Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29.10.2021 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , до складу якого входять: житловий будинок - літ. «А», загальною площею 80,3 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м; балкон; погріб - літ. «п/А»; козирок; убиральня - літ. «В»; огорожа - №1; хвіртка - №2; ворота - №3; вигрібна яма - №4; колодязь - №5; огорожа - №6; хвіртка - №7; огорожа - №8; хвіртка - №9; огорожа - №10. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 3118 (три тисячі сто вісімнадцять) грн. 83 коп. та витрати на залучення експерта в сумі 3500 (три тисячі п"ятсот) грн. 01.11.2021 представник позивача [PERSON] - адвокат Шикунова А.О. звернулася до суду із заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат по справі, які позивач понесла при наданні їй адвокатських послуг. Заява мотивована тим, що ним на виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подано заяву про розподіл витрат по справі, про що було заявлено до закінчення судових дебатів у справі. Враховуючи положення ст. 137, ст. 141 ЦПК України, просить вирішити питання про розподіл судових витрат на підтвердження яких надані письмові докази. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Шикунова А.О. не з`явилися, просили розгляд заяви про розподіл судових витрат провести у їх відсутності (т. 2 а.с. 14). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглянути заяву про стягнення судових витрат у його відсутність. Щодо самої заяви, то просив в її задоволенні відмовити, оскільки договір між позивачкою та її представником було укладено в 2019 році, а зміни до нього були в жовтні 2021; квитанція датована 16.07.2021. Тому, виплати могли бути за інші види послуг, які не стосуються справи. Окрім того, форма квитанції адвоката не відповідає положенням про первинний документ бухгалтерського обліку, затверджений постановою НБУ №148 від 29.12.2017. Щодо суми витрат на правову допомогу, то заперечує, оскільки більшість судових засідань відкладалися та переносилися (т. 2 а.с. 15). Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву представника позивачки - адвоката Шикунової А.О. про розподіл судових витрат, дослідивши надані докази на підтвердження сум понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням суду від 29.10.2021 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , до складу якого входять: житловий будинок - літ. «А», загальною площею 80,3 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м; балкон; погріб - літ. «п/А»; козирок; убиральня - літ. «В»; огорожа - №1; хвіртка - №2; ворота - №3; вигрібна яма - №4; колодязь - №5; огорожа - №6; хвіртка - №7; огорожа - №8; хвіртка - №9; огорожа - №10. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 3118 (три тисячі сто вісімнадцять) грн. 83 коп. та витрати на залучення експерта в сумі 3500 (три тисячі п"ятсот) грн. При ухвалені рішення у даній справі питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось. 01.11.2021 представник позивачки [PERSON] - адвокат Шикунова А.О. звернулася до суду із заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат по справі, які позивачка понесла при наданні їй адвокатських послуг в сумі 17000 грн. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. За правилами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 р. №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 р. №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 р. №6-рп/2013). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі стороні необхідно надати суду такі докази: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що з метою отримання правничої допомоги у вище зазначеній справі позивачкою [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги від 10.06.2019 з адвокатом Шикуновою А.О., яким, зокрема передбачено предмет договору, права і обов`язки сторін, ціна договору, порядок розрахунку (т. 2 а.с. 6). 13.10.2021 між [PERSON] та адвокатом Шикуновою А.О. було укладено додатковий договір до Договору на надання правничої допомоги від 10.06.2019, яким окремі положення основного договору викладено у новій редакції (т. 2 а.с. 7). Адвокатом Шикуновою А.О. згідно з договором про надання правничої допомоги від 10.06.2019 та додаткового договору від 13.10.2021, та розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги визначено вартість послуг в обсязі 1000 грн. за одну годину. До заяви про розподіл судових витрат пов`язаних з розглядом справи представником позивачки [PERSON] - адвокатом Шикуновою А.О. долучено розрахунок витрат на правову допомогу, наданих позивачці адвокатом Шикуновою А.О., акт приймання - передачі адвокатських послуг від 26.10.2021 та квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 26.10.2021 (т. 2 а.с. 3, 4, 5). Згідно з актом приймання - передачі адвокатських послуг від 26.10.2021 та квитанцією до прибуткового касового ордера б/н від 26.10.2021, витрати [PERSON] на отримання правничої допомоги, пов`язаної із розглядом справи складають 17000 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вказані вимоги законодавства представником позивачки виконані, розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи підтверджені доказами, які подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що до закінчення судових дебатів у справі представник позивачки повідомила у судовому засіданні. Відтак, у справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши докази з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку, що представником позивачки [PERSON] - адвокатом Шикуновою А.О. надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на надання правничої допомоги. Враховуючи те, що судом при ухвалені 29.10.2021 рішення у даній справі питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, та з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, а також враховуючи те, що позовні вимоги позивачки було задоволено повністю, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивачки - адвоката Шикунової А.О. та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 гривень. Винесення додаткового рішення не впливає на його зміст та не змінює його. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07. 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19). При ухваленні додаткового рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ. Так, у пп. 268, 269 рішення від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» ЄСПЛ вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пп. 268, 269 рішення від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 грн. є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved