Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] та просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] з підстав, передбачених ст. ст. 71, 72 ЖК України мотивуючи вимоги тим, що відповідач [PERSON] є сестрою його дружини [PERSON], з 2002 року вона зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] переїхала проживати до свого чоловіка, тобто у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад встановлені законом строки, її особистих речей у квартирі немає, також вона не сплачує нарахування по квартирній платі та комунальним послугам. 04.08.2014 року відповідач [PERSON] звернулась до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] із зустрічним позовом та просить усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення до неї та зобов'язати позивача не чинити перешкод у користуванні квартирою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на ґрунті особистих неприязнених стосунків позивачем створюються перешкоди у проживанні у спірній квартирі, на даний час вона не може потрапити до квартири у зв'язку зі зміною замків вхідної двері. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, зустрічний позов не визнали. З пояснень позивача, третіх осіб [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON], яка є сестрою третіх осіб [PERSON] та [PERSON], добровільно залишила спірну квартиру та переїхала з дочкою до свого чоловіка, назад вселитися не намагалась, коштів на сплату комунальних послуг не надавала, замки вхідних дверей спірної квартири були змінені після звернення до суду з даним позовом, з 2007 року у кімнаті, де вона проживала, мешкає [PERSON] Відповідач та її представник в судовому засіданні у задоволенні первісного позову просили відмовити, зустрічний позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач пояснила, що до квітня 2014 року вона мала свої ключі від спірної квартири та іноді приходила туди, хоча постійно не проживала там з 2004 року у зв'язку з неприязненими відносинами у сім'ї через погане відношення до її чоловіка, після її пропозиції приватизувати спірне житло, позивач звернувся до суду з даним позовом та на даний час їй створюються перешкоди у користуванні спірною квартирою. Заслухавши пояснення, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в квартирі [ADDRESS], яка належить до державного житлового фонду. Відповідно до акту від 25.06.2014 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її донька [PERSON], але з 2002 року за даною адресою не проживають. Даний акт складено у м. Чернігові на прохання позивача, зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON], що проживають у будинку [ADDRESS] (а.с. 6). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача в спірній квартирі понад встановлені законом строки. Свідок [PERSON], яка є матір'ю третіх осіб [PERSON], [PERSON] та відповідача [PERSON], в судовому засіданні показала, що відповідач переїхала проживати до свого чоловіка [PERSON], усі свої речі забрала та ніколи не приходила до спірної квартири, гроші на сплату комунальних платежів не надавала. У свої позовній заяві про стягнення аліментів, поданій до суду у січні 2007 року, [PERSON] зазначила місцем свого проживання квартиру [ADDRESS] (а.с. 80). Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач почала вживати заходів щодо потрапляння до спірної квартири після пред'явлення до неї позову про визнання такою, що втратила право користування житлом (а.с.63, 79) та даних про створення їй перешкод у користуванні спірною квартирою до звернення [PERSON] до суду з даним позовом, суду не надано. Суд критично відноситься до акту від 31.07.2014 року про те, що у квартирі [ADDRESS] відповідач з дочкою не проживає з квітня 2014 року (а.с. 42), оскільки такий складений особами, які не є мешканцями цього будинку, зазначений акт складено зі слів відповідача після пред'явлення до неї позову до суду та суперечить поясненням самої відповідачки про те, що постійно вона не мешкає у квартирі з 2004 року. Враховуючи те, що відповідач не надала суду переконливих доказів її тимчасової відсутності в спірній квартирі з поважних причин понад встановлені законом строки та створення позивачем їй перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням, є підстави вважати, що вона добровільно покинула спірну квартиру і без поважних причин не з'являється у ній понад встановлені законом строки. Таким чином, позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягають задоволенню, у зв'язку з чим у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Outcome: approved