Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Мегабанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, покликаючись на те, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання згідно договору № 74-028-850-2-18-Г від 27.04.2018 року. Згідно умов договору відповідачу надано грошові кошти в розмірі 28026,91 гривень на строк з 27 квітня 2018 року до 26 квітня 2021 року включно, зі сплатою 15% річних. Позивач свої зобов`язання за даним договором виконав повністю, надав відповідачу кошти. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 05.06.2019 року має заборгованість - 39903,13 грн.. В подальшому уточнив позовні вимоги, вказавши суму заборгованості 37012,81 грн., оскільки відповідач частково погасив кредитну заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та суму сплаченого, при подачі позовної заяви, судового збору в розмірі 1921,00 грн.. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву з проханням справу слухати без його участі, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, не запеерчує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення відповідача і третьої особи проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2018 року уклали кредитний договір № 74-028-850-2-18-Г. Згідно умов договору відповідачу надано грошові кошти в розмірі 28026,91 гривень на строк з 27 квітня 2018 року до 26 квітня 2021 року включно, зі сплатою 15% річних. Відповідно до п.п. 1.1-1.3 договору, кредитодавець надає кредитні кошти в сумі та на умовах, визначених договором, які позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками. Кредит надається на споживчі цілі, шляхом видачі грошових коштів з каси банку готівкою. Цей договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів банку. Відповідно до умов та порядку надання кредиту, викладених в п. 2.1 - 2.13 кредитного договору кредит надається на строк: з 27 квітня 2018 року по 26 квітня 202й року включно; загальний розмір кредиту - 28026 грн. 91 коп.; процента ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) - 15 % річних; розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця - 2,5 %; розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) на суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця - 1676 грн. 71 коп.; процентна ставка за користування кредитом понад строк, встановлений в п. 2.2 Договору - 0,1 % річних. Згідно з п.п. 3.2.1-3.2.3 кредитного договору (з ануїтетними платежами) позичальник зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі до 16:00 год. 26.04.2021 року, використовувати кредит на цілі, визначені у п. 1.2 договору, своєчасно та в повній мірі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. За змістом п. 4.1 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором (ануїтетними платежами в розумінні цього пункту є рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати позичальником та направляються на погашення суми кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці строку дії цього договору за умови виконання зобов`язання позичальником заборгованість його повністю погашається. В п. 4.3 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому, день видачі та день повернення Кредиту вважається одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів "факт"/360). Відповідно до п. 4.4 кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому, правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку лії договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому в п. 2.11 цього договору, а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород позичальник сплачує штраф в розмірі, передбаченому п. 6.3 цього договору. Пунктом 3.3.5 кредитного договору визначено, що кредитодавець має право вимагати повернення кредиту в повному обсязі, строк виплати якого ще не настав, у разі затримання позичальником плати щомісячного платежу та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Крім того, відповідно до п.п. 6.1-6.4 кредитного договору, за несвоєчасне погашення ануїтетних платежів кредитодавець має право нараховувати та стягувати з позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу від несвоєчасно сплаченої суми, при цьому розмір пені не може перевищувати 15 процентів суми простроченого платежу. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти в сумі 28026 грн. 91 коп. (а.с. 23) 05.06.2019 за вих. № 80-14-852, позивачем на ім`я відповідача направлено вимогу щодо погашення заборгованості за даним кредитним договором. (а.с. 17) Судом встановлено що відповідач частково погашав кредитку заборгованість. Згідно уточненого розрахунку заборгованості по даному кредиту, сума, станом на 01.11.2019 року становить 37012,81 грн, з них: залишкова сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 22789,34, залишок нарахованих та несплачених процентів - 1,96 грн, комісія - 1609,40 грн, штраф - 12612,11 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( частина третя ст. 549 ЦК України). Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов`язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду.

Outcome: approved