Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивачі) звернулися до суду з позовом про визнання за кожною з них права власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (далі - [PERSON], спадкодавець). Позов обґрунтований такими обставинами. [INFO] помер [PERSON], який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] і [PERSON] Померлому як члену житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник-9» (далі - ЖБК «Автотранспортник-9») належала трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], за яку в повному обсязі сплачено пайовий внесок. Спадкодавець не залишив жодних розпоряджень на випадок своєї смерті, а тому спадкування має здійснюватися за законом. Його спадкоємцями за законом є позивачі, які після спливу шести місяців звернулися до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, проте нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавець не зареєстрував своє право власності на квартиру у встановленому законом порядку. У відзиві на позов Київська міська рада фактично заявила про визнання позову і просила розглянути справу у відсутність її представника на підставі поданих позивачами доказів та прийняти рішення згідно чинного законодавства. ЖБК «Автотранспортник-9» про розгляд справи повідомлений належним чином, проте пояснень на позов не подав і в судове засідання його представник не з'явився без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. У 2006 р. [PERSON] вступив до ЖБК «Автотранспортник-9», що підтверджується витягом з протоколу № 1 від 24.05.2006 (а.с. 26-29). Згідно з ордером на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 101603 від 07.04.1994, виданого на підставі рішення загальних зборів ЖБК «Автотранспортник-9», затвердженого рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 29.03.1994, [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб у складі його, дружини [PERSON] та дочок [PERSON] і [PERSON] була надана квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З технічного паспорта на вказану квартиру, виготовленого станом на 20.07.2016, вбачається, що квартира є трикімнатною і має загальну площу 79,5 кв.м та житлову площу 41,9 кв.м. (а.с. 51-54). Згідно даних розрахункової книжки, квитанцій та довідки ЖБК «Автотранспортник-9» від 21.11.2017 № 39 [PERSON] в повному обсязі вніс свій пайовий внесок за квартиру (а.с. 9-23, 24, 25). Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про власність», чинного на момент сплати [PERSON] пайового внеску, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю та приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Аналогічна норма міститься у частині 3 статті 384 ЦК України, яка визначає, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Проте правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на зазначену квартиру, [PERSON] не отримав, і його право власності у встановленому законом порядку зареєстроване не було (а.с. 32). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7). Оскільки заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив, відповідно до положень частини 2 статті 1223, статей 1258, 1261 ЦК України право на спадкування усього належного йому майна одержали спадкоємці за законом - дружина [PERSON] та дочки [PERSON] і [PERSON] (а.с. 36, 38, 40). За приписом частини 1 статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а відтак кожен з позивачів успадкував по 1/3 частині квартири. У жовтні 2016 р. позивачі звернулися до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких було заведено спадкову справу № 59688855 (а.с. 30). Постановою від 10.12.2016 державний нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину пославшись на те, що ними не надано правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 31). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів на майно, яке зареєстроване у порядку, визначеному законодавством. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (глава 10, пункти 4.14, 4.15). З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що відсутність правовстановлюючого документу та запису про реєстрацію права власності спадкодавця на квартиру, за яку повністю сплачений пайовий внесок, є перешкодою для одержання його спадкоємцями - позивачами по справі, правовстановлюючого документу на вищевказане успадковане нерухоме майно і тим самим порушує їх право власності. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Оскільки позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], саме Київська міська рада, яка представляє територіальну громаду м. Києва, повинна відповідати за даним позовом. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. Згідно припису статті 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою… (стаття 392 ЦК України). Відповідно до закону право власності спадкоємця на успадковане нерухоме майно посвідчується свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, при цьому ч. 1 ст. 1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже зважаючи на те, що позивачі після смерті чоловіка і батька на підставі закону успадкували квартиру, але не можуть отримати правовстановлюючі документи на спадщину, яка належать їм з часу її відкриття, і іншим шляхом захистити права спадкоємців на отримання спадщини неможливо, вимоги про визнання права власності на на успадковане майно суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. З огляду на характер спірних правовідносин, підстав для відшкодування понесених позивачами судових витрат суд не вбачає.

Outcome: approved