Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року її бабусі [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті бабусі залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона як спадкоємиця за заповітом не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки за роз'ясненням нотаріуса не представила належним чином оформлені правовстановлюючі документи. Посилаючись на те, що бабусі будинок належав на праві приватної власності, тому вважала, що він входить до складу спадщини і повинен перейти до неї як до спадкоємиці за заповітом. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі, а позов задовольнити. Представник відповідача в своїй заяві на адресу суду позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] року в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, в тому числі на будинок за адресою: [ADDRESS] від 5 травня 1996 року). За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 24 липня 1995 року нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Білик А.Ю., яким вона заповіла [PERSON], тобто позивачці в справі, належний їй зазначений будинок. На час складення заповіту позивачка мала дівоче прізвище [PERSON], яке змінила на [PERSON] після одруження 28 вересня 2013 року (а.с. 7, 8). Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивачка є спадкоємицею спадкового майна, визначеного їй вказаним заповітом, після смерті [PERSON], яка прийняла цю спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Проте при поданні заяви про оформлення спадщини на спадкову нерухомість у виді будинку в порядку спадкування за заповітом вона отримав роз'яснення про неможливість вчинення такої нотаріальної дії з тієї підстави, що не представила правовстановлюючі документи, які б підтверджували належність померлій будинку на праві приватної власності. Так, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на будинок можливо за представлення правовстановлюючих документів на будинок. Померла за життя не встигла належним чином зареєструвати своє право власності на будинок і отримати свідоцтво про право власності на нього. Однак, належність їй будинку підтверджується сукупністю представлених суду документів, а саме: довідкою Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 18 серпня 2014 року, копією погосподарської книги на домоволодіння, технічним паспортом на будинок, складеним КП "Миколаївське МБТІ". Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок належав [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці у справі як спадкоємиці за заповітом. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved