Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 6,51 га , яка розташована згідно з планом на території Бузинівської сільської ради Іванівського району, масив № 3, ділянка № 37, згідно Державного акту [NUMBER] та позивачка є спадкоємицею за заповітом на зазначене майно. Однак, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що нею пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивачка пропустила, через те, що вона не знала про наявність заповіту на її користь. Позивачка на позовних вимогах наполягала, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідач представник Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області надав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнали, заперечень не мають. Відповідач [PERSON] також надав заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у його відсутність. Суд, дослідивши письмові матеріали справи враховуючи той факт, що відповідачі по справі в судовому засіданні визнали позовні вимоги вважає, що достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом при розгляді даної позовної заяви встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Як вбачається із інформаційної довідки зі спадкового реєстру наданої нотаріальною конторою на запит суду, спадкова справа заводилась на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON]. Судом встановлено, що позивачка по справі є спадкоємицею за заповітом на майно, яке належить [PERSON] та складається із земельної ділянки. Згідно заповіту спадкоємицею визначено [PERSON], яка є позивачкою, оскільки після укладення шлюбу вона змінила прізвище на «[PERSON]». Виходячи з наведеного вбачається, що позивачка є єдиним спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] на спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 6,51 га , яка розташована згідно з планом на території Бузинівської сільської ради Іванівського району, масив № 3, ділянка № 37, згідно Державного акту [NUMBER], заповіт є чинним, не відмінений та не скасований. Однак, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що позивачкою пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У зв'язку з цим судом встановлено, що позивач пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини. Поряд з цим, судом також встановлено наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачка не звернулася у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини за законом, у зв'язку з тим, що про наявність заповіту на її користь не було їй відомо і такі обставини в своїй сукупності дають вважати, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини. Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, якщо він пропущений із поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у вказаному обсязі. Враховуючи обставини на які посилалася позивачка в своєму позові, беручи до уваги що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом на зазначене майно, суд вважає, що зазначені нею обставини являються поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та за можливе визначити їй додатковий строк - терміном п'ять місяців для подання до органів, уповноважених займатися відкриттям та веденням спадкових справ заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON].

Outcome: approved