Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

позивачка просить стягувати з відповідача, як її батька, [PERSON], аліменти на її утримання як повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у зв'язку з тим, що є інвалідом з дитинства другої групи захворювання на цукровий діабет першого типу, який через ускладнення та пошкодження внутрішніх органів та непрацездатність потребує значних витрат на лікування. [PERSON] разом з нею та її матір'ю, [PERSON] не проживає, матеріальну допомогу на утримання позивача не надає, а тому просить стягувати з відповідача кошти в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечив сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка втратила працездатність, надавши довідку про доходи. Вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача законними, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії І-ТП №062781 від 12.07.2007 року народилася 13.05.1989 року батьком якої записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON], з якою проживає разом та повністю перебуває на її утриманні. Відповідно до посвідчення серії АЗ №372548 від 29.07.2014 року, [PERSON] є інвалідом з дитинства 2 групи та відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.07.2016 року протипоказана важка фізична праця. Згідно з виписок з історії хвороби №24924, 6812, консультаційних висновків спеціалістів, медичних заключень, [PERSON] має діагноз цукрового діабету першого типу та потребує постійного лікування та реабілітації. Відповідач, проживаючи окремо та будучи працевлаштованим в ФОП "Симпатик" на посаді вантажника, ухиляється від виконання обовязку по утриманню позивача, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. В добровільному порядку питання щодо її утримання позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та врахувавши всі обставини справи суд приходить висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивача у частці від свого доходу, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 30.03.2017 року та до припинення статусу непрацездатної особи. Визнання позову відповідачем в порядку вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України не суперечить правам та інтересам третіх осіб.

Outcome: approved