Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся в суд з позовом до [PERSON], Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір за № 191/м відповідно до якого останньому надано грошові кошти за загальну суму 65 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов?язань за договором кредиту з [PERSON] укладено договір застави б/н від 05.11.2007 року, предметом якого є належний [PERSON] мікроавтобус пасажирський MERCEDES-BENZ, модель: 208D, рік випуску 1995, тип ТЗ: мікроавтобус пасажирський, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Оскільки, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, то рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернуто стягнення на вищезазначене рухоме майно для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідачем Першим ВДВС ЛМУЮ в порушення вимог ст.44, 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 16 Закону України «Про заставу» на спірне майно, яке є предметом договору застави, накладено арешт в зв?язку з примусовим виконанням рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 404 503,93 грн. боргу та стягнення солідарно з ПАТ «Акцент-банк», [PERSON], [PERSON] в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10000 грн. боргу, в межах заявлених позовних вимог накладено арешт на все майно [PERSON], на підставі якого винесені постанови державних виконавців від 25.07.2013 року, 31.01.2013 року та 07.03.2014 року. На підставі наведеного, просить суд, звільнити з-під арешту, належний відповідачу [PERSON] мікроавтобус пасажирський MERCEDES-BENZ, модель: 208D, рік випуску 1995, тип ТЗ: мікроавтобус пасажирський, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], арешт на який накладено згідно постанов державних виконавців від 25.07.2013 року, 31.01.2013 року та 07.03.2014 року. Представник позивача Місюра І.В. в судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує із підстав зазначених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника позивача по наявним матеріалам справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Судом встановлено, що 05.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір за № 191/м відповідно до якого останньому надано грошові кошти за загальну суму 65 000 доларів США (а.с. 5-8). З метою забезпечення виконання зобов?язань за договором кредиту з [PERSON] укладено договір застави б/н від 05.11.2007 року, предметом якого є належний [PERSON] мікроавтобус пасажирський MERCEDES-BENZ, модель: 208D, рік випуску 1995, тип ТЗ: мікроавтобус пасажирський, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с. 9-11). Згідно вимог ст. 16 Закону України «Про заставу» передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. Позивач після укладення договору застави від 05.11.2007 року зареєстрував обтяження спірного майна у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 18-19). Згідно п.п.15.1. договору застави заставодержатель має право одержати задоволення свої вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця (право вищого пріоритету) (а.с. 10). Такими чином, в зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору згідно вимог закону та положень договору застави позивач має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на майно, яке перебуває в заставі. Крім того, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2013 року звернуто стягнення на спірне майно для задоволення грошових вимог позивача в сумі 569 345,19 грн. (а.с. 12-13). Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту у разі звернення державним виконавцем стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Враховуючи, що банку надано право самостійно реалізувати предмет іпотеки, а також те, що ПАТ «Приватбанк» являється стягувачем у виконавчих провадженнях ВП № 36303944 від 25.07.2013 року, 31.03.2013 року та у ВП № 42413611 від 07.03.2014 року в межах якого накладено арешт на спірне майно, тому, на думку суду, зняття арешту з майна, в даному випадку, не призведе до порушення прав стягувача. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про звільнення заставленого майна з-під арешту, накладеного Першим відділом ДВС Луцького МУЮ, підлягають до задоволення. Оскільки, позивач не наполягав на стягненні судових витрат із сторін, то такі витрати суд не стягує із відповідачів.

Outcome: approved