Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту на загальну суму 13885,11 грн., а також судовий збір в розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем [PERSON] 30 березня 2010 року був укладений кредитний договір на загальну суму 8100,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов зазначеного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав, а [PERSON] отримав кредит в сумі 8100,00 грн. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2014р. перед позивачем виникла заборгованість, яка складає загальну суму по кредиту, процентам, комісії, штрафам 13885,11 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Також, просив суд про розгляд справи в його відсутність, але відповідач у заяві вказує на те, що він не працює так як є інвалідом ІІІ групи та в змозі виплачувати заборгованість за кредитом договором 100,00 грн. щомісячно. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 35, 37, 38) та [PERSON] (а.с. 34) 30.03.2010р. був укладений кредитний договір б/н на підставі якого позивач передав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму 8100,00 грн. зі сплатою 30,00% річних (а.с. 8-9), відповідно до якого Кредитор зобов'язався передати обумовлену договором суму на платіжну картку та надав її Позичальнику, а Позичальник отримав обумовлену договором суму грошей на платіжній картці та зобов'язався повернути одержану суму кредиту та своєчасно сплачувати відсотки за користування ним, а також інші платежі, обумовлені кредитним договором. З умовами та правилами надання платіжної картки та тарифами на обслуговування платіжної картки відповідач ознайомлений (а.с. 10-33). В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк», яка, згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 30.04.2014р. з урахуванням заборгованості за кредитом, процентами, комісії, штрафів за користування кредитними коштами склала загальну суму 13885,10 грн. (а.с. 6-7). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно, ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Однак, всупереч умовам договору та вимог чинного законодавства відповідач належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконав та не здійснював повернення кредиту у встановлені договором строки у повному обсязі. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 30.04.2014р. становить 13885,10 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 8100,00 грн., заборгованість по процентам - 3709,72 грн., комісії - 938,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00грн., штраф (процента складова) - 637,38 грн. (а.с. 6-7). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Заперечень проти суми позову відповідач не подав, заявою визнав позовні вимоги. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 625, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved