Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

У вересні 2018 року представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи: Служби у справах дітей Одеської міської ради, згідно якої просили позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] та стягнути з громадянки [PERSON] аліменти на користь малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 12.08.2018 року і до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, а саме до [INFO] року. Мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку своєї малолітньої доньки, не проявляє щодо них батьківської турботи та уваги. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою у якій на задоволенні позову наполягала, щодо заочного вирішення справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома. Представник третьої особи Служби в справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку із наступним. Судом встановлено, що на підставі поданого службою у справах дітей Одеської міської ради висновку від 02.08.2018 р., № 6300 та наданих документів про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] актовий запис від 14.03.2016 року №10, місце державної реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції), встановлено, що з 06.11.2017 року перебуває у КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». Згідно з наказом від 06.11.2017 року № 146, малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на обліку служби у справах дітей Одеської міської ради як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Згідно з повідомленням КУ «Дитяча міська поліклініка № 5» від 25.10.2017 року № 669 малолітня [PERSON], [INFO], не спостерігається та не взята на облік в КУ «Дитяча міська поліклініка № 5». Відомості про батька малолітньої [PERSON], [INFO], внесені до актового запису про народження дитини у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати - [PERSON], [INFO], тимчасово проживала за адресою: [ADDRESS] у підвальному приміщенні. Згідно з листом Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності по ст. 184 ч. 1,2, ст. 178 ч.І, ст.. 175-1 ч. 1, ч.2, ст. 182 ч. 1, ст. 173-2 ч. 1, КУпАП. [PERSON] ніколи не отримувала паспорт громадянки України. Відповідно до листа ГУ ДМС України в Одеській області від 07.0812015 року № 16/3352, [PERSON], рекомендовано звернутись до суду для отримання актового запису щодо отримання свідоцтва про народження та у подальшому оформлення паспорту. Згідно з посвідченням [NUMBER] від 04.06.2015 року [PERSON], 1980 року народження, зареєстрована у КУ «Одеській міській центр обліку бездомних громадян» за юридичною адресою: [ADDRESS] Згідно довідки АБ Фішер [PERSON], 1980 року народження зареєстрованою та знятою з реєстрації по м. Одесі та Одеській області не значиться. Судом встановлено, що [PERSON] була отримувачем послуг КУ «Соціальний центр матері та дитини». В характеристиці, яка надана центром відзначається, що [PERSON] грубо порушувала правила внутрішнього розпорядку, вчиняла бійки, провокувала інших отримувачів соціальних послуг на конфлікти, ображала нецензурною лайкою, з'являлася до центру у нетверезому стані. Також, судом встановлено, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.09.2005 року [PERSON], [INFO], позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у зв'язку з ти , що [PERSON], вихованням дітей не займалась зловживала спиртними напоями, діти голодували. Службою у справах дітей Одеської міської ради розміщеного оголошення у газеті «Одеській вісник» про розшук [PERSON], [INFO]. Згідно з повідомленням КУ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 30.07.2018 року № 567 мати відвідує дитину, але жодних дій для повернення дитини у родину не вчиняє. До служби у справах дітей Одеської міської ради [PERSON] з проханням повернути малолітньою доньку [PERSON], [INFO], на виховання та утримання у сім'ю не зверталась. Відповідно до довідки Одеського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 25.07.2018 року № 5511/51-24, актовий запису про державну реєстрацію смерті відносно [PERSON], [INFO], не виявлено. Адміністрація КУ «»Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» надіслала до служби у справах дітей лист від 17.05.2018 року № 372 та від 05.07.2018 року № 506 з проханням допомогти у вирішенні подальшої долі дитини, яка тривалий час знаходиться в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», а саме повернути дитину матері на виховання або порушити питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.08.2018 року № 01-36/55 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її виховані, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Згідно до положень ст.. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п.п. 15, 16 Постановою Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та її ставлення до дітей, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON], [INFO] на користь малолітної [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 12.08.2018 року і до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, а саме до [INFO] року. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved