Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Ведющенко В.В. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що [INFO] року померла спадкодавець [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з належного спадкодавцю за її життя майна, а саме: 21/50 частини житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 13.04.1976 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Ленінської райради народних депутатів, про що внесено запис до реєстрової книги за № 31495/71; земельної ділянки площею 826,70 кв.м., яка розташована у [ADDRESS], та яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11 вересня 2006 року. Крім того, зазначив, що 10 вересня 2012 року спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті вчинила односторонній правочин, а саме: склала заповіт, який було посвідчено у встановленому законом порядку 10 вересня 2012 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Борщенко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 367, за яким усе своє майно (з чого б воно не складалося) та майнові права (на які за законом вона мала право) заповіла своїй сестрі [PERSON], [INFO]. 04.02.2015 року спадкоємець [PERSON] отримала за місцем знаходження майна та місцем прийняття спадщини від приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєхової С.В. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів на майно, яке входить до спадкової маси, та яке за життя належало спадкодавцю. Крім того, представник позивача зазначив, що догляд за хворою [PERSON] і подальше її поховання здійснювала позивач [PERSON] за місцем свого проживання в м. Новоукраїнка, при цьому, всі правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке увійшло до складу спадщини, залишилися у володінні відповідача [PERSON], який проживає в м. Кіровограді в спірному будинку. В добровільному порядку передати позивачу зазначені документи відповідач [PERSON] категорично відмовляється, що унеможливлює, в свою чергу, оформлення спадщини в нотаріальному порядку позивачем [PERSON] Крім того, представник позивача зазначив, що відповідач неодноразово заявляв позивачу про невизнання її (позивача) як спадкоємця після смерті [PERSON], та у зв'язку з цим відповідач [PERSON] вважав недійсним та оспорив в судовому порядку вищевказаний заповіт. Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14.04.2015 року по справі № 396/404/15-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 28.05.2015 року [PERSON] відмовлено у задоволенні даного позову. З огляду на зазначене, посилаючись на ст. ст. 328, 392, 1217, 1218, 1223, 1225, 1297 ЦК України, представник позивача Ведющенко В.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] просив визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 належного спадкодавцю [PERSON] - [PERSON] спадкового майна, а саме: 21/50 частини житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 13.04.1976 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Ленінської райради народних депутатів, про що внесено запис до реєстрової книги за № 31495/71 та земельну ділянку площею 826,70 кв.м., яка розташована у [ADDRESS], та яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11 вересня 2006 року. Представник позивача [PERSON] - адвокат Ведющенко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: [ADDRESS], причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні, при цьому, представник відповідача [PERSON], будучи присутнім в судовому засіданні 08.08.2016 року позовні вимоги позивача не визнав, щодо їх задоволення заперечував, зазначивши на обґрунтування заперечень, що відповідно до норм чинного законодавства у випадку визнання права власності на об'єкт нерухомості або земельну ділянку позивачем повинні бути надані оригінали документів про право власності на об'єкт нерухомості та земельну ділянку, в свою чергу, вказані документи у матеріалах даної цивільної справи відсутні, у зв'язку з чим позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом не підлягає задоволенню. При цьому, судом також відзначається, що ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 N 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що передбачено також ч.3 ст.27 ЦПК України. Під час знаходження в суді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені судом на 16.12.2015р., 05.02.2016 р., 09.03.2016р., 23.05.2016 р., 17.06.2016 р., 08.08.2016 р., 27.02.2017 р., 29.06.2017 року не з'являвся, причини не явки не повідомляв, у зв'язку з чим суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів, крім того, неодноразово після призначення судом судових засідань по справі, відповідач подавав аналогічні за змістом апеляційні скарги на ухвалу про відкриття провадження по справі від 03 листопада 2015 року, зокрема, 09.03.2016 р., 25.08.2016 р., 23.02.2017 р. та 27.06.2017 р., та ухвалами суддів апеляційного суду Кіровоградської області від 13.03.2017 року та від 07.07.2017 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 03 листопада 2015 року, при цьому, зазначені дії відповідача, на переконання суду, свідчать про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами та умисне затягування розгляду даної цивільної справи. Заслухавши представника позивача, враховуючи заперечення представника відповідача, надані в судовому засіданні 08.08.2016 року, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи за № 24/2012 (та за номером реєстрації у Спадковому реєстрі за №53540721), з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в той час як стаття 16 ЦК України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання права. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, копіями документів, що [PERSON], яка після укладення шлюбу з відповідачем [PERSON] 14.01.2000 року, актовий запис № 2, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» на підставі державного акту на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11 вересня 2006 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 826,70 кв.м. (3/10 частки), яка розташована у [ADDRESS]. Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю від 13 квітня 1976 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Ленінської райради народних депутатів, [PERSON] на праві приватної власності належало 21/50 частин домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS]. Зазначене підтверджується також архівною довідкою №120769 від 23.06.2016 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ». 10 вересня 2012 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Борщенко Н.В., зареєстровано у реєстрі за № 367, за яким все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй сестрі [PERSON], [INFO]. Окрім того, судом встановлено, що сестра позивача [PERSON] - спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис № 264 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на 21/50 частини житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS], та на 3/10 частки земельної ділянки площею 826,70 кв.м., яка розташована у [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За інформацією приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєхової С.В. від 02.06.2016 року за вих. 166/01-16 після смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, заведена спадкова справа № 24/2012, яка зареєстрована у спадковому реєстрі 15 жовтня 2012 року за № 53540721. Як вбачається з фотокопії спадкової справи № 24/2012 до майна померлої [INFO] року [PERSON], заведеної 15 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В., з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка зареєстрована під № 45, 15 жовтня 2012 року звернувся її ([PERSON].) чоловік - відповідач по справі [PERSON] Крім того, 30 жовтня 2012 року із заявою (зареєстрована за № 56) про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєхової С.В. звернулася її ([PERSON].) сестра - позивач по справі [PERSON] Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною (ч.1 ст.1270, ч.ч.1, 5 ст.1273 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] є її сестра позивач [PERSON], яка прийняла спадщину в порядку ст.1269 ЦК України, шляхом подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору. Окрім того, судом відзначається, що відповідно до рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14.04.2015 року, яке набрало законної сили 28.05.2015 року в позові [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Новоукраїнського нотаріального округу Борщенко Н.В., про визнання заповіту [PERSON] від 10 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Борщенко Н.В. за реєстровим номером 367 недійсним, - відмовлено за необґрунтованістю позовних вимог. Зазначене судове рішення ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 28.05.2015 року залишено без змін. 04 лютого 2015 року до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєхової С.В. звернулася [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом за частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та відповідну частку земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS], які належать [PERSON], померлій [INFO] року. Відповідно до п.п.4.12, 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 лютого 2015 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року на житловий будинок з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та відповідну частку земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS]. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом мотивована тим, що спадкоємцем [PERSON] не було надано правовстановлювальних документів на частку житлового з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та земельну ділянку, які нею спадкуються. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, крім того, підставою набуття права власності є спадкування майна. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації права власності є рішення суду відносно прав на нерухоме майно. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо доведеності позовних вимог та вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину належного за життя спадкодавцеві [PERSON], яка померла [INFO] року, майна, а саме: на 21/50 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], та на 3/10 частини земельної ділянки, площею 826, 70 кв.м, яка розташована за адресою [ADDRESS]. При вирішенні судом питання про судові витрати у справі на підставі ст.88 ЦПК України судом встановлено, що позивачем [PERSON] пред'явлено позов з позовними вимогами майнового характеру - визнання права власності на об'єкти нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна. Відповідно дочастини 1 статті 4, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону, чинного на час подання позивачем позову до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1% відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5-ти розмірів мінімальної заробітної плати. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] при пред'явленні позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 500 грн. 00 коп. В свою чергу, відповідно до звіту про вартість нерухомості ТОВ «Експертне бюро» від 01 серпня 2016 року ринкова вартість об'єкта оцінки - житлового будинку [ADDRESS] становить 304 774 грн. 00 коп. , без ПДВ, в т.ч 21/50 частини житлового будинку, яка належить [PERSON] становить 128 005 грн. 00 коп., без ПДВ, відповідно ? частина становить 64 002 грн. 50 коп. Відповідно до звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки ТОВ «Експертне бюро» унікальний номер [NUMBER] від 01.08.2016 року ринкова вартість земельної ділянки за експертною грошовою оцінкою складає 97 410 грн. , без ПДВ, в т.ч. вартість 3/10 частин, що належить [PERSON], 29 223 грн. 00 коп., без ПДВ, ? частина становить 14 611 грн. 50 коп., відповідно 64 002 грн. 50 коп. + 14 611 грн. 50 коп. = 78 614 грн. 00 коп., при цьому 1% відсоток від зазначеної суми становить 786 грн. 14 коп., враховуючи також, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 500 грн. 00 коп., то з позивача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 286 грн. 14 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved