Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про зняття арешту з рахунку, на який йому нараховується заробітна плата. Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження №34863222 про стягнення із нього аліментів на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Постановою державного виконавця Калюги А.О. від 12 березня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Він звернувся до відповідача з проханням зняти арешт з рахунку, на який нараховується заробітна плата, але йому відмовили. Оскільки накладення арешту на його зарплатний рахунок порушує право власності на належні йому кошти, він змушений звернутись до суду. 12 травня 2020 року [PERSON] надав до суду заяву, де просив позовну заяву в частині стягнення судових витрат залишити без розгляду. У судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не прибула, надала відзив на позовну заяву, де просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. Розгляд справи просила проводити у відсутність представника відповідача. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 28 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Із постанови державного виконавця Калюги А.О. від 12 березня 2020 року ВП №34863222 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] на користь [PERSON] , оскільки боржник не виконує рішення суду за виконавчим листом №2/0544/2033/2012 виданий 22.08.2012.(а.с.14). Відповідно до довідки заст. начальника Краматорського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] - [PERSON] 30 січня 2020 року у банку відкрито зарплатний картковий рахунок скр [NUMBER] ІВАN [NUMBER] та до вказаного рахунку випущено платіжну картку Visa Gold [NUMBER] термін дії до 31.01.2024 року. (а.с.13). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 2 ст. 321 ЦК передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Порядок звернення стягнення на заробітну плату передбачений розділом IX Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 97 КЗпП України встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.128 КЗпП України, що кореспондується з вимогами статті 26 Закону України «Про оплату праці», при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Також, суд враховує правову позицію Верховного суду, висловлену в постанові від 12.12.2018 року № 399/142/16-ц, згідно якої - якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулась до суду, суд, відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні таких спосіб захисту, який не суперечить закону. Ст. 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Ч. 1 ст. 115. ч.5 ст.97 КЗпП України, ст.22. ч.ч.І, 6 ст.24. ч.З ст.15 Закону України "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Отже, накладення арешту на рахунок боржника який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оплату праці», забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Накладення арешту на грошові кошти на рахунок боржника (позивача у справі), який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат, що призводить до порушення конституційних прав позивача, як працівника. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про зняття арешту з рахунку, на який нараховується заробітна плата, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

Outcome: approved