Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У вересні 2013 року до суду надійшов позов [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], із залученням до участі у справі в якості третьої особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Макіївської міської ради «Про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів і призначення піклування», на обґрунтування якого зазначено, що її син, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], - однак фактичне місце його мешкання не відоме. Він є батьком неповнолітньої [PERSON], вихованням якої не займається більш ніж п'ять років, оскільки зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] року. До часу її смерті вони разом із її сином зловживали спиртними напоями, внаслідок чого дитина була занедбана, недоглянута, в школі в неї постійно виявляли педикульоз. Оскільки позивач вимагала від батьків дитини доглядати за нею, тому син і невістка не давали їй [PERSON] та взагалі і з нею не контактували. Після смерті матері неповнолітня дитина мешкала у матері невістки, тобто у своїй бабусі, яка також зловживала спиртними напоями та за дитиною не доглядала. Вона намагалась взяти дитину у свою родину, але через конфлікти з сином їй це вдавалося рідко. В ці часи вона доглядала за дівчинкою, прала її одяг, створювала умови для навчання, відпочинку, годувала, тобто робила все, щоб дитина не відрізнялась від дітей в класі і школі. Коли сина засудили до позбавлення волі на 1,5 роки, дитина, мешкаючи в родині другої бабусі, із запущеним апендицитом потрапила до лікарні, де їй зробили операцію. З лікарні дитину вона забрала у свою родину, вивела у неї педикульоз, випрала весь одяг, облаштувала їй місце для навчання, створила їй усі умови для спокійного та доглянутого життя. Після звільнення з місць позбавлення волі 05 квітня 2013 року, її син вихованням доньки не займається, матеріально дитину не утримує, продовжує зловживати спиртними напоями. Вона вважала, що син виправиться після колонії, і намагалась підтримати його, надати йому допомогу, чекала, що він працевлаштується, буде самостійно займатися вихованням дитини. Також вона звернулася до Макіївського центру соціальних служб, які надають допомогу в адаптуванні осіб, що звільнились з місць позбавлення волі, однак син не пішов з ними на контакт, продовжує зловживати спиртними напоями, матеріально доньку не забезпечує. Вона не знає, де він мешкає та з ким, чим займається. Дитина до теперішнього часу проживає з нею та, оскільки батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вона вирішила ініціювати питання про позбавлення його батьківських прав відносно онуки - [PERSON] в своїх інтересах, так як утримує її матеріально, займається вихованням, опікується усіма її справами, забезпечує всім необхідним: одягом, взуттям, лікуванням, харчуванням та іншим для всебічного розвитку дитини. Крім того, вона отримую пенсію за віком, працює, не була засудженою і не притягується до кримінальної відповідальності, а також не знаходиться в розшуку. За висновком Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 міста Макіївки Донецької області» вона здорова, на диспансерному обліку у психіатра, нарколога і дерматовенеролога не перебуває. В її квартирі створені всі умови для проживання онуки. Дитина навчається в Макіївській загальноосвітній школі № 47. Просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його дитини, [PERSON], [INFO]; стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму; призначити її піклувальником над [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, зареєстровану за вхідним № 4801/14-вх від 05.03.2014 року, в якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Прокурор Рябих В. О. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] неодноразово у судове засідання не з'являвся, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надавав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача [PERSON], що діяла на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, зареєстровану за вхідним № 4802/14-вх від 05.03.2014 року, з проханням справу розглянути у її відсутність, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до приписів частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання позивачем та представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Згідно частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечувала позивач. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу /серії [NUMBER]/, виданого 20.06.1986 року відділом ЗАГС Центрально-Міського районного Виконавчого комітету міста Макіївки, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 20 червня 1986 року зроблено відповідний запис за № 284, після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: їй «[PERSON]» /а. с. 13/. Згідно свідоцтва про народження /серії [NUMBER]/, виданого 30.11.1998 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Макіївки Донецької області, [PERSON] народилась [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 30 листопада 1998 року зроблено відповідний актовий запис за № 796, при цьому її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. /а. с. 7/. Зі свідоцтва про смерть /серії [NUMBER]/, виданого 16.12.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області убачається, що [PERSON] померла [INFO] року у віці 32 років, про що в книзі реєстрації смертей [INFO] року зроблено відповідний актовий запис за № 2701 /а. с. 8/. 25.07.2013 року директор Макіївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Макіївської міської ради Баканова Г. О. звернулась до начальника служби у справах дітей Центрально-Міської районної адміністрації Антонової Т. В. з проханням про розгляд можливості надання піклування [PERSON] над її неповнолітньою онукою [PERSON] /а. с. 10/. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] від 07.08.2013 року, наданих начальнику Центрально-Міського РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області, вони сім'ю [PERSON] знають тривалий час. [PERSON] вихованням своєї дочки [PERSON] не займається, матеріальній допомоги їй не надає, веде антигромадський образ життя. Вихованням дитини займається її бабуся [PERSON] /а. с. 11 - 12/. Як убачається з акту оперуповноваженого ВКМДД Центрально-Міського РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області Давидової А. А. від 07.08.2013 року, батько [PERSON] не займається вихованням своєї неповнолітньої дочки [PERSON] більше п'яти років, матеріальної та іншої допомоги не надає. Вихованням дочки займається бабуся [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] /а. с. 9/. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки від 04.04.2013 року № 2243/04-48, [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні цього Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком при неповному пільговому стажі у розмірі: в листопаді 2012 року - 991,47 гривень; з грудня 2012 року по квітень 2013 року включно по 1029,47 гривень щомісячно /а. с. 14/. Відповідно до Витягу з реєстру № 134-13032013/14026, виданого начальником управління інформаційно-аналітичного забезпечення Головного управління МВС України в Донецькій області Грибовським І. В., [PERSON] на території України станом на 01.04.2013 року до кримінальної відповідальності не притягується, засудженою /за кримінальними справами/ не значиться та у розшуку не перебуває /а. с. 15/. З Висновку про стан здоров'я особи, виданої Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 міста Макіївки Донецької області» від 26.03.2013 року, [PERSON] на «Д» обліку не перебуває /а. с. 16/. Як убачається з довідки, наданої ПП «Макринок - Сервіс» № 476 від 01.04.2013 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: 86147, [ADDRESS], - та має склад сім'ї: дочку - [PERSON], [INFO] /а. с. 17/. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.09.2012 року, виданого Управлінням по обліку, розподілу та приватизації житла Макіївської міської ради, суб'єктами права спільної часткової власності квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], - є громадяни України: [PERSON] та [PERSON] по ? частини кожний /а. с. 18/. З Витягу про державну реєстрацію прав № 35908899 від 18.10.2012 року убачається, що Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації міста Макіївки» 18.10.2012 року під реєстровим № 37928146 в реєстровій книзі № 376 /номер запису 60921/ зареєструвало право власності за [PERSON] та [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] /а. с. 19/. Відповідно до відомостей, що містяться у домовій книзі, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а. с. 20 - 22/. З акту житлово-побутових та матеріальних умов від 13.03.2013 року, складеного комісією у складі: заступника директора з виховальних робіт МОШ № 47 Склоблякової Т. А., класного керівника [PERSON], представника батьківського комітету класу [PERSON], убачається, що [PERSON] проживає у сприятливих умовах, бабуся піклується про дитину. Спостерігається сприятливий моральний мікроклімат між бабусею та онукою /а. с. 23/. Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 25.03.2013 року, виданої Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 міста Макіївки Донецької області» [PERSON] є здоровою /а. с. 24/. Як убачається з довідки, наданої директором Макіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 47 Макіївської міської ради Донецької області від 13.03.2013 року, [PERSON] навчається у 9-А класі цього освітнього закладу /а. с. 25/. Відповідно до висновку № 27/07.1.-02102 від 25.12.2013 року, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Макіївської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, що відповідає її інтересам. З подання органу опіки та піклування Виконавчого комітету Макіївської міської ради № 27/07.1-00104 від 22.01.2014 року убачається, що останній вважає доцільним призначити [PERSON], [INFO], піклувальником над неповнолітньою [PERSON], [INFO]. Згідно заяви [PERSON] від 24.02.2014 року, написаної власноручно на ім'я начальника служби по справах дітей Центрально-Міської районної адміністрації Антонової Т. В. у присутності завідуючого сектору служби по справах дітей Центрально-Міської районної адміністрації Іштерякової Н. В., той звільнився з місць позбавлення волі 05.04.2013 року. Вихованням та утриманням дочки [PERSON] не займається. Йому відомо, що в Центрально-Міському районному суді міста Макіївки розглядається справа про позбавлення його батьківських прав. З позовом повністю згоден, в суд на засідання приходити не буде. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до положень частини першої статті 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Норми права, які містяться у частині першій статті 122 Сімейного кодексу України, визначають, що дитина, яка зачата і /або/ народжена у шлюбі, походить від подружжя. При цьому, частиною першою статті 133 Сімейного кодексу України передбачено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Серед батьківських обов'язків чинне законодавство України відокремлює обов'язки з виховання дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, а також поважати дитину /частини перша - четверта статті 150 Сімейного кодексу України/. З огляду на положення частини третьої статті 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. У свою чергу, положення частини четвертої статті 155 Сімейного кодексу України передбачають, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно до положень пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тотожне за своїм юридичним змістом роз'яснення міститься також у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначені положеннями статті 166 Сімейного кодексу України. Так, з огляду на положення частини другої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Крім того, частиною п'ятою статті 150 Сімейного кодексу визначено, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до положень частини першої статті 1 та частини першої статті 2 Сімейного кодексу України зміст майнових прав та обов'язків батьків і дітей, а також регулювання майнових відносин між батьками та дітьми визначається зазначеним кодексом. Положеннями частини першої статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд виходить з того, що зазначений обов'язок також закріплений нормами Конституції України та відповідно кореспондується з правом будь - якої дитини на отримання аліментів від своїх батьків до досягнення повноліття /стаття 51 Конституції України/. Згідно з частиною першою статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Положення частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України передбачають, що кошти на утримання дитини /аліменти/ можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Як убачається з положень частини першої статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, суд враховує положення частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, з огляду на які, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Виходячи з положень пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню. Як убачається з положень частини першої, другої статті 243 Сімейного кодексу України та частини першої статті 59 Цивільного кодексу України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. З огляду на положення частини першої статті 55 Цивільного кодексу України метою встановлення піклування є забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Виходячи з положень частини третьої статті 243 Сімейного кодексу України встановлення судом піклування над дитиною здійснюється лише у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до положень частини четвертої статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно до положень частини четвертої статті 63 Цивільного кодексу України піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Отже, наведені вище норми права у сукупності з дослідженими доказами дає підстави суду дійти до висновку про можливість задоволення вимог [PERSON] про призначення її піклувальником неповнолітньої дитини [PERSON] Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], із залученням до участі у справі в якості третьої особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Макіївської міської ради «Про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів і призначення піклування», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини першої статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В той же час частина третя статті 88 Цивільного процесуального кодексу України обумовлює, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Частини 1 та 2 статті 79 Цивільного процесуального кодексу України роз'яснюють, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року, що набрав чинності з 01.11.2011 року й встановлює правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Стаття 1 Закону України «Про судовий збір» визначає, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Як зазначає абзац 1 частини 1 статті 3 цього ж Закону України судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Згідно підпункту 1 та 2 пункту 1 частини 2 статті 4 зазначеного закону із змінами та доповненнями за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% від цини позову, але не менше 0,2 розміру та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а з позовної заяви немайнового характеру - 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. При цьому частина 1 цієї ж статті передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом [PERSON] звернулась до суду у 2013 році. Мінімальний розмір заробітної плати на 2013 рік встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» № 5515-VІ від 06 грудня 2012 року. Так, стаття 8 зазначеного закону визначає, що з 01.01.2013 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі встановлена в сумі 1147 гривень. Тому за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі не менше 114,70 гривень та не більше 3441 гривень, а з позовної заяви немайнового характеру - 229,40 гривень. Крім того, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, а розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (абзац 1 части 3 та частина 7 статті 6 зазначеного закону). Відтак, ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] повністю, а тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 344,10 гривень. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та можливість задоволення її позову шляхом позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки - [PERSON], стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі ? частки від усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, та призначення [PERSON] піклувальником над [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved