Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за договором кредиту. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.12.2005 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №028/25-305, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу на положеннях та на умовах цього договору грошові кошти в сумі 44 074,00 доларів США зі сплатою 13,75% процентів річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 12.12.2020 року. Свої зобов'язання, визначені вказаним договором позивачем виконано належним чином в повному обсязі. Однак, оскільки позичальником не належним чином виконуються зобов'язання щодо погашення договору кредиту на умовах, які викладені у договорі, утворилась заборгованість, яка станом на 04.02.2014 року становить 518 437 грн. 42 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. До судового засідання представник позивача надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, прийняти заочне рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідачем надано до суду письмові заперечення на позов, натомість Відповідач в судове засідання не зявився, заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Суд вважає за можливим розглянути справу за наданими матеріалами та провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши заяву представника позивача, заперечення Відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи 13.12.2005 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №028/25-305, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу на положеннях та на умовах цього договору грошові кошти в сумі 44 074,00 доларів США зі сплатою 13,75% процентів річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 12.12.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов'язання, вказаним договором позивач виконав належним чином в повному обсязі та надав відповідачу у кредит зазначені кошти. Згідно ч. 2 ст. 1051 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що позичальник належним чином свої зобов'язання не виконує, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань по кредитному договору станом на 04.02.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 518 437 грн. 42 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 279 826 грн. 94 коп., сума заборгованості за відсотками - 198804 грн. 33 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 14 883 грн. 40 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 24 922 грн. 76 коп. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечуючи проти задоволення позову Відповідач вказує, що в зв`язку зі зміною економічної ситуації не мав можливість сплачувати за кредитними зобовязаннями в повній мірі. Натомість запропонував позивачу сплачувати відсотки за кредитним договором, що останнім залишилось позаувагою. Крім того, надані позивачем письмові докази не відображають в повній мірі розрахунку кредитної заборгованості, відсутні посилання на порушення пунктів договору. До того, в звязку з девальвацією долара, витрати Відповідача зросли в декілька разів, що не відповідає принципу справедливості.Враховуючи надані письмові заперечення, Відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд вважає важливими твердження Відповідача, натомість не може їх врахувати виходячи з наступного. За клопотанням Відповідача ухвалою суду від 04 травня 2016 року витребувано у Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (04119, місто Київ, вул. Білоруська, 11) завірену копію розгорнутого (докладного) розрахунку за кредитним договором № 028/25-305 від 13.12.2005, укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON], а саме суми основного боргу, розрахунок заборгованості по процентах за користування кредитом (окремо), та комісії за користування кредитом (окремо) із зазначенням у кожному із таких розрахунків чіткого періоду нарахування, тобто дати початку нарахування та дати закінчення нарахування (процентів, комісії), із визначенням в кожному окремому періоді нарахування суми заборгованості, для обгрунтування суми позову. На виконання ухвали суду представником позивача надано витребуваний судом розрахунок. Разом з тим, Відповідач в судові засідання не з`являвся, представника для участі у розгляді справи не направив, своїм правом на ознайомлення з витребуваними судом документами не скористався, заперечень з врахуванням наданих представником позивача доказів не надав, суму боргу визначену в розрахунку не спростовано. При цьому, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Крім того, Договір кредиту від 13.12.2005 № 028/25-305, укладений між сторонами, є чинними на момент розгляду справи. Вказаний договір не визнавався недійсними, в зв'язку з чим його умови є обов'язковими та діють до моменту виконання зобов'язань, а наданий розрахунок представником позивача є належним доказом в розумінні ст. 58 ЦПК України, оскільки в повній мірі відображає інформацію про предмет доказування. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 536, 546, 553, 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1051, 1054, ЦК України,

Outcome: approved