Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У жовтні 2015 року представник позивача, в інтересах [PERSON], звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на самовільно переплановану квартиру. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року, про що 28 жовтня 2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було зроблено відповідний актовий запис за №1419. 23 липня 2015 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS]. Позивачем, в якості правовстановлюючого документу на спадкову квартиру, було надано договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу «09» листопада 2000 року за реєстраційним №1671, про прийняття у дар спадкової квартири. Вказана квартира знаходиться на третьому поверсі п'ятиповерхового будинку та до самовільної перебудови (з метою поліпшення благоустрою квартири) складалась з однієї кімнати житловою площею 17,5 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., коридору 2,5 кв.м,. вмонтованої шафи 03,05 кв.м. За результатами перебудови однокімнатна квартира стала двокімнатною. Згідно з технічним паспортом МКП «Маріупольське БТІ», виданого на ім'я позивача 15 травня 2015 року, квартира складається з: 1 кімнати площею 6,7 кв.м., 2 кімнати площею 10,8 кв.м., вбиральні 2,1 кв.м. та коридору 2,2 кв.м. Шафа демонтована. Загальна площа квартири не змінилась та складає 22,6 кв.м. Державним нотаріусом третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 липня 2015 року № 1343. Відмова була мотивована тим, що відповідно до листа Державної реєстраційної служби України від 12.03.2013 року №95-06-15-13 «Щодо державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 1992 року» для проведення державної реєстрації прав з видачою свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Переобладнання квартири зроблено після 1992 року та документи, які свідчать про законний порядок переобладнання, відсутні. Позивач зазначив, що при переплануванні несучі стіни не зазнали руйнувань, використання вищезазначеної квартири можливо, перепон у користуванні перепланованою квартирою немає. Перепланування, пов'язане зі тесклінням балконів і лоджій, об'єднання ванної кімнати з санвузлом, демонтаж вбудованих шаф, антресолей та комор, збільшення житлової площі за рахунок демонтажу некапітальних стін, використання площ коридорів та допоміжних приміщень, не вимагає дозволу, так як були здійсненні внутрішні роботи без зміни несучих стін та конструкцій. На підставі вищезазначеного, представник позивача просила визнати право власності на спадкове майно за [PERSON], [INFO], яке складається з самовільно перепланованої квартири [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 28 жовтня 2014 року Іллічівським ВДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ в Донецькій області. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], його сином є позивач [PERSON], [INFO]. Відповідно до договору дарування від 09 листопада 2000 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] Вказана квартира знаходиться на третьому поверсі п'ятиповерхового будинку та складається з однієї кімнати житловою площею 17,5 кв.м., загальною площею 22,6 кв.м. Згідно з технічним паспортом МКП «Маріупольське БТІ», виданого на ім'я позивача 15 травня 2015 року, квартира складається з: 1 кімнати площею 6,7 кв.м., 2 кімнати площею 10,8 кв.м., вбиральні 2,1 кв.м., коридору 2,2 кв.м., шафа демонтована. Загальна площа квартири не змінилась та складає 22,6 кв.м. Між тим, позивачем було здійснено перебудову, у зв'язку з чим квартира в теперішній час складається з двох кімнат. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], між тим державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 липня 2015 року № 1343, оскільки відповідно до листа Державної реєстраційної служби України від 12.03.2013 року №95-06-15-13 «Щодо державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 1992 року» для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Переобладнання квартири зроблено після 1992 року та документи, які свідчать про законний порядок переобладнання, відсутні. Згідно висновку експерта від 02 березня 2016 року, перепланування квартири [ADDRESS] відповідає санітарно-технічним нормам та будівельно-технічним правилам. Під час перепланування квартири несучі конструкції демонтовані не були, використання вищезазначеної квартири можливо, перешкод у користуванні перепланованою квартирою немає. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], який вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року, визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Також, відповідно до ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Між тим, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об'єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі - Методичні рекомендації). Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Разом з тим, згідно ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON], враховуючи той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за заповітом після смерті [PERSON], який вчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріального органу, а проведені ним переобладнання квартири з метою поліпшення умов проживання в квартирі не суперечать встановленим санітарно-технічним нормам та будівельно-технічним правилам.

Outcome: approved