Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У жовтні 2018 р. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі по тексту - ПАТ «НАСК «Оранта», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 98 716,17 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 08.09.2017 ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] уклали договір обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власників (водіїв) автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] . 02.01.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою суду відповідача визнано винною у настанні цієї дорожньо-транспортної пригоди. Автомобіль постраждалої особи був застрахований в ПрАТ «СК «АХА Страхування» за договором добровільного страхування № 007а7в-00004 від 26.04.2017. ПрАТ «СК «АХА Страхування» було сплачено за ремонт автомобіля Ford Fiesta 99 716,17 грн. На підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувало ПрАТ «СК «АХА Страхування» збитки за вирахуванням суми франшизи в розмірі 98 716,17 грн. [PERSON] не було подано письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що є порушенням пункту 33.1.4. договору страхування. Відтак відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача виникло право на подання до відповідача регресного позову. Відповідач позов не визнала та обґрунтувала свої заперечення такими обставинами. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страхувальника дійсно покладено обов`язок письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється: він зафіксований правоохоронними органами, відповідач притягнута судом до адміністративної відповідальності, сам позивач його визнав, про що зазначив у страховому акті, а в подальшому добровільно сплатив страхове відшкодування. Отже сам по собі факт неповідомлення відповідачем позивача про настання страхового випадку не може бути підставою для звернення з регресним позовом. Ухвалою від 16.01.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача Галіч Ж.В. позов підтримала, заперечення відповідача вважала такими, що не ґрунтуються на законі та суперечать судовій практиці. Вказала, що про необхідність виплати страхового відшкодування позивач дізнався лише із заяви ПрАТ «СК «АХА Страхування», яка надійшла через шість місяців після ДТП, а відтак позивач не мав можливості перевірити обґрунтованість та об`єктивність розрахунку суми матеріального збитку. Факт виплати позивачем страхового відшкодування свідчить не про визнання ним страхового випадку, а лише про сумлінне виконання обов`язку, взятого на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності. Представник відповідача [PERSON] підтримала доводи, викладені у відзиві на позов, та пояснила, що про настання страхового випадку відповідач повідомляла позивача по телефону гарячої лінії, а через деякий час телефонувала вдруге, при цьому працівник позивача повідомив їй номер страхової справи та зазначив, що з нею зв`яжеться їх експерт. Додатково звернула увагу суду на те, що в укладеному сторонами договорі взагалі відсутній пункт, який би встановлював термін повідомлення страховика про настання страхового випадку. Вважала також, що позивач не довів, яким чином несвоєчасне повідомлення про страховий випадок позбавило його можливості уникнути збитків або зменшити їх. Заслухавши представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 08.09.2017 між ПАТ «НАСК «Оранта» (страховиком) та [PERSON] (страхувальником) укладено договір обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власників (водіїв) автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - в розмірі 200 000 грн. та франшизою в розмірі 1 000 грн., що підтверджується полісом № АМ/0859882. 02.01.2018 у м. Києві на вул. Вербицького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідач [PERSON] є особою, винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, що встановлено постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2018 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням автомобілем Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , були застраховані у ПрАТ «СК «АХА Страхування» згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 007а7в-00004 від 26.04.2017. ПрАТ «СК «АХА Страхування» визнало дорожньо-транспортну пригоду за участі застрахованого автомобіля страховим випадком та на виконання умов договору страхування здійснило виплату страхового відшкодування шляхом перерахування на рахунок ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс» грошових коштів в загальному розмірі 99 716,17 грн., що підтверджується актом огляду транспортного засобу, рахунками на оплату ремонтних робіт, розрахунками сум страхового відшкодування, страховими актами та платіжними дорученнями. 26.06.2018 ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. 01.03.2018 ПАТ «НАСК «Оранта» на виконання вимог ст. 28 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України та на підставі страхового акту від 27.07.2018 № ОЦВ-Р-18-8068/1 здійснило виплату страхового відшкодування в порядку регресу з урахуванням франшизи в розмірі 98 716,17 грн. Відповідач [PERSON] визнала, що з письмовим повідомленням про настання страхового випадку вона до страховика не зверталась. Підставою заявлених ПАТ «НАСК «Оранта» вимог є положення ст. 33, 38 України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV). Так, відповідно до підпункту 33.1.2. пункту 33.1. ст. 33 Закону 1961-IV (в першій редакції) учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. За приписом абзацу ґ)підпункту 38.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Законом від 17.02.2011 № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» в ст. 33 Закону 1961-IV були внесені зміни, відповідно до яких обов`язок водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка було викладено у підпункті 33.1.4. пункту 33.1. ст. 33 зазначеного Закону. Проте відповідних змін до ст. 38 Закону 1961-IV законодавцем внесено не було. Водночас аналізуючи положення статей 33, 38 Закону 1961-IV можна стверджувати, що у зв`язку з внесеними до Закону 1961-IV змінами було збережено обов`язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодження нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону 1961-IV після внесення до них змін Законом від 17.02.2011 № 3045-VI не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону 1961-IV право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків та умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому не може бути підставою для відмови у задоволенні такого позову. Наведена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 у справі за позовом ПрАТ "ВУСО" про відшкодування шкоди. Судом встановлено, що страхувальник [PERSON] не виконала вимоги закону щодо повідомлення страховика про страховий випадок, який став підставою для виплати страховиком страхового відшкодування, а відтак ПАТ «НАСК «Оранта» обґрунтовано звернулося до суду з даним регресним позовом. На наявність поважних причин, які не дали змоги виконати зазначений обов`язок, відповідач не послалась і доказів на їх підтвердження не надала. Та обставина, що позивач не надав доказів причинного зв`язку між неповідомленням страхувальника про страховий випадок і понесеними ним збитками, не має значення для вирішення даного спору, оскільки закон жодним чином не пов`язує право страхувальника на заявлення регресного позову з необхідністю доведення настання для нього негативних наслідків. Більше того, суд враховує, що внаслідок невиконання відповідачем вимог закону позивач дізнався про страховий випадок більш ніж через півроку після ДТП, коли автомобіль постраждалої особи вже було відремонтовано, а тому визнає обґрунтованими доводи позивача про те, що можливість огляду транспортного засобу та перевірки обґрунтованості і об`єктивності розрахунку суми страхового відшкодування була втрачена. Отже на підставі оцінки наведених сторонами аргументів, наданих ними доказів та вищенаведених законодавчих норм, суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог ПАТ «НАСК «Оранта» до [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 98 716,17 грн. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved