Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Представник ПАТ «Альфа-Банк» 07.07.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 500957320, та отримано [PERSON] кредит у розмірі 31407,10 грн. у строк з 21.08.2014 року до 22.08.2019 року. У звязку із систематичним невиконанням умов зазначеного договору за відповідачем утворилась заборгованість, у звязку з чим позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 35587,70 грн., а також судові витрати у розмірі 355,88 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна заява, у якій просить розглянути справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.21). Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ч.1 ст.77 ЦПК України повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.50). Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500957320, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 31407,10 грн із процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 15,99 % річних та датою остаточного повернення кредиту 22.08.2019 року (а.с.3-10). Як вбачається з матеріалів справи, банк свої зобовязання за договором виконав, надавши позичальнику кредит у сумі 31407,10 грн., що підтверджено випискою по особовим рахункам з 21.08.2014 року по 22.04.2015 року (а.с.16). Вимогою про дострокове повернення кредиту № 46684-102 б/б від 25.05.2015 року [PERSON] була повідомлена про виникнення заборгованості (а.с.17,18). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач належним чином не виконала зобовязання згідно договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 22.04.2015 року становила 35587,70 грн., та складається з: - 30712,30 грн. заборгованість за кредитом ; - 1635,97 грн. заборгованість за відсотками; - 2239,43 грн. заборгованість за комісією; - 1000 грн. заборгованість по судовим штрафам. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved