Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) [NUMBER], розміром 4,0 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та право на яку належало померлому [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 15 серпня 1998 року. Посилається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначену земельну частку (пай). За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 13 січня 1996 року секретарем Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий № 1), відповідно до якого він заповідав все своє майно позивачу. Нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкового майна з тих підстав, що ним не був наданий оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Право померлого [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджує довідкою Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 84 від 23 травня 2018 року; викопіюванням із схеми поділу земельних часток (паїв); копією договору оренди земельного паю № 32 від 05 серпня 1999 року; листом Відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 122/114-18 від 05 червня 2018 року; звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки. Право позивача на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; довідкою Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 83 від 23 травня 2018 року; копією заповіту, посвідченого 13 січня 1996 року секретарем Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий № 1); копією свідоцтва про народження позивача; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копією паспорта позивача; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Наслідки визнання позову йому роз'яснені та зрозумілі. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 85, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ч.ч.1, 4 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно п.17 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. Питання судових витрат вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 88, 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 125 ЗК України,

Outcome: approved