Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із уточненою у подальшому позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS]. кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування після смерті [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала на те, що [INFO] помер [PERSON] За свого життя 28 грудня 2001 року ним було складено заповіт, згідно якого заповідав їй все своє майно. На підставі вказаного заповіту 18 липня 2015 року державним нотаріусом Отькало С.В. на ім'я позивача видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно зазначеного свідоцтва спадщина складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У той же час до складу спадкового майна не було включено земельну ділянку, що належала померлому. Померлий [PERSON] на підставі рішення Ржищівської міської ради 42 сесії 5 скликання № 992 від 26 грудня 2008 року був власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], (кадастровий номер [NUMBER]) та при житті замовив державний акт на право власності на цю земельну ділянку. Землевпорядною організацією було виготовлено державний акт на ім'я [PERSON] після його смерті. У зв'язку із чим, позивач не може зареєструвати вказаний державний акт, та відповідно не може отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку як спадкоємець за заповітом та за законом. Позивач звернулась до державного нотаріуса Ржищівської МДНК щодо оформлення спадщини, однак 26 вересня 2015 року їй було відмовлено. У зв'язку з цим, позивач на підставі ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1233 ЦК України вважала, що необхідно визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме: земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання представники відповідачів: Ржищівської міської ради Київської області та управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області, не з'явились, надавши заяви про розгляд справи за відсутності їх представників. У судове засідання представник третьої особи - Ржищівської міської державної нотаріальної контори не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, зазначивши, що проти позову не заперечує і вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку після померлого [INFO] [PERSON] У судове засідання представник третьої особи - реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, зазначивши, що заперечень проти позову не має. Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи №19/2010 до майна померлого [INFO] [PERSON], приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. [INFO] помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть, [NUMBER] від 1 вересня 2009 року (а.с.6). Згідно заповіту від 28 грудня 2001 року [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, та те, що буде належати йому на день смерті та на що він за законом матиме право заповів [PERSON] Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 4096 (а.с.7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 липня 2015 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] (а.с.8). Право власності на вказаний житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджено відповідним витягом (а.с.9). Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що на ім'я [PERSON] виготовлено державний акт від 27 листопада 2009 року [NUMBER] на земельну ділянку (кадастровий № [NUMBER]), яка розташована за адресою: [ADDRESS], та внесено відомості щодо вказаного державного акта до Державного земельного кадастру (а.с.14-16, 18). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2009 рік складала 16 269 грн 86 коп. (а.с.17). Згідно листа Ржищівської міської державної нотаріальної контори № 19/02-14 від 26 вересня 2015 року встановлено, що [PERSON] повідомлена про те, що їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. З питання оформлення права власності на земельну ділянку, розташовану за вказаною вище адресою, державний акт на яку виданий після смерті спадкодавця [PERSON] їй необхідно вирішувати у судовому порядку (а.с.44). З оглянутих у судовому засіданні матеріалів спадкової справи №19/2010, судом установлено, що 24 лютого 2010 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини відповідно до заповіту від 28 грудня 2001 року. Спадкову справу до майна померлого [PERSON] було заведено 24 лютого 2010 року, та внесено інформацію до Спадкового реєстру. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно із ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). На виконання вимог частини 1 статті 1297 ЦК України позивач звернулась до нотаріальної контори. Так, зі спадкової справи № 19/2010 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 24 лютого 2010 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва. 18 липня 2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Отже, судом встановлено, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає, спадкодавцю на підставі рішення Ржищівської міської ради 42 сесії 05 скликання № 992 від 26 грудня 2008 року належала земельна ділянка, площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована в [ADDRESS], на яку він за життя замовив виготовлення державного акта на право власності, однак державний акт був виготовлений на ім'я [PERSON] після його смерті. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та їх обґрунтованість. Оскільки прийнявши спадщину після смерті [PERSON], до складу якої входить житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], до [PERSON] переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Outcome: approved