Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Представник позивача, [PERSON], діючи на підставі довіреності від 16.08.2018 року та в інтересах позивача, 05.10.2018 року, посилаючись на положення ст.ст.331, 392, 1261, 1268 ЦК України, звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вулиці Центральна № 59 у селі Бурівка Городнянського району, Чернігівської області, зазначені в технічному паспорті на житловий будинок під літерами: „А-1 житловий будинок з „а-1 сіньми загальною площею 46,2 кв.м., в т.ч. житловою площею 20,1 кв.м., „Б-1 сарай, після смерті її батька [PERSON], померлого 25 грудня 2014 року. Позов обґрунтовується наступним. 24 грудня 2003 року помер дід позивача, батько її матері, [PERSON], який відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року фактично прийняв спадщину своєї дружини, баби позивача [PERSON], померлої 16 лютого 1993 року . Після смерті діда позивача відкрилась спадщина за заповітом, яким він заповів все належне йому майно рідному брату позивача, [PERSON], в т.ч. на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вулиці Центральна, № 59 у селі Бурівка Городнянського району, Чернігівської області. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. 13 квітня 2013 року помер брат позивача [PERSON]. У встановлений законом строк брат позивача до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини не звертався, і відповідно до закону вважається таким, що не прийняв спадщину свого діда. На підставі ухвали від 09.10.2018 року у справі відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання на 22 жовтня 2018 року. Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 31 жовтня 2018 року. До судового засідання представник позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.114). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, сільський голова подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.73). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутності, якою [PERSON] повідомив, що спадщину його батьків, [PERSON] та [PERSON] він не приймав і приймати не буде, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.30). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.23). Представника третіх осіб Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області та Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Згідно положень ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов"язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки, що закріплено в\~статті 43 ЦПК України. У свою чергу згідно положень ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, а визнання даного позову стороною відповідача таким, що не\~суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 16 лютого 1993 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 324028, що видане Городнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.10). 24 грудня 2003 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 177195, що видане виконкомом Бурівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області (а.с.11). З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯР № 242399, встановлено, що громадянин [PERSON] та громадянка [PERSON] одружились 12 лютого 1948 року, актовий запис № 2. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище „Миленька (а.с.12). З дослідженої в судовому засіданні довідки № 249 від 05 вересня 2018 року, виданої Бурівським старостинським округом Тупичівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області встановлено, що громадянка [PERSON], яка померла 16 лютого 1993 року на день смерті була зареєстрована та фактично проживала за адресою: вулиця Центральна (колишня Пролетарська), буд. № 59. Разом з нею на день смерті був зареєстрований та фактично проживав її чоловік [PERSON] з 1976 року і по день смерті 24 грудня 2003 року (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяли на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тобто [PERSON] фактично прийняв спадщину своєї дружини [PERSON]. З дослідженого заповіту, посвідченого 30 липня 1998 року секретарем виконавчого комітету Бурівської сільської ради народних депутатів, встановлено, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він по закону матиме право заповів [PERSON]. У встановлений законом строк, [PERSON] до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звертався. З дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 196/2004 до майна померлого 24 грудня 2003 року [PERSON], встановлено, що 03 вересня 2004 року громадянка [PERSON] звернулася до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.89-93). Дослідивши свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ № 324027, що видано Городнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, встановлено, що [PERSON] помер 13 квітня 2013 року. (а.с.16). Відповідно до дослідженої в судовому засіданні довідки № 250 від 05 вересня 2018 року, виданої Бурівським старостинським округом Тупичівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області встановлено, що в будинку у с. Бурівка Городнянського району, Чернігівської області за адресою вул. 1 Травня, буд. 11, на день смерті громадянина [PERSON], який помер 13 квітня 2013 року, був зареєстрований та фактично проживав його батько, [PERSON] з 1969 року і по день смерті 25.12.2014 року (а.с.18). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 296838, виданого Бурівською сільською радою Городнянського району, Чернігівської області, встановлено, що [PERSON] народився 25 жовтня 1973 року, його батьками значаться: [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). З дослідженого свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 040630, виданого виконавчим комітетом Бурівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області, встановлено, що [PERSON] померла 25 вересня 2006 року (а.с.24). Так судом встановлено, що\~25 грудня 2014 року помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №246777, виданим 27 грудня 2014 року виконкомом Бурівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області. (а.с.31). З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 405752, встановлено, що [PERSON] народилася 21 серпня 1976 року, батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про одруження серії І-ЕЛ № 024921, встановлено, що громадянин [PERSON] та громадянка [PERSON] одружилися 06 листопада 1999 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище „Макаренко (а.с.9). До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вулиці Центральна, № 59 у селі Бурівка Городнянського району, Чернігівської області. Згідно довідки № 328 від 16 серпня 2018 року, виданої Бурівським старостинським округом Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 4 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № 364 в будинку № 59 по вул. Центральній (колишня Пролетарська) в селі Бурівка Городнянського району Чернігівської області постійно були зареєстровані та фактично проживали: [PERSON] та [PERSON], яким належала по ? частині будинку з побутовими та господарськими спорудами. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.07.1990 року члени колгоспного двору: [PERSON] та [PERSON] не втратили право на майно (а.с.34). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з оглянутого в судовому засіданні витягу з погосподарської книги Бурівської сільради, Городнянського району, Чернігівської області (а.с. 36-37) встановлено, що вказане домоволодіння відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Головою колгоспного двору є [PERSON]. Відповідно до постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 №Про порядок державного обліку житлового фонду і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного обліковувалося за головою колгоспного двору. \~ \~ \~ \~Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність»застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За нормами ст.ст.120,123 ЦК УРСР, які діяли до введення в дію Закону України „Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. \~ \~ \~ \~Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову самочинно збудованим майном суд не вбачає. \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою № 1182 від 12.10.2017 року, виданої Городнянським районним госпрозрахунковим бюром технічної інвентаризації (а.с. 38), встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: село Бурівка, вулиця Центральна, будинок № 59 Городнянського району, Чернігівської області не зареєстровано, житловий будинок побудовано до 1980 року, процент готовності житла 100 %. Первинна технічна інвентаризація житлового будинку з господарськими та спорудами проведена 09.10.2017 року. Самочинного будівництва та перепланувань не виявлено. (а.с.38). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд також бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано до 1980 року в системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. \~ \~ \~ \~\~Як встановлено у судовому засіданні позивач зверталась до Городнянської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, [PERSON], померлого 25 грудня 2014 року. /а.с.83-88/. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що за життя спадкодавця не зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав через нотаріальну контору. \~ \~ \~ \~Підсумовуючи викладене, суд дійшов обєктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved