль «Geely» д.н.з. [NUMBER] , як компенсацію внаслідок ДТП по його вині. (а.с.45) Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода , завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У даному випадку судовим рішенням - постановою про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - встановлено вину відповідача у вчиненні ДТП і, відповідно, заподіяння шкоди майну позивача внаслідок неправомірних (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у даному випадку немає. Згідно ч. 2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 3 - збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. При чому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку , якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача. Судом також встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, відповідач не довів протилежного, не подав відзиву, в якому висловив би свою незгоду з розміром заподіяної шкоди, не оспорив надані позивачем докази на підтвердження дійсного розміру завданої шкоди щодо вартості відновлювального ремонту і не надав інших доказів, які б свідчили про недійсність наданого звіту чи його недостовірність. Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, то потерпілий має право на відшкодування таких витрат без урахування зносу окремих деталей, що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі. Відповідач не довів, що вартість ремонту завищена або що до ремонту включено пошкодження, не пов`язані з ДТП, або що до ремонту включено зайві роботи, матеріали та деталі, чи що їх вартість та обсяг завищені, тобто доказів протилежного суду не надав. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає вартість збитку завданого власнику транспортного засобу, у розмірі 38540,20 грн. Відповідно до розрахунку №9 від 14.01.2019 р. вартість авторознавчої експертизи, становить 1015,20 грн. На підтвердження понесених витрат по оплаті експертизи, позивачем долучено квитанцію №0.0.1238448994.1 від 15.01.2019 р. на суму 1015,20 грн. (а.с.8) На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 768,40 грн. в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору та 1015,20 грн. - в рахунок відшкодування витрат на проведення авторознавчої експертизи, що разом становить 1783,60 грн.

Outcome: approved