Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 22.11.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 24.07.2018 року позивач став власником 1/6 частини однокімнатної квартири [ADDRESS] , відповідно до «Порядку розпорядження майном», конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби», затвердженого\~постановою КМУ від 11.07.2002 року за №985. Належна позивачу 1/6 частка квартири раніше належала [PERSON] , що відповідає 1/2 частині його особистого майна, що вироком суду була конфіскована на користь держави. Після конфіскації майна, за [PERSON] залишилась 1/6 частина квартири. Дана однокімнатна квартира перебуває у спільній частковій власності позивача, крім [PERSON] , ще з громадянкою [PERSON] , яка володіє 1/3 частиною вказаної квартири та громадянином [PERSON] , який володіє 1/3 частиною вказаної квартири. Позивач, маючи у власності 1/6 частку спільної однокімнатної квартири не може користуватись та розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд, оскільки частки співвласників вказаної квартири не можуть бути виділені в натурі, так як неможливо виділити ізольоване жиле та інші приміщення з самостійним виходом, яке може використовуватись ним як окрема квартира або яку можна переобладнати в таку квартиру, спільна квартира є неподільною, й порядок спільного користування нею, також, не може бути встановлений із-за малого розміру як спільної квартири, так і розміру частки позивача в ній, але при цьому, відповідачі використовують на свою користь цілком всю квартиру. Між сторонами в добровільному порядку не досягнуто згоди про спільне користування квартирою або сумісну сплату відповідачами грошової компенсації вартості частки позивача в квартирі. Ринкова вартість 1/6 частини квартири становить 18500 грн. З метою захисту цивільного права щодо користування своїм майном, просить суд стягнути [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі 1/6 частини квартири [ADDRESS] , що становить 18500 грн.; право власності позивача на частку у праві спільної часткової власності в розмірі 1/6 частини квартири [ADDRESS] припинити з дня отримання позивачем компенсації в повному обсязі та визнати з цієї дати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в частинах, що відповідають розміру сплаченої кожним і них долі від загального розміру грошової компенсації. Представник позивача Панченко [PERSON] В. в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі, подав заяву про виклик свідка, а також заяву про розмір судових витрат. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] , пояснив, що він був безпосереднім учасником у перемовинах позивача із співвласниками квартири [ADDRESS] [PERSON] та адвокатом усіх співвласників квартири [PERSON] , й ним було підтверджено обставини пропозицій Фонду в добровільному порядку дійти згоди щодо викупу у співвласників 5/6 часток квартири або ними у Фонду 1/6 частки квартири, погодження відповідачів на викуп у Фонду його частки та відмови відповідачів в досудовому порядку вирішити вказане питання, а також питання встановлення порядку користування приміщеннями квартири. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що його було незаконно засуджено та йому незаконно призначено покарання у виді конфіскації майна. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву чи будь-які\~інші заяви\~чи клопотанняне надав. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають\~задоволенню\~з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 27.02.2018 року рішенням комісії у складі головного ревізора-інспектора сектору стягнення та роботи з безхазяйним майном території обслуговування Миргородської та Лубенської ОДПІ Управління погашення боргу ГУ ДФС у Полтавській області, начальника Хорольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Полтавської області, державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області, та на підставі акту від 27.02.2018 року про безоплатну передачу конфіскованого майна, благодійній організації «Міжнародний благодійний фонд» Небайдужа Україна» безоплатно передано конфісковане майно, а саме: 1/6 частина однокімнатної квартири\~ [ADDRESS] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №132362775 від 27.07.2018 року, 1/6 частина квартири\~\~ [ADDRESS] \~, належить благодійній організації «Міжнародний благодійний фонд» Небайдужа Україна». Судом встановлено, що позивач письмово звертався до відповідачів задля того, щоб в добровільному порядку дійти згоди щодо викупу у співвласників 5/6 часток квартири або ними у Фонду 1/6 частки квартири, про що свідчить копія листа №15/B-9 від 10 серпня 2018 року, копія опису вкладення в цінний лист та показання свідка [PERSON] . Згідно з копією листа №15/В-5 від 10 червня 2019 року, копією опису вкладення в цінний лист та показаннями свідка [PERSON] відповідачі спочатку погодились на викуп у Фонду його частки, але згодом відмовились врішувати вказане питання в досудовому порядку. Відповідно до копії інформаційної довідки щодо ринкової вартості нерухомого майна №24/10-8 від 24.10.2019 року, станом на 24.10.2019 року вартість 1/6 частина квартири\~\~\~ [ADDRESS] становить 18500 грн. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог законодавства. \~\~\~\~\~\~ За правилами ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу положень статей\~21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319,\~358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається\~главою\~\~ 26 ЦК України\~з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч. 3\~ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1\~ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2\~ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеною у Постанові від 3 квітня 2013 року у справі N 6-12цс13, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 2\~ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Як встановлено судом, спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки фактично житлова квартира не має ізольованих часток, допоміжні приміщення (коридор, кухня, ванна, санвузол) знаходяться в загальному користуванні, та не має окремого входу (виходу). Згідно з правовою позицію, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року по справі N 6-2925цс15, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому, не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджуються наданими суду письмовими доказами, обраний спосіб захисту її права, відповідає змісту суб`єктивного права та характеру його порушення, а позовні вимоги ґрунтуються на положеннях закону, якими урегульовано спірні правовідносини. Згідно ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору сплаченого позивачем. Окрім цього, враховуючи положення ст.ст.138,139 ЦПК України суд доходить висновку про обгрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми компенсації позивачу та свідку за відрив від звичайних занять.

Outcome: approved