Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Представник позивача по справі звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області із зазначеним позовом, яким просить суд визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 6,91 га на території Шевченківської селищної ради Харківської області в порядку спакування за законом після смерті матері - [PERSON] В обґрунтування позову вказує, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить сертифікат на земельну частку (пай) площею 6,91 га, розташовану на території Шевченківської селищної ради. Після смерті [PERSON] позивач по справі фактично вступив в управління і володіння спадковим майном. Про наявність Сертифікату на право на земельну частку (пай) позивачу стало відомо при перегляді паперів, що лишилися після смерті матері. На даний час позивач має намір документально оформити спадщину, що лишилася після смерті матері, у зв'язку з чим, змушений звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Представник позивача по справі (а.с.11,12) у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача по справі - Шевченківської селищної ради у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог - не заперечують (а.с.17). Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.01.1962 року, позивач по справі являється сином [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), що підтверджується копією зазначеного свідоцтва в матеріалах справи (а.с.7). [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.06.1998 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить сертифікат на земельну частку (пай) площею 6,91 га, розташовану на території Шевченківської селищної ради, яка належала їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 09.12.1996 року (а.с.8). На час смерті [PERSON] позивач по справі проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS] що підтверджується актом депутата від 29.07.2016 року з підписами сусідів (а.с.23), а також актом обстеження домоволодіння від 02.07.2016 року з підписами сусідів і депутата Шевченківської селищної ради (а.с.24). Після смерті [PERSON] позивач по справі фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, а саме: забрав речі особистого вжитку, ключі від будинку, документи, здійснював поточний ремонт і догляд за будинком. Шевченківським районним судом Харківської області було зроблено запит до державної нотаріальної контори щодо наявності заповіту та заведених спадкових справ після смерті матері позивача - [PERSON], померлої [INFO] року (а.с.18). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру щодо [PERSON], померлої [INFO] року, заповіти від її імені не посвідчувалися, спадкових справ після неї не заводилося (а.с.19-21). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Враховуючи, що мати позивача померла в 1998 році, відповідно, до даних правовідносин треба застосовувати Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Згідно вимог ст. 524 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 529 Цивільного кодексу УРСР передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Частиною 1 статті 549 зазначеного Цивільного кодексу визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні, відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини. Той зі спадкоємців, хто проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Відсутність свідоцтва про право на спадщину в позивача не позбавляє його права на спадщину після смерті своєї матері, отримання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємця. Саме до цього зводяться розяснення, надані Пленумом ВС в п.27 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». На підставі вищевикладеного, з метою захисту майнових прав сторін по справі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved