Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , посилаючись на те, що після її смерті залишилась спадщина, а саме - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,8787 га, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області. Як вказує позивач, на початку 2021 року він дізнався, що [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого належне все їй майно заповіла йому. Проте, при зверненні до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, посилаючись на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, а саме - необізнаність про існування заповіту на його ім`я, просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 09 квітня 2021 року представник відповідача надав відзив із запереченнями на позов. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що зі змісту заповіту, посвідченого 02 січня 1995 року Новомиколаївською сільською радою Барвінківського району Харківської області, вбачається, що померла [INFO] [PERSON] заповіла своє майно саме сину [PERSON] , проте згідно копії свідоцтва про народження позивача, серії [NUMBER] , виданого 18 березня 2021 року Барвінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), його матір`ю є [PERSON] . Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові. Вказала, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущено з поважних причин. Крім того, пояснила, що рідна мати позивача померла рано, коли він був дитиною, померла [PERSON] його виховувала, як рідного, називала сином. Рідних дітей [PERSON] не мала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без справи без його участі, підтримав заперечення викладені в позові. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Як передбачено ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 18 березня 2021 року Барвінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.11). Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] а саме - 11 січня 2006 року, і саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини спадкоємцями. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З наданої фотокопії заповіту від 02 січня 1995 року, посвідченого секретарем Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №1, вбачається, що [PERSON] належне все її майно заповіла «своєму синові [PERSON] » (а.с.8). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача стосовно того, що виконуюча обов`язки держаного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, повідомила останньому, що він пропустив строк, необхідний для оформлення спадщини після померлої [PERSON] , що вбачається з постанови про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину від 25 березня 2021 року №165/02-31(а.с.4). У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Це положення також закріплено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Також, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який проживав в одному будинку з [PERSON] , вказав, що на початку 2021 року, перебираючи документи, що залишилися після померлої, знайшов заповіт, який залишила остання на ім`я [PERSON] , про що тоді ж він повідомив позивачу, передавши документ останньому. Крім того вказав, що дізнався про те, що [PERSON] не була матір`ю позивача вже після її смерті, а рідних дітей спадкодавець не мала. Відповідно до Постанов Верховного Суду від 15.04.2021 року, справа №591/1271/18, (провадження № 61-195св21), від 11 листопада 2020 року, справа № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, обставини, на які посилається позивач як на підстави пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , заслуговують на увагу, а тому суд вважає, що ці обставини дійсно є об`єктивними, не залежать від волі позивача та є поважними причинами пропуску строку для подання ним заяви для прийняття спадщини. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача стосовного того, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] померла [PERSON] не є його матір`ю, а все своє майно, згідно змісту заповіту, залишила своєму сину, у зв`язку з наступним. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як передбачено ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється нею особисто. Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Вирішуючи позовні вимоги судом приймається до уваги та обставина, що заповіт, посвідчений 02 січня 1995 року секретарем Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, написаний ясно та чітко, його зміст не викликає неоднозначного тлумачення. Крім того, заповіт не визнавався судом недійсним чи нікчемним на підставі ст. 1257 ЦК України. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини представником відповідача суду не надано. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] пропущений з поважних причин, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved