Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 22.03.2021 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Великобурлуцької селищної об`єднаної територіальної громади в особі Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] з вимогами: визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] її бабусі, [PERSON] , терміном три місяці після набрання рішенням законної сили. На обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] померла її бабуся, [PERSON] , яка за життя була власником земельної ділянки, площею 4,2026 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області (колишньої Григорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області), кадастровий номер земельної ділянки 6321482000:01:000:0540 та належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р3 № 808975 від 03.01.2003. 16.03.2011 [PERSON] склала заповіт, яким все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла їй. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, інші спадкоємці, окрім [PERSON] , яка є третьою особою в даній справі та надала заяву про визнання позову [PERSON] , відсутні. Причиною пропуску позивачем визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України строку для подання заяви про прийняття спадщини є те, що в засобах масової інформації було сповіщено про поширення короновірусної інфекції COVID-19 та зазначене зупинило її від поїздки до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області. 26.02.2020 сплив строк подання заяви про прийняття спадщини та з 12.03.2020 на території України було введено карантинні заходи, вважає це непоборними обставинами, які не дозволили їй звернутися до нотаріальних органів з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Іншим шляхом, аніж зверненням до суду, вона не може захистити своє порушене право. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Великобурлуцького районного суду від 23.03.2021 провадження у зазначеній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.04.2021. 08.04.2021 ухвалою судді Великобурлуцького районного суду Харківської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] разом з позовною заявою подала заяву, в якій на задоволенні позову наполягає, просить провести судове засідання за її відсутності. 07.04.2021 представник [PERSON] - адвокат Зінченко С.А. надала письмові пояснення в яких зазначила, що позивачем до позовної заяви додано довідку, згідно якої на день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , значились зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] Померла [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] є сином померлого [PERSON] , [PERSON] є онуком померлого [PERSON] , таким чином вказані особи не є родичами померлої [PERSON] та не мають права на прийняття спадщини. Від Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області 01.04.2021 надійшов лист вих. № 04-22/585, в якому секретар селищної ради Арестова А. просить розглянути справу без представника селищної ради та прийняти законне рішення. Третя особа [PERSON] подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, просить провести судове засідання за її відсутності. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 27.08.2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] , померла [INFO] , у віці 82 років, про що 27.08.2019 складено відповідний актовий запис за № 12363 (а. с. 7). Із заповіту, складеного 16.03.2011 та посвідченого державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І., зареєстровано в реєстрі за № 492, вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла онуці [PERSON] (а. с. 13). З копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 26.07.2014 Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 26.07.2014 зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу: дружини [PERSON] (а. с. 10). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2021 державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.01.2021 № 63233100 вбачається, що [PERSON] у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] відмовлено у зв`язку із закінченням шестимісячного терміну, який встановлено законом для прийняття спадщини, спадкова справа не заводилась, інших заяв про не прийняття (відмову) від спадщини не надходило (а. с. 14, 15). Державним актом на право приватної власності серія Р3 № 808975 від 03.01.2003 підтверджується, що [PERSON] за життя була власником земельної ділянки, площею 4,2026 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області (колишньої Григорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області), кадастровий номер земельної ділянки 6321482000:01:000:0540 (а. с. 12). З довідки від 20.01.2021 № 273 виданої виконавчим комітетом Великобурлуцької селищної ради Харківської області померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] , на день її смерті за вказаною адресою значились зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16). З копій свідоцтва про народження, виданого 22.02.1959 серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON] (а. с. 21). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. За приписами статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження. Частина 1 статті 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно частини 1 статті 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1,3 статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 Цивільного кодексу України). За змістом частини 1 та 3 статті 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] , звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач лише в січні 2021 року. Отже, судом встановлено, що позивачем був пропущений шестимісячний строк для на звернення із заявою про прийняття спадщини, при цьому суд погоджується з доводами позивача про те, що такий строк нею був пропущений з поважних причин. Так, інформація про поширення на території України коронавірусу почала розповсюджуватися з початку 2020 року, а постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України був запроваджений карантин з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року. Постановами Кабінету Міністрів України період дії карантину неодноразово продовжувався. 24.04.2021 набрала чинності постанова КМУ №405, якою продовжено дію надзвичайної ситуації та загальнонаціонального карантину на території України до 30.06.2021. Наявність обмежувальних заходів під час дії карантинних заходів, встановлених вказаними постановами, в тому числі заборона регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, також вплинуло на можливість позивача звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки. Наявність зазначених позивачем обставин свідчить про те, що у неї були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, суд також враховує ту обставину, що пропущений [PERSON] строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд також враховує те, що відомостей щодо звернення до нотаріуса інших спадкоємців після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини матеріали справи не містять. Зазначені обставини не заперечувалися відповідачем. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що [PERSON] наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Судові витрати. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved