Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приват Банк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, уточнивши свої вимоги, вказують про те, що 30.05.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 42, згідно з яким відповідачці було надано кредит в розмірі 150 000 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договоромміж сторонами 30.05.2007 року було укладено договір іпотеки. Згідно п. 7 договору іпотеки, відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння, загальною площею 239,10 кв.м, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Черняховського, 51а. Майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору дарування від 14.07.1998. При здійсненні угоди у нотаріуса ПАТ КБ «Приват Банк» стало відомо, що на вищевказане майно накладено арешт виконавчої служби, а саме 13.11.2009 року виконавцем Центрально-Міського відділу ДВС Криворізького МУЮ на користь юридичних та фізичних осіб накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки, та 10.05.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Криворізького районного управління юстиції також було накладено арешт. Оскільки договір іпотеки був укладений 30.05.2007 року, арешти були накладені 13.11.2009 року та 10.05.2012 року, тобто пізніше, тоді ДВС не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВС України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Тому ПАТ КБ «Приват Банк» просить звільнити з-під арешту, накладеного 13.11.2009 року та 10.05.2012 року на нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: домоволодіння, загальною площею 239,10 кв.м, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Черняховського, 51а. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в уточненому вигляді підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи, про причину неявки до суду не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник третьої особи Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції в судовому засіданні державний виконавець Марач Є.В. надав пояснення та підтвердив, що в результаті проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Черняховського, 51а, та оголошено заборону на його відчуження від 13.11.2009 року. Не заперечував проти зняття арешту з майна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від начальника Відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, при цьому зазначив, що 24.05.2014 року на підставі ст. 47 п. 3 Закону України «Про виконавче провадження» дане виконавче провадження було повернуто стягувачу, проте відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна не було знято. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 08.03.2011 року, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що 30.05.2007 р. між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 42, згідно з яким відповідачці було надано кредит в розмірі 150 000 доларів США (а.с. 9-11). 30.05.2007 року було укладено договір іпотеки (а.с. 4-6), відповідно до якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння, загальною площею 239,10 кв.м, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Черняховського, 51а. Як вбачається з Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 68587446 від 03.09.2014 року, 13.11.2009 року постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу ДВС Криворізького МУЮ накладено арешт на майно, а саме: домоволодіння, загальною площею 239,10 кв.м, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Черняховського, 51а, та 10.05.2012 року постановою державного виконавцем відділу ДВС Криворізького районного управління юстиції також було накладено арешт на вищезазначене майно. Згідно до ст.. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Оскільки договір іпотеки був укладений 30.05.2007 року, арешти були накладені 13.11.2009 року та 10.05.2012 року, тобто пізніше, тоді ДВС не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. На підставі ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" , ст.. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»

Outcome: approved