Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

У квітні 2018 року позивачу звернувся до суду з позовом до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що 27вересня 2017 року сталась ДТП. Винним у даній пригоді було визнано водія [PERSON] У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль, який належить йому. Вартість відновлювального ремонту становить 29 400 грн. У досудовому порядку відповідач не відшкодував завдані збитки. На підставі ст. 22, 1166 ЦК України просив суд стягнути з [PERSON] на його користь у якості відшкодування матеріальної шкоди 29\~400 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача та позивач не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При розгляді справи судом встановлено, що 27 вересня 2017 року [PERSON], керуючи транспортним засобом Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER], виїжджав зі стоянки, що розташована по вул. Набережна, 12 в с.Юрівка, не впорався з керуванням та зіткнувся з іншим припаркованим автомобілем Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER]. Своїм діями відповідач [PERSON] порушив правила дорожнього руху. Дана обставина підтверджена в розписці, яка підписана відповідачем [PERSON] від 28 вересня 2017 року. В матеріалах справи відсутні інші докази на спростування вищевказаних обставин. У результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого . Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У ст. 9.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У матеріалах справи відсутні дані щодо страхування цивільно-правової відповідальності водія [PERSON] та виплати страхового відшкодування. З матеріалів справи встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER], становить 29400 грн. Що також підтверджено і розпискою відповідача [PERSON] від 28 вересня 2017 року. Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER], становить 29400 грн., тому до стягнення з відповідача [PERSON] підлягає сума в розмірі 29 400грн.. Судові витрати суд стягує на підставі ст. 141 ЦПК України, тому до стягнення з відповідача [PERSON] підлягають і витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved