Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Приватне підприємство «Кіт і Пес» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] 19\~727 грн. 00 коп. у відшкодування шкоди, завданої злочином. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], перебуваючи на посаді торгового представника ПП «Кіт і Пес», будучи матеріально відповідальним за забезпечення збереження ввірених підприємством матеріальних цінностей, користуючись наданими повноваженнями на отримання матеріальних цінностей для доставки їх замовникам, діючи з метою привласнення майна підприємства та умислом на обернення його на свою користь 15.10.2014р. в денний час, отримав на складі ПП «Кіт і Пес» спеціальні товари для тварин, на загальну суму 19 727 грн. згідно накладної №РН-0000901 від 15.10.2014р. для доставки ФОП [PERSON] Однак, отриманий на складі товар [PERSON] замовнику ФОП [PERSON] не доставив, а незаконно привласнив його і розпорядився на власний розсуд. Згідно вироку Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 серпня 2015 року [PERSON] було визнано винним по ст.191 ч.І КК України і призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. У встановленому законом порядку, позивач був визнаний потерпілим від злочину. Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 серпня 2015 року встановлено, що загальна сума товарів для тварин, які [PERSON] привласнив собі становить 19 727 грн. 00 коп. Шкода в розмірі 19 727 грн. 00 коп. заподіяна Позивачу підтверджується також Видатковою накладною №РН-0000901 від 15.10.2014 р., на яку є також посилання в Вироку суду. В судове засідання сторони не зявились, від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, позов підтримує, причини неявки відповідача суду не повідомлені. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], перебуваючи на посаді торгового представника ПП «Кіт і Пес», будучи матеріально відповідальним за забезпечення збереження ввірених підприємством матеріальних цінностей, користуючись наданими повноваженнями на отримання матеріальних цінностей для доставки їх замовникам, діючи з метою привласнення майна підприємства та умислом на обернення його на свою користь, 15.10.2014р. в денний час, отримав на складі ПП «Кіт і Пес» спеціальні товари для тварин, на загальну суму 19 727 грн. згідно накладної №РН-0000901 від 15.10.2014р. для доставки ФОП [PERSON] Однак, отриманий на складі товар [PERSON] замовнику ФОП [PERSON] не доставив, а незаконно привласнив його і розпорядився на власний розсуд. Згідно вироку Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 серпня 2015 року [PERSON] було визнано винним за ст.191 ч.І КК України і призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. У встановленому законом порядку, позивач був визнаний потерпілим від злочину. Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 серпня 2015 року встановлено, що загальна сума товарів для тварин який [PERSON] привласнив собі становить 19 727 грн. 00 коп. Шкода в розмірі 19 727 грн. 00 коп., заподіяна Позивачу підтверджується також Видатковою накладною №РН-0000901 від 15.10.2014 р. Згідно ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії бездіяльність та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.2 постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи Неправомірність дій і вину відповідача в заподіянні шкоди позивачу доведена Вироком суду по справі 751/7318/15-к , який набрав законної сили. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані на законі та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved