Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Представник АК «Харківобленерго» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у сумі 510 грн. 22 коп., посилаючись на те, що відповідачі по справі фактично користувалися електроенергією та не сплачували кошти відповідно до встановлених тарифів на електроенергію. Оскільки відповідачі не зверталися за укладенням договору на постачання електричної енергії але фактично користувалися електроенергією, позивач просить стягнути на його користь заборгованість за надані послуги. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також попросив стягнути з відповідачів у солідарному порядку витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Вказав, що не заперечує проти розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою: «за закінченням терміну зберігання», причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали. Оскільки відповідно до ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Борг за постачання та користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] складає 510 грн. 22 копійок (а.с. 6-7). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично мешкають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №114 від 26 березня 2014 року наданою Кругляківською сільською радою Куп'янського району Харківської області (а.с. 5). Згідно п. 19 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» від 26 липня 1999 р. N 1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Ґрунтуючись ст.ст. 67,68 Житловим кодексом України Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV вказує, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідачі отримували якісні послуги з надання електроенергії, що підтверджується тим, що від відповідачів не надходило письмових повідомлень про недоліки обслуговування, що передбачено п.3.5 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не встановлена обов'язкова письмова форма договору надання житлово-комунальних послуг. Тобто, такий договір може носити і усний характер. Крім того, Законом України "Про захист прав споживачів" відповідно до ч.7 ст. 1 передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншим документом, тобто з цього можна зробити висновок, що між позивачем і відповідачкою виникли правовідносини на підставі усного правочину, оскільки відповідачі отримували квитанції про оплату послуг з електропостачання. Наведене вище свідчить про те, що за відсутності письмового договору про електропостачання між сторонами відповідачі не мали права безоплатно користуватися послугами, які фактично надаються. Це пояснюється ст. 11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов'язки виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, а й з дій громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, які надаються позивачем, внаслідок чого відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України у них виникло зобов'язання сплатити за отримані послуги відповідно до наведених норм та Правил користування електричною енергією і надання наведених вище послуг. Даних про те, що АК «Харківобленерго» відповідачам послуги не надавали чи надавали неналежної якості, до суду не надано. Таким чином, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Отже, позов обґрунтований і судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved