Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „Приватбанк" звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.01.2006 року, відповідач отримала кредит у розмірі 6 000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов'язалась повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки, виконати всі інші зобов'язання, згідно умов договору, однак зобов'язання за вказаним договором виконані нею не були. Позивач просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.01.2006 року станом на 30.06.2014 року у розмірі 19 731 грн. 64 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 3 146 грн. 50 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 15 169 грн. 35 коп.; штрафу (фіксована частина) у сумі 500 грн.; штрафу (процентна складова) у сумі 915 грн. 79 коп., а також судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засіданні позивач ПАТ КБ „Приватбанк" не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відстуність представника, позовні вимоги підтримує, просить суд вирішити справу у порядку заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за її відсутністю на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує позивач. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Так, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.01.2006 року, відповідач отримала кредит у розмірі 6 000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6. Умов та Правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку. Згідно п. 5.5.1 Правил користування платіжною карткою, за несвоєчасне виконання боргових обов'язків, (користування простроченим кредитом і Овердрафтом), боржник сплачує відсотки за повишеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені Тарифами Банку. Відповідно до п.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, за незгодою зміною Правил та/або Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Відровідно до п.8.6 Умов та Привал надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 9.12 вищезазначених Умов та Правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.01.2006 року, укладеного між Приватбанком та [PERSON] станом на 30.06.2014 року заборгованість за вищезазначеним договором становить 19 731 грн. 64 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 3 146 грн. 50 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 15 169 грн. 35 коп.; штрафу (фіксована частина) у сумі 500 грн.; штрафу (процентна складова) у сумі 915 грн. 79 коп. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем [PERSON] порушені умови укладеного кредитного договору, вона ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, суд вважає позовні вимоги доведеними, та такими що підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., підлягають також стягненню з відповідача.

Outcome: approved