Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 листопада 1975 року відділом РАЦС по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції. Мають дитину - [PERSON], [INFO]. В червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки останній зловживав спиртними напоями, зраджував, періодично не працював, а також хворіє на відкриту форму туберкульозу, що загрожує здоров'ю інших членів сім'ї. Спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. Дитина проживає разом із матір'ю. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , що беруть участь у справі. Як встановлено судом, сторони з 02 березня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини, довідкою ОСББ «Хімік» № 63 від 24.06.2014 року. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Суд приймає до уваги викладені позивачем обставини щодо неможливості подальшого сумісного проживання та збереження шлюбу. Заходи, вжиті судом для примирення сторін і збереження шлюбу, результату не мали. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При розірванні шлюбу суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам положення ч.2 ст. 141 СК України.

Outcome: approved