Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до органу опіки та піклування Прилуцької мільскої ради, третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 квітня 1987 року Станом на сьогоднішній день в належному їй житловому будинку зареєстровані її мати [PERSON] та небога малолітня [PERSON] [INFO]. [PERSON], сестра позивачки та мати малолітньої [PERSON] була зареєстрована в будинку з 02.12.2003 року. В жовтні 2015 року рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області [PERSON] була позбавлена батьківських прав, а в кінці 2016 року померла. 11.08.2015 року малолітня [PERSON], [INFO] була направлена до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей, в зв»язку з складними життєвими обставинами, після чого дитина була усиновлена, а зв»язок з дівчинкою втрачено. Оскільки малолітня [PERSON] фактично проживає за іншою адресою, а подальша формальна реєстрація останньої в домоволодінні позивачки є порушенням прав власника, а тому [PERSON] просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивачка не з»явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи в її відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, однак надіслав повідомлення про розгляд справи в відсутності представника позивача, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи в її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. У зв"язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно копії листа служби у справах дітей Прилуцької міської ради № 249 від 26.05.2017 року вбачається, малолітня [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] не проживає. На даний час дитина усиновлена. (а.с. 6) Крім того служба у справах дітей Прилуцької міської ради додатково інформує, що [PERSON] змінено анкетні дані та місце реєстрації. Відповідно до ст..ст. 226,228 СК України будь-якої інформації відносно [PERSON] надати не маємо можливості. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 6 ЖК України визначено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян. Згідно ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Статтею 382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ст.163 ЖК у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Стаття 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] не проживає в вищезазначеному житловому будинку, а тому позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтований та підлягає задоволенню оскільки відповідачка перешкоджає позивачці у здійсненні нею права користування та розпорядження майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved