Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Позов обгрунтовує тим, що фактично сімейно-шлюбні стосунки, ведення спільного господарства з відповідачем вони припинили. Причиною було те, що вони мають різні погляди на сімейне життя, що було підставою для постійних сварок і непорозумінь та різні характери, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Відновлювати сімейно-шлюбні стосунки не бажає, оскільки подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі, питання щодо спору про поділ майна та утримання неповнолітньої дитини позивачкою вирішать в окремому порядку. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з'явились. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю і просить суд їх задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] 19.02.2014 року подав до суду заперечення проти позову щодо мотивів, викладених в позовній заяві. 21.02.2014 року звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Суд ухвалив провести розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що даний позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №29 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. ч. 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Як встановлено ст.56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню через те, що сім'ю зберегти неможливо, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки, більше їх не відновлювали і відновлювати не бажають. Судом не встановлено наявності спору щодо виховання і проживання дитини. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина сторін [PERSON], [INFO] буде проживати разом з матір"ю [PERSON]. Питання щодо спору про поділ спільного майна подружжя та утримання неповнолітньої дитини сторонами не зазначено. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити [PERSON]. Позивачка просить не стягувати з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. На підставі ст. 104, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved