Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS], стягнення судових витрат. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником 2/3 частин двокімнатної квартири [ADDRESS], а власником 1/3 частини вказаної квартири є син позивачки - відповідач [PERSON] Квартира була приватизована в 1994 року та належала на праві спільної сумісної власності в рівних долях позивачці, її чоловікові та їхньому сину. Згодом позивачка разом із чоловіком викупили у сина за 3 000,00 доларів США його частку в квартирі, з умовою придбання ним окремого житла. На даний час у позивачки виникла необхідність у продажі квартири, однак, відповідач, який має власне житло, спірною квартирою не користується, згоди на її продаж не надає. Пропозицію щодо мирного врегулювання даного конфлікту відповідач відхилив, а тому позивачка змушена звертатись до суду з наведеним позовом. Позивачка в судове засідання не з"явилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує(а.с.14). Відповідач в судове засідання не з"явився, 11.03.2016 року подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив щодо їх задоволення, просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с.13). Всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 18.04.1994 року вкартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] - чоловіку, [PERSON] - сину в рівних долях (а.с. 4). 12.05.1994 року [PERSON] написав розписку [PERSON] про те, що він отримав від неї 3 000,00 доларів США за свою частку в квартирі по [ADDRESS]. До даної квартири претензій більше він не має (а.с.7). Після смерті [INFO] [PERSON] позивачка [PERSON] спадкувала 1/3 частину квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.10.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф., зареєстрованого вреєстрі за №4-2219(а.с.5). Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.11.2003 року [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину (4-2219) від 15.10.2003 року посвідченого нотаріусом Першої Івано-Франківської ДНК Андрусяк К.Ф. (а.с.6). Отже, позивачці належить 2/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS]. В позовній заяві позивачка зазначає, що на даний час має намір придбати собі значно менше житло, оскільки, зробити ремонт в квартирі не має можливості, утримувати квартиру не спроможна, а тому їй необхідно продати спірну квартиру, однак такої згоди відповідач не надає. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно вимог ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (ст. 370 ЦК України). Статтею 364 ЦК України передбачено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. В матеріалах справи знаходиться копія розписки [PERSON] від 12.05.1994 року написаної [PERSON] про те, що він отримав від неї 3 000,00 доларів США за свою частку в квартирі по [ADDRESS]. До даної квартири претензій більше він не має (а.с.7). Отже, право [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] припинилося з написанням відповідної розписки 12.05.1994 року. Крім цього, відповідач подав заяву про визнання позовних вимог позивачки. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки 551 грн. 20 коп. витрат по оплаті судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 317, 368-370 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 60, 61, 88 ЦПК України

Outcome: approved