Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.03.2007 р. відповідач отримала кредит в сумі 5 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконала, станом на 31.07.2014 року у неї утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі - 17 458,54 грн. З огляду на наведене просив, стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча судом вживались всі необхідні заходи для повідомлення її про день і час розгляду справи, шляхом надіслання за її зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду, а також розміщення оголошення в газеті «Високий замок» про виклик у судове засідання. При цьому [PERSON] не надала заяву про відкладення розгляду справи, не повідомила причини неявки, в зв'язку з чим, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається із заяви [PERSON] від 14.03.2007 року, вона ознайомилася та погодилася із Умовами і Правилами надання банківських полуг, а також Тарифами, які були надані їй в письмовій формі. Своїм підписом вона підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування в Приват Банку та погодилася, з тим, що підписана нею заява разом із Пам"яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаного договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом , на умовах його повернення у строк, що відповідає строку дії картки. Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 30 липня 2014 року заборгованість відповідача за цим договором становить: заборгованість за кредитом - 8 516,06 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 5 931,93 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 703,00 грн., штраф (фіксована частина) -500,0 грн., штраф (процентна складова) - 807,55 грн., а разом 17 458,54 грн. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов"язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Як регламентує ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як передбачено ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 3.2 Умов і Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку , і дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. П. 9.12 Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, передбачено , що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий термін. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Таким чином, сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору. Отже, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. З матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 14.03.2007 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надала банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, в тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком. Згідно ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем було не дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн. , тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved