Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

ТОВ «Шепетівське райагропроменерго» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 13.08.1998 року Державною приймальною комісією про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва обєкту прийнято в експлуатацію першу групу 58-квартирного житлового будинку по вул. Старокостянтинівське шосе,30, в м.Шепетівка, про що складено відповідний акт. Із акта вбачається, що замовником будівництва обєкту є Шепетівська районна державна адміністрація. 19.08.1998 року рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №223 затверджено акт державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом першої черги 58-квартирного житлового будинку по вул. Старокостянтинівське шосе, 30, в м.Шепетівка загальною площею 2266,8 кв.м., житловою площею 1379,2 кв.м. 12.09.1998 року виконавчий комітет Шепетівської міської ради прийняв рішення №258 про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на квартири №35, та №28 в житловому будинку по №30 по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка для ТОВ «Шепетівськерайагропроменерго», яке приймало дольову участь у будівництві першої черги 58 квартирного житлового будинку по вулиці Старокостянтинівське шосе, 30 в м. Шепетівці. Підставою для прийняття такого рішення були слідуючі документи: акт державної приймальної комісії на житловий будинок, договір про дольову участь підприємств, організацій у будівництві житлового будинку, акти прийняття передачі квартир. У 1998 році підставою набуття права власності для учасників які брали дольову участь у будівництві житлового будинку був сам факт передачі квартир на підставі акта державної приймальної комісії на житловий будинок, договору про дольову участь підприємств, організацій у будівництві житлового будинку, акту прийняття - передачі квартир. Отже право власності Шепетівського «Райагропроменерго» на передані йому квартири №28 та №35 по вул. Старокостянтинівське шосе 30, виникло з 04.09.1998 року, згідно акту прийому передачі. 15.10.1998 року, незважаючи на наявне вищевказане рішення, усупереч чинному законодавству виконавчим комітетом Шепетівської міської ради було прийняте нове рішення №281 яким вирішив: задовільнити клопотання керівництва Шепетівського МРВ УМВС в Хмельницькій області і надати статус «службова» 3 -х кімнатній квартирі №35, по вулиці Старокостянтинівське шосе, 30; Затвердити наказ начальника Шепетівського МРВ УМВС в Хмельницькій області про вселення в службове житло (№92 від 12.10.1998р.);Службову 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] надати майору міліції [PERSON] у складі сімї- 3 чол; видати службовий ордер на вселення в 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] на сімю [PERSON] 15.07.1999 року виконавчий комітет Шепетівської міської ради приймає рішення №153 яким затверджує рішення житлової комісії: задовільнити клопотання Шепетівського МРВУМВС в Хмельницькій області і зняти гриф «службова» з квартири №35 по Старокостянтинівському шосе, 30. 17.01.2000 року розпорядженням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №8 передано вказану квартиру у приватну власність [PERSON], та видано йому свідоцтво про право власності на житло та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно Шепетівським БТІ, яку він 04.05.2005р. продав. На даний час власником квартири вищевказаної є [PERSON] 21.12.2001 року виконавчий комітет Шепетівської міської ради приймає ще одне нове рішення №277 яким вирішив:затвердити спільне рішення адміністрації та профкому Шепетівської міжрайпрокуратури про розподіл квартири (прот №5 від 10.07.2000р.);квартиру [ADDRESS], 3-х кімнатну надати ст. слідчому Конончуку П.В., в складі сім»ї-4 чол;видати ордер на вселення в квартиру [ADDRESS], 3-х кімнатну на імя [PERSON] Квартира №28 в житловому будинку по №30 по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка на час прийняття цього рішення не знаходилася у віддані Шепетівської міжрайпрокуратури в Хмельницькій області, а перебувала у власності Шепетівського «Райагропроменерго. 13.12.2006 року розпорядженням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №277 передано вказану квартиру у приватну власність [PERSON] 19.01.2007 року видано йому свідоцтво про право власності на житло. 22.01.2007 року право власності на [ADDRESS] зареєстровано Шепетівським БТІ в реєстрі права ласності на нерухоме майно по ? частини [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за реєстраційним № 17546699. Вказані рішення суперечать діючому на той час законодавству та порушили право власності на володіння та користування товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівське райагропроменерго» на квартири №28 та №35 по вулиці Старокостянтинівське шосе, 30. Про рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради №281 від 15.10.1998 року та №277 від 21.12.2001 року позивачу стало відомо в процесі розгляду справи Рівненським Апеляційним судом за його позовом. 24.03.2016 року ТОВ «Шепетівське райагропроменерго» звернулося до виконавчого комітету Шепетівіської міської ради з претензією про скасування вищевказаних рішень на що отримало відповідь про необхідність вирішення спору в судовому порядку. Просить суд скасувати рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради №281 від 15.10.1998 року та №277 від 21.12.2001 року. Скасувати розпорядження виконавчого комітету Шепетівської міської ради №8 від 17.01.2000 року, №277 від 13.12.2006 року. Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо реєстрації за: [PERSON], права власності на квартиру [ADDRESS], номер запису про право власності - 6615 в книзі: 49, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 27299955; [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], номер запису про право власності - 6615 в книзі: 49 реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 17546699. У судовому засіданні представники позивача підтримали пред'явлений позов та просили суд задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просить суд застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав пропущення строку позовної давності. Третя особа в судовому засіданні проти позову заперечував. Представники третіх осіб в судовому засіданні проти позову заперечували, подавши заяву про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.08.1998 року Державною приймальною комісією про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкту прийнято в експлуатацію першу групу (40 квартир) 58- квартирного житлового будинку по вул. Старокостянтинівське шосе, 30, м. Шепетівка, про що складено відповідний акт. При цьому, із акту вбачається, що замовником будівництва об'єкту є Шепетівська районна державна адміністрація. Рішенням виконкому Шепетівської міської ради від 19.08.1998 року №223 затверджено акт державної комісії по прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом першої черги 58-квартирного житлового будинку по вул. Старокостянтинівське шосе, 30 загальною площею 2266,8кв.м., житловою площею 1379,2кв.м. 04.09.1998 року між Шепетівською районною державною адміністрацією (замовник) та Шепетівським "Райагропроменерго" (забудовник), правонаступником якого згідно статуту став позивач, укладено договір про дольову участь у будівництві житлового будинку по вул. Старокостянтинівське шосе, 30 у м. Шепетівка, згідно якого (п.п.2.1-2.2, 2.4.) замовник укладає договір підряду на будівництво 40-квартирного житлового будинку з підрядником та передає йому проектно-кошторисну документацію та майданчик для будівництва обєкту, а забудовник зобов'язується фінансувати у повному обсязі дві 3-кімнатні квартири у 40- квартирному житловому будинку та зобов'язується забезпечити укладання договорів на усі види будівельно-монтажних робіт та термінове забезпечення об'єкту будівельними матеріалами, механізмами і автотранспортом. При цьому незалежно від джерел фінансування забудовник передає замовнику житлову площу у розмірі 10% по собівартості для розрахунків з підрядною організацією ( п.2.5 договору). Згідно з п. 3.2 договору остаточна вартість переданих квартир визначається після закінчення будівництва будинку по фактичних затратах. Згідно з п.3.3 договору остаточні розрахунки проводяться по фактичній собівартості забудовником на протязі одного місяця після здачі житлового будинку. На виконання договору згідно акту прийому-передачі від 04.09.1998 року відповідач передав позивачу дві трьохкімнатні квартири (№28 та №35) у будинку №30 по вул. Старокостянтинівське шосе у м. Шепетівка. З матеріалів справи вбачається, що позивач на підставі акту прийому-передачі від 04.09.1998 року право власності на обєкти нерухомості - дві трьохкімнатні квартири (№28 та №35) у будинку №30 по вул. Старокостянтинівське шосе у м. Шепетівка, не реєстрував. Докази такої реєстрації (свідоцтво про право власності) в матеріалах справи відсутні. З матеріалів інвентарної справи квартири [ADDRESS] вбачається, що вищезазначена квартира належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках кожному. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду. З матеріалів інвентарної справи квартири [ADDRESS] вбачається, що на підставі договору купівлі продажу 19.05.2009 року право власності на вищевказану квартиру перейшло від [PERSON], до [PERSON], якій належить на даний час. Таким чином, власником квартири [ADDRESS] на даний час є [PERSON], а квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках кожний. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За таких обставин, позивач не набув у встановленому законом порядку право власності на вищевказані квартири, а тому, відповідно не має права щодо розпорядженнями ними. За правилами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.26 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Так, відповідно до положення ст.256 та ст.257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилами ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, положення ч.1 ст.261 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності, поширюються на звернення позивача до суду із позовною заявою. Перебіг позовної давності в такому разі починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його інтересів. Тому, суд погоджується з доводами представника відповідача, та третіх осіб, що відлік строку позовної давності щодо спірних правовідносин слід рахувати з дати прийняття оскаржуваних рішень та розпоряджень виконавчого комітету Шепетівської міської ради та їх змісту. Враховуючи викладене, право позивача на пред'явлення даного позову виникло саме з моменту прийняття оскаржуваних рішень та розпоряджень виконавчого комітету Шепетівської міської ради. Таким чином, строк позовної давності за даними позовними вимогами сплинув. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, вказівка позивача на те, що строк позовної давності для звернення з даним позовом не пропущено, не обґрунтовано жодними належними та допустимими доказами. Суд не приймає твердження позивача, що про оскаржувані рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради позивачу стало відомо в процесі розгляду справи Рівненським Апеляційним судом. В судовому засіданні представником позивача [PERSON], було вказано, що він теоретично знав про передачу вище вказаних квартир. На такі позови поширюються положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач, довідався або міг довідатися про порушення прав і законних інтересів. Крім цього, суд звертає увагу на те, що позивач обєктивно не був позбавлений можливості знати про факт існування оскаржуваних рішень та розпоряджень виконавчого комітету Шепетівської міської ради. Враховуючи, що даний позов пред'явлено позивачем поза межами позовної давності,тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved