Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

У жовтні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] (надалі по тексту - позивач) із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач), у якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 170 407,82 грн., відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків у розмірі 2 500,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 1 704,08 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.05.2019 року гр. [PERSON] , керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti» д.н. [NUMBER] , на ділянці дороги, що проходить за адресою: пр-т Перемоги 46, здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda СХ-7» д.н. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . Вина відповідача у скоєнні даної ДПТ встановлена постановою Шевченківського суду м. Києва від 26.06.2019 року. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження і позивачу були спричинені матеріальні збитки в сумі 269 407,82 грн., що підтверджується експертною оцінкою. Власником автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н. [NUMBER] було застраховано цивільно-правову відповідальність у страховій компанії "Ю.Ес.Ай." (поліс АМ8424367). Страхова компанія виплатила позивачу відшкодування у розмірі 99 000 грн., чого недостатньо для відновлення автомобіля позивача, пошкодженого в ДТП. Сума невідшкодованого збитку становить 170 407,82 грн. (269 407,82 грн. - 99 000,00 грн.). Таким чином, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В. від 12.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді від 12.12.2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. 13.01.2020 року вказану цивільну справу було передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., а ухвалою судді від 14.01.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження призначено судове засідання. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Mazda СХ-7» д.н. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності в межах санкції вказаної статті (а.с. 11). Вказаною постановою встановлено, що 19.05.2019 р. о 00 год. 20 хв. в м. Києві, пр-т Перемоги, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 (рух прямо) та здійснив розворот, при цьому, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Mazda CX-7» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями [PERSON] порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки «Mazda СХ-7» д.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні. Відповідно до Звіту № 0084-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), який складено ФОП [PERSON] від 18.07.2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Mazda СХ-7» д.н. [NUMBER] складає 269 407,82 грн. (а.с. 8). За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За умови ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved