Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування укладеного між нею та [PERSON] вона є власником житлового будинку розташованого на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою [ADDRESS]. Вказаний будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] При вирішенні питання про приватизацію земельної ділянки було з'ясовано, що земельна ділянка площею 0,08 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю, належить на праві власності попередньому власнику будинку - [PERSON] Посилаючись на те, що при переході права власності на житловий будинок мало відбутися й перехід права власності на земельну ділянку на якій він розташований, просить визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що при продажу будинку забув про те, що приватизував землю. Інші сторони повідомлені про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явилися. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,08 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS]. 30.06.1999 року [PERSON] за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу провів відчуження належного його житлового будинку за адресою [ADDRESS] [PERSON], якій в подальшому (а саме 16.12.2005 року) подарував його позивачу. При укладенні зазначених вище договорів купівлі-продажу та дарування, власниками будинку не було вирішене питання про відчуження за відповідним договором земельної ділянки на якій розташований будинок та яка знаходиться за вказаною вище адресою. Наведені вище обставини підтверджуються копією договору дарування (а.с. 5), копією державного акту про право власності [PERSON] на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] (а.с. 7), довідкою Держземагенства про реєстрацію спірної земельної ділянки на праві власності за [PERSON], копією технічного паспорту на домоволодіння, а також поясненнями відповідача [PERSON] в судовому засіданні. При вирішенні питання про визначення власника спірної земельної ділянки суд виходить з наступного. При відчуженні нерухомого майна під час дії ст. 30 ЗК України (в редакції закону станом на час укладення договору купівлі-продажу будинку - 30.06.1999 року) відбувався "автоматичний" перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення переходу права. Відчуження об'єктів нерухомого майна в період з 01.01.2002 року по 20.06.2007 року (під час дії ст. 120 ЗК України в ред. від 25.10.2001 року) не тягнуло автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами. Але, після 01.01.2004 року автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будинку, будівлі або споруди відбувався в силу ст. 377 ЦК України, яка також була чинною на час укладення договору дарування (16.12.2005 року) Наведені вище обставини на норми права дають підстави суду дійти висновку, що в наслідок набуття права власності на будинок позивач набула й право власності на земельну ділянку на якій цей будинок розташований та яка призначена для будівництва житлового будинку та його обслуговування, оскільки договорами з приводу відчуження будинку не було визначено долю земельної ділянки на якій він розташований. Правовідносини між сторонами є цивільними та врегульовані положеннями ст. 30 ЗК України (в редакції закону станом на 30.06.1999 року) та ст. 377 ЦК України ( в редакції закону станом на 16.12.2005 року) З урахуванням наведеного суд вважає, що вимоги позивач є обґрунтованим, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved