Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення. Свою заяву обґрунтовує тим, заявник народилась 02 січня 1941 року у селі Тарнов, Холмського повіту, Люблінського воєводства, Польща. Її родина проживала там до 1945 року, після переселення до Херсонської області УРСР. Родину переселено з Угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею. Родина складалася з голови родини [PERSON], [INFO] та члени родини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Оскільки заявник переселена з території Польщі після 09.09.1944 року, на неї поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Проте, УПСЗН Соборної районної у м. Дніпрі ради розяснено, що законних підстав для видачі свідоцтва немає через те, що у складі родини [PERSON] є [PERSON], 1940 року (так в документах), проте у свідоцтві про народження датою народження зазначено 02.01.1941. Посилалась на те, що при поновленні свідоцтва про народження було помилково зазначено дату народження та прізвище «Гузь». Зазначила, що інші дані збігаються. Просила суд встановити що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], уродженка с. Тарнов, Холмського повіту, Люблінського воєводства, Польща, переселена у 1945 році в Херсонську область, УРСР у звязку з Угодою від 09.09.1944 року. Пояснила, що встановлення факту переселення необхідно для встановлення статусу учасника війни та видачі відповідного посвідчення. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] адвокат [PERSON] доводи заяви підтримала з вищезазначених підстав і просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради [PERSON] надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без участі представника управління, проти задоволення справи не заперечував. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] (мовою оригіналу [PERSON]) народилася 02 січня 1941 року у селі Тарнув Холмського району Люблінської області, про що Межевським райбюро ЗАГС Дніпропетровської області 18 лютого 1955 року вчинено актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про народження (відновлене) серії ЯЖ № 836778, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 4). Після реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на «Макаренко», що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І КИ № 426892, виданого 12 березня 1976 року, актовий запис № 194 (а.с. 5). Окрім цього, заявник надала як доказ свідоцтво про шлюб (відновлене) [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого 20.12.1933 року (а.с. 6). Відповідно до інформації з архівної довідки № М 83 від 16.01.2018, виданої Державним архівом Львівської області, родина у складі голови родини [PERSON], [INFO], члени родини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у 1945 році була переселена у Херсонську область у звязку з Угодою від 09.09.1944 року між УРСРта Польщею, з с. Тарнов Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща. Різночитання, невідповідність їх написанняв запиті та в архівних документах позначаються словами "так у документах". Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів, а установи, які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки та відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що заява є обґрунтованою, підтверджена належними та допустимими доказами , а відтак підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved