Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання квартири особистою власністю. Позивачка мотивує свою позовну заяву тим, що на підставі розпорядження №223 від 25.04.1993р., виданого органом приватизації квартирно-експлуатаційної частини району 01.06.1993 року, позивачці та її покійному чоловіку [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Дана квартира була зареєстрована в ЛМБТІ за реєстровим №824 в реєстровій книзі №1. За час перебування у шлюбі позивачкою та її чоловіком , 05.08.2002 року на підставі договору купівлі-продажу №2592 вказана квартира була ними продана [PERSON] за 109 224 грн., що згідно договору купівлі-продажу від 05.08.2002 року на момент укладення договору становило 20500 доларів США. 13.09.2002 року помер чоловік позивачки [PERSON] та по його смерті позивачкою [PERSON] було прийнято спадщину, іншими спадкоємцями спадщина прийнята не була. В подальшому 24.09.2002 р. за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири [ADDRESS], між позивачкою, відповідачем та Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» було укладено договір про пайову участь в будівництві №181-11-2409. Відповідно до умов даного договору Корпорація будівельних підприємств «Карпатбуд» приймає пайовиків, тобто позивачку та відповідача в пайову участь будівництва цегельного будинку за адресою [ADDRESS], квартира по проекту №84, а також зобов'язувалась закінчити будівництво та здати будинок в експлуатацію в четвертому кварталі 2002 року й передати вказану кваритиру у їх власність. Відповідно до п.п. 2.1 та 2.3 договору №181-11-2409 про пайову участь в будівництві вартість квартири еквівалентна 13860 доларів США, а оплата за квартиру здійснюється в національній валюті України відповідно комерційному курсу доларів США ЗРФАК «Трансбанку» на день оплати. На виконання взятих на себе зобов'язань згідно даного договору про пайову участь в будівництві позивачкою та відповідачем було внесено 72765 грн. в якості оплати вартості житла по [ADDRESS], що відповідно комерційному курсу доларів США ЗРФАК «Трансбанку» на день оплати становило 13860 доларів США. 17.07.2003 р. На підставі розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №906 від 17.07.2003 р. було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. 29.07.2003 р. Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки було прийнято рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №1112915. З огляду на наведене, позивачка вважає, що спірна квартира [ADDRESS] не відноситься до спільного сумісного майна, оскільки була придбана за рахунок грошових коштів, які належали позивачці та її покійному чоловіку, отриманих за час шлюбу, а в подальшому особисто позивачки, оскільки нею було прийнято спадщину по смерті її чоловіка [PERSON] На даний час відносини позивачки із її сином - відповідачем по справі, погіршились і в них виник спір щодо вказаної квартири, оскільки її син вважає, що ? спірної квартири є його власністю через те, що згідно договору №181-11-2409 про пайову участь в будівництві він також був пайовиком будівництва. Крім цього, на частку у спірній квартирі претендує й третя особа [PERSON], яка є колишньою дружиною відповідача. Просить визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав пояснення аналогічні позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте направив на адресу суду заяву, про те, що він не заперечує проти позову, вказав, що спірна квартира була придбана [PERSON] за її власні кошти, які вона отримала від продажу квартири [ADDRESS], що належала їй та її чоловіку [PERSON] Зазначає, що він і його колишня дружина [PERSON] жодної участі у придбанні квартири [ADDRESS] не приймали. Відповідач [PERSON] не приймав спадщину по смерті свого батька [PERSON] та інших спадкоємців, які б прийняли спадщину окрім [PERSON] не було. Просить проводити розгляд справи у його відсутності (а.с.76). Представник відповідача в судовому засіданні подав заяву від 03.03.2015р. підписану відповідачем [PERSON], відповідно до якої відповідач позов визнав повністю, погодився з обставинами, викладеними в позові (а.с.153). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду телеграму про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням в Казахстан. Відповідно до вимог ст.157 та ст.169 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, оскільки вони належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи та їх інтереси в судовому засіданні представляютьпредставники та за відсутності третьої особи [PERSON], яка була присутньою в судовому засіданні 25.03.2015р., надала свої заперечення, була повідомлена про час та місце розгляду справи на 05.05.2015р., однак в судове засідання не з"явилась та не забезпечила явку свого представника. Суд також врахував ту обставину, що розгляд справи за клопотанням третьої особи неодноразово відкладався на тривалий час за її клопотаннями. Третя особа [PERSON] подала письмові заперечення проти позову, мотивуючи тим, що 12.01.2001 р. між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Личаківського районного управління юстиції у м. Львові зроблено актовий запис №02. За час шлюбу нею та відповідачем була проінвестована ? частина квартири [ADDRESS], площею 58,2 кв.м., та ? частина підвалу, що підтверджується договором від 29.09.2002р., укладеним між Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» та [PERSON], [PERSON] 17.07.2003р. на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради за №906 [PERSON] та [PERSON] було видане свідоцтво про право спільної сумісної власності на нерухоме майно, а саме квартири [ADDRESS], площею 58,2 кв.м. та підвалу площею 23,3 кв.м. Вказує, що ? частина квартири [ADDRESS] площею 58,2 кв.м. та ? частина підвалу належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Будучи присутньою в судовому засіданні 25.03.2015р. третя особа [PERSON] пояснила, що до моменту придбання спірної квартири вона працювала стоматологом, працювала на трьох роботах. Вона з чоловіком, який є відповідачем у даній справі, оплатили половину суми за квартиру - 7 тис. доларів США і пізніше окремим договором було придбано 2 паркомісця. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки форми№2 від 01.04.2009р. №378 [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та являється дружиною покійного [PERSON], з яким вона проживала і була прописана разом з ним до дня його смерті, 13.09.2002 року. (а.с.10) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири серії ВАА №553446 від 05.08.2002 року [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] квартиру [ADDRESS] із загальною площею 66,7 кв.м. У даному договорі вказано, що вказана квартира належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого органом приватизації квартирно-експлуатаційної частини району 01.06.1993р., розпорядження №223 від 25.04.1993р. (а.с.7). Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.09.2002 року (а.с.11). Позивачка [PERSON] прийняла спадкове майно, належало спадкодавцю [PERSON], що підтверджується заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину №312 від 12.03.2009р. та свідоцтвом про право на спадщну за законом від 22.02.2011р. (а.с.61,71 зв.). Відповідно до договору про пайову участь в будівництві №181-11-2409 від 24.09.2002р. [PERSON] та [PERSON] (Пайовики) уклали даний договір із Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» (Товариство) про пайову участь Пайовиків в будівництві цегляного будинку за адресою [ADDRESS], загальною площею 57,75 кв.м. На виконання взятих на себе зобов"язань згідно даного договору про пайову участь в будівництві позивачкою та відповідачем було внесено 72765 грн. в якості оплати вартості житла по [ADDRESS], що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №317 від 24.09.2002р. (а.с.6) Згідно свідоцтва про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 17.07.2003р. квартира [ADDRESS], загальною площею 58,2 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що зокрема підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2003р. №1112915 (а.с.8,10). Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 20 червня 2013р.у справі №2-3866/11 (суддя Кириленко І.В.) за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], орган опіки та піклування Святошинської райдержадміністрації в м.Києві, про поділ майна, особистою власністю [PERSON] визнано в порядку поділу спільного майна подружжя ? частину квартири [ADDRESS]. Зазначена рішення оскаржено та в законну силу не вступило (а.с. 37-43). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 316 ЦК України дано визначення поняття права власності, згідно якого правом власності є право особи на майно,яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як зазначено у ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, закріплений у ст.41 Конституції України та с т.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, розпоряджатись ним на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження майном. Статтями 391,392 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.548 ЦК України в ред. 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На момент вчинення продажу квартири [ADDRESS], правовий режим майна подружжя визначався ст.ст.22, 24 КпШС України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову відповідачем і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач подав на адресу суду заяву про те, що спірна квартира була придбана [PERSON] за її власні кошти, які вона отримала від продажу квартири, що належала їй та [PERSON], позов визнав у повному обсязі. Зазначає, що він і його колишня дружина [PERSON] жодної участі у придбанні квартири [ADDRESS] не приймали. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка на час подання позову вказує на те, що відповідачем не визнається її право особистої приватної власності, хоча очевидним є той факт, що спірна квартира є її особистою приватною власністю, оскільки була придбана за особисті кошти позивачки, отримані від продажу її частки квартири [ADDRESS] та за рахунок особистих коштів, які були нею успадковані по смерті її чоловіка, які були отримані ним від продажу його частки у квартирі [ADDRESS], що була спільною сумісною власністю подружжя. В свою чергу відповідачем не було внесено жодних особистих коштів на придбання спірної квартири. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка та її чоловік продали належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS] - 05.08.2002р., за що отримали 109224грн. Кошти відповідно до Договору про пайову участь в будівництві квартири [ADDRESS] були внесені 24 вересня 2002р. у сумі 72765грн., а отже суд приходить до висновку, що спірна квартира була придбана саме за особисті кошти позивачки. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу, своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Третьою особою [PERSON] не подано суду належних та допустимих доказів щодо придбання 1/2 частини квартири [ADDRESS] за спільні кошти її та відповідача. За таких обставин, заслухавши думку учасників процесу, повно та всебічно дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved