Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ Мшанецьке про визнання договору оренди землі недійсним, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 01 червня 2012 року, який зареєстрований в управлінні Держкомзему в Теребовлянському районі 13 червня 2012 року за № 612500004005693 з моменту його укладення. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на мотиви вказані в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ Мшанецьке [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, зі славшись на мотиви викладенні в запереченні. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши докази вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 23 вересня 2004 року серії ЯБ №002021 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.11 га на території Мшанецької сільської ради Теребовлянського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з договору оренди землі від 01 червня 2012 року, що між ПАТМшанецьке та [PERSON] укладено договір оренди землі. Відповідно до довідки виданої відділом держземагенства у Теребовлянському районі від 29 січня 2015 року про те, що 13 червня 2012 року зареєстровано договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,11 га, який укладено між гр. [PERSON] та ПрАТ «Мшанецьке» (орендар) на території Мшанецької сільської ради Теребовлянського району. В позовній заяві позивачка [PERSON] стверджує, що вказаний договір від 01 червня 2012 року вона не підписувала та не уповноважувала будь яку особу підписувати від її імені. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства "Мшанецьке" [PERSON] ствердив у запереченні, що в дійсності за договором оренди від 01 червня 2012 року ними орендується для товарного сільськогосподарського виробництва земельна ділянка площею 3.11 га, що належить на праві власності [PERSON] згідно державного акта серія ЯБ М 002021 від 23 вересня 2004 року, яка розміщена на території Мшанецької сільської ради Теребовлянського району. Даний договір оренди укладено на 10 ( десять) років та здійснено його державну реєстрацію за № 616125000004005693 у відділі Держземагнства України у Теребовлянському районі у передбачений законодавством спосіб. Дана земельна ділянка використовується ними на правах оренди з часу здійснення розпаювання землі та видачі державних актів власникам на руки, тобто із 2004 року по даний час. Переукладання договору оренди здійснювалось по причині закінчення терміну дії попереднього договору та зміною назви акціонерного товариства за установчими документами. Посилання позивача у позовній заяві та те, що [PERSON] договору оренди з підприємством не укладала та не уповноважувала будь-яку іншу особу підписувати від свого імені вищевказаний договір оренди теж не відповідає дійсності, поскільки даний договір підписаний з її волі та безпосередньої участі її дочки [PERSON], яка проживає разом із позивачкою в одному домогоспддарстві в присутності особи відповідальної за укладення договорів оренди в господарстві - головного економіста [PERSON]. Підтвердженням того є підписи даної особи на самому договорі оренди від 01.06.2012 року та у списку № 119 та №152 за 2012 рік на відпуск та отримання в рахунок орендної плати цукру та пшениці. Так, в судовому засіданні встановлено, що свідок [PERSON] донька позивачки [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що вона дійсно підписувалась у договорі оренди землі від 01 червня 2012 року в графі де зазначалася її мама позивачка по справі, та по відомостях на отримання цукру та зерна. Однак, робила вона це без врахування волі та інтересів матері [PERSON] переслідуючи свої особисті майнові інтереси, так як має на утриманні неповнолітніх осіб і її неналежний матеріальний стан вимусив це зробити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що дійсно договір оренди землі від 01 червня 2012 року було підписано донькою позивачки [PERSON] [PERSON] вважала, що [PERSON] діяла в інтересах матері - позивачки [PERSON] При укладенні договору [PERSON] не перевіряла чи було доручення на укладення договору оренди землі у доньки позивачки [PERSON] та обставина, що донька позивачки [PERSON] діяла у своїх інтересах їй не було відомо. Також в судовому засіданні встановлено, що підпис у договорі оренди землі від 01 червня 2012 року здійснено донькою позивачки, а не самою позивачкою, дану обставину в судовому засіданні позивачка та представник позивача не заперечили. Згідно ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду. Відповідно до ст.93 ЗК України орендодавцем земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, повязані з орендою землі регулюються Законом. Відповідно до ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громади і юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки із орендарем. Відповідно до ч.1ст.202 ЦК України право чином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.215ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами), вимог, які встановлені частинами першою- третьою, пятою та шостою ст.203 цього кодексу. Відповідно до ст.236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст.13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст.16 Закону України Про оренду землі- укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно ст.35 Закону Про оренду землі спори повязані з орендою землі вирішуються в судовому порядку. В судом встановлено, що позивачка не підписувала та не уповноважувала будь-яку особу на підписання договору оренди землі від 01 червня 2012 року. Таким чином оскаржуваний договір землі не відповідає внутрішній волі позивачки, підписаний не особисто позивачкою, а іншою особою, яка діяла без відповідного представництва (довіреності) тобто без відповідних повноважень, а тому такий договір підлягає визнанню недійсним.

Outcome: approved