Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Сумський філіал Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на їх користь шкоду, заподіяну ним Сумському філіалу Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи внаслідок ДТП в розмірі 37529 грн. 02 коп., а також стягнути з [PERSON] на їх користь витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявивсь, в письмовій заяві позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували. Заслухавши відповідача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 20 жовтня 2015 року близько 19 год. 00 хв. в м. Суми по вул. Прокофєва [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ 21154, реєстраційний номер ВМ 7326АТ, проїхав на забороняючий сигнал світлофора регульованого пішохідного переходу, в ході якого сталося зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlender, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, порушив вимоги п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно висновку № 008/2016 автотоварознавчого дослідження вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, що сталося 20.10.2015 року в цінах на дату проведення експертизи, без урахування ПДВ на роботи, матеріали та з урахуванням ПДВ на складові частини, складає 37529 грн. 02 коп. (а.с. 7). Автомобіль ВАЗ 21154, державний номер [NUMBER] належить Сумському філіалу Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи. На момент зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 21154 [PERSON] перебував у трудових відносинах з Сумським філіалом Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи. З ним укладений договір про повну матеріальну відповідальність від 02.01.2015 року (а.с. 6). Згідно наказу директора Сумського філіалу Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи № 123 від 20.10.2015 року, [PERSON] на автомобілі марки ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] з провідним лікарем ветеринарної медицини [PERSON] був відряджений на 1 день 20.10.2015 року до Буринського району (а.с. 8). ДТП сталось близько 19 год. 00 хв. в м. Суми по вул. Прокофєва, в свою чергу Сумський філіал Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи розташований по вул. Якіра, 17 в м. Суми. Таким чином час і місце ДТП не відповідають маршруту руху [PERSON], визначеному для нього роботодавцем і зазначеному у наказі на відрядження. Вина водія автомобіля ВАЗ 21154, державний номер [NUMBER], [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП встановлена постановою Сумського районного суду Сумської області від 25 квітня 2016 року по справі № 587/2733/15-п, яка набрала законної сили (а.с. 17). Постановою Ковпаківского суду м. Суми від 08 грудня 2015 року по справі №592/10063/15-п встановлено відсутність в діях водія автомобіля Mitsubishi Outlender, реєстраційний номер [NUMBER], складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Така ж позиція викладена і в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками". Частиною 1 та 7 Статті 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 ЦК України, зокрема, відповідно до частини першої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи слалася вона з вини відповідача. Враховуючи викладене, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача шкоду, заподіяну ним Сумському філіалу Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи внаслідок ДТП в розмірі 37529 грн. 02 коп., а також стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved