Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2012 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на життя та сімейні обовязки, через що стали чужими людьми і сімю зберегти вже немає можливості, до того ж спільне господарство між ними не ведеться, шлюбні відносини припинені і близько шести місяців вони не проживають як подружжя, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що причиною розпаду сім`ї стали неодноразові зради чоловіка. А тому на примирення вона не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Представник позивача [PERSON] також підтримав позов та прохав його задовольнити. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що вони не проживають разом близько двох місяців і причиною цьому є сварки в сім`ї, а з тим, що він зраджував дружині не згідний. Проти розірвання шлюбу не заперечує, але вважає, що дитина повинна проживати з ним, оскільки у позивачки відсутні кошти на забезпечення сина. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб № 077418, між сторонами було укладено шлюб 31 жовтня 2012 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на даний час не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між ними склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати, при цьому суд вважає необхідним залишити малолітнього сина сторін проживати з позивачкою, оскільки відповідач не навів та не надав доказів того, що проживання дитини з матір`ю буде суперечити її правам та інтересам, обґрунтувавши це лише недостатністю коштів у позивачки на утримання сина, до того ж відповідно до ст.\~\~6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим повернути позивачці дошлюбне прізвище "Попович", за її проханням. Також суд вважає необхідним судові витрати, понесені позивачкою, розподілити порівну між сторонами, стягнувши з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 320 грн., оскільки в даному випадку розірвання шлюбу можливе лише в судовому порядку і це не залежало б від бажання чи небажання відповідача розірвати шлюб. На підставі викладеного та,

Outcome: approved