Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2009 року. Від шлюбу мають спільну дитину, сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Зараз вони з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинені, дитина знаходиться на її повному утриманні. Вона має матеріальні труднощі, пов'язані із утриманням дитини, а відповідач натомість ухиляється від надання їй допомоги на утримання сина, хоча має самостійний неофіційний заробіток. На підставі переліченого просила суд з відповідача стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 грн. від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також зазначала, що вона безрезультатно докладала зусиль для стягнення у позасудовому порядку аліментів з відповідача на утримання сина. На підставі наведено просила суд стягнути з відповідача, починаючи з часу розлучення сторін до моменту подання позову до суду, аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 33000 грн., виходячи зі сплати аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з уточненням своїх позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання даного позову до суду та до повноліття дитини, а також розглядати справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 916 від 2 жовтня 2009 року, [PERSON] народився [INFO], батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки житлового органу від 16 лютого 2015 року вбачається, що [PERSON] мешкає разом із сином, [PERSON], [INFO], по [ADDRESS]. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме судового збору у сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved