Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів шляхом стягнення суми депозиту, в якому просить стягнути з відповідача АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» за договором № SAMDNWFD0071044172401 на вклад «Стандарт» від 18.02.2016 р., борг за зобов`язаннями відповідача у загальній сумі 53383,11 грн., яка складається з сум: основного вкладу - 20000,00 грн.; процентів за процентною ставкою 1% «до запитання» - 49,30 грн.; процентів (за договором 22% річних) за період з 18.02.2016 р. по 18.02.2021 р. - 22032,52 грн.; неустойки (3% річних) за період часу з 18.02.2016 р. по 18.02.2020 р. - 11301,29 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 18 лютого 2016 року між нею та відповідачем був укладений строковий Договір на вклад «Стандарт» № SAMDNWFD0071044172401, строком дії 366 календарних днів, тобто до 18.02.2017 року, включно. Згідно даного договору вона надала банку належні їй грошові кошти в національній валюті України в розмірі 20000 грн. зі щомісячним нарахуванням процентів на суму внеску за ставкою 22,0% річних. Також, відповідач взяв на себе зобов`язання, по закінченню терміну вкладу перерахувати кошти з депозиту на вклад позивачки «до запитання» № [NUMBER] та зберігати їх на протязі трьох календарних днів нараховуючи на них проценти за ставкою 1% річних. Після закінчення 3-х календарних днів, після надходження грошей на вклад «до запитання», якщо позивачка не забере суму вкладу або його частину, відповідач перераховує всю суму коштів з вкладу «до запитання» на депозитний рахунок № [NUMBER] . Пунктом 19 Договору на вклад «Стандарт» від 18.02.2016 р., їй надано право повернути вклад протягом 5 календарних днів після дати закінчення кожного строку вкладу. Та за умовами Договору встановлено, що дія договору припиняється після виплати відповідачем їй - замовнику - споживачу банківських послуг усієї суми вкладу разом із процентами, належними їй відповідно до умов даного Договору. 18.02.2017 р., вона у відповідача затребувала суму вкладу, проте відповідач, за умовами п. 19 договору вкладу «Стандарт» від 18.02.2016 р., не повернув їй грошові кошти в сумі 20000 гривень. Також, за умовами п. 3 Договору, відповідач не виплачував їй протягом всього строку дії договору -1 рік або 12 місяців, проценти за користування вкладом, що були встановлені у відсотковій ставці - 22,0% річних, і дорівнюють загальній сумі: 4400 гривень (із розрахунку 22% річних від 20000 гривень вкладу або 0,22 (відсотки у вигляді десяткового дробу) ? 20000 гривень вкладу). Та, крім того, відповідач порушуючи взяті на себе зобов`язання, встановлені п.14 та п.15 Договору, не виплатив їй проценти за вкладом «до запитання» визначені за ставкою 1% річних, що дорівнюють загальній сумі: 16, 39 гривень (із розрахунку (0,1% ? 20000 гривень вкладу) / 366 днів у році? 3 календарні дні = 16,39 гривень). Умови зазначеного договору на вклад «Стандарт» були пролонговані банківською установою - відповідачем в односторонньому порядку, без оформлення додаткової угоди, що визначено п. 15 Договору. Таким чином, відповідач неналежним чином не виконав свої зобов`язання за договором, а саме не повернув їй на її вимогу належні їй кошти у загальній сумі: 24416,39 гривень (із розрахунку 20000 вкладу + 4400 річні відсотки за вкладом + 16,39 річні відсотки за вкладом (до запитання) . Після цього, 18.02.2018 р., також на її вимогу, відповідач, за умовами договору вкладу «Стандарт» від 18.02.2016 р., не повернув їй грошові кошти у вигляді вкладу в сумі: 20016,39 гривень. Відповідач не виплатив їй проценти за користування вкладом протягом двох років, загальний розмір яких станом на 18.02.2018 р. дорівнював сумі: 8803,60 гривень (із розрахунку 4400 гривень за 1й рік + 4403,60 гривень зва 2й рік = 8803 грн. 60 коп. за два роки). Відповідач не виплатив їй проценти за вкладом «до запитання», у загальній сумі: 16, 45 гривень (із розрахунку (0,1% ? 20016,39 гривень вкладу) / 365 днів у році? 3 календарні дні = 16,45 гривень). Умови договору на вклад «Стандарт» були знову пролонговані відповідачем в односторонньому порядку. Отже, відповідач неналежним чином не виконав свої зобов`язання за договором, а саме не повернув їй на її вимогу належні їй за умовами договору грошові кошти у загальній сумі: 28836,44 гривень (із розрахунку 20016,39 вкладу + 8803,60 річні відсотки за вкладом + 16,45 річні відсотки за вкладом (до запитання). Після цього, 18.02.2019 р., відповідач, знову не повернув їй на її вимогу вклад у загальній сумі: 20032,84 гривень (із розрахунку 20000 гривень - основного вкладу + 32 гривні 84 копійки - додаткової суми вкладу за рахунок накопичення процентів за вкладом «до запитання» протягом двох років). Також, відповідач протягом трьох річного строку дії договору не виплачував їй процентів за основним вкладом, тобто по завершенню дії договору - станом на 18.02.2019 р. не виплатив їй грошові кошти у сумі: 13210,82 гривень (із розрахунку 4400 гривень за 1й рік + 4403,60 гривень за 2й рік + 4407,22 гривень за 3й рік). Відповідач не виплатив їй проценти за вкладом «до запитання», у загальній сумі: 16, 42 гривень (із розрахунку (0,1% ? 20032,84 гривень вкладу) / 365 днів у році ? 3 календарні дні = 16,46 гривень). Умови договору на вклад «Стандарт» були знову пролонговані відповідачем в односторонньому порядку. Отже, відповідач неналежним чином не виконав свої зобов`язання за договором, а саме не повернув їй на її вимогу належні їй за умовами договору грошові кошти у загальній сумі: 33260,12 гривень (із розрахунку 20032,84 вкладу + 13210,82 річні відсотки за вкладом + 16,46 річні відсотки за вкладом (до запитання). Також, 18.02.2020 р. на її вимогу, відповідач, за умовами договору вкладу «Стандарт» від 18.02.2016 р., не повернув їй грошові кошти у вигляді вкладу в сумі: 20049,30 гривень (із розрахунку 20000 гривень - основного вкладу + 49 гривні 30 копійок - додаткової суми вкладу за рахунок накопичення процентів за вкладом «до запитання» протягом двох років). Відповідач не виплатив їй проценти за користування вкладом протягом чотирьох років, загальний розмір яких станом на 18.02.2020 р. становив розмір у загальній сумі: 17621,67 гривень (із розрахунку 4400 гривень за 1й рік + 4403,60 гривень зва 2й рік + 4407,22 гривень за 3й рік + 4410,85 гривень за 4й рік). Відповідач не виплатив їй проценти за вкладом «до запитання», у загальній сумі: 16, 48 гривень (із розрахунку (0,1% ? 20049,30 гривень вкладу) / 365 днів у році? 3 календарні дні = 16,48гривень). Умови договору на вклад «Стандарт» були знову пролонговані відповідачем в односторонньому порядку. Отже, відповідач неналежним чином не виконав свої зобов`язання за договором, а саме не повернув їй на її вимогу належні їй за умовами договору грошові кошти у загальній сумі: 37687,45 гривень (із розрахунку 20049,30 вкладу + 17621,67 річні відсотки за вкладом + 16,48 річні відсотки за вкладом (до запитання). Таким чином, в період часу з 18.02.2016 р. по 16.11.2020 р., вона не одержувала від відповідача за умовами договору вкладу «Стандарт» жодної копійки, а відповідач, у зазначений час, не виконував належним чином взяті на себе за умовами договору вкладу зобов`язання. 16.11.2020 р., вона письмово звернулася до відповідача з вимогою повернути їй вклад та виплатити проценти, нараховані на суму вкладу за умовами договору, за весь час користування відповідачем цим грошовим вкладом, проте станом на 18.12.2020 р. відповідач, не надав їй відповіді, щодо можливого повернення належних їй грошових коштів, але направив на її адресу лист за вих. № 20.1.0.0.0/7 - 201117/6194 від 12.12.2020 р. щодо необхідності зачекати. Строк дії вказаного строкового договору № SAMDNWFD0071044172401 від 18.02.2016 р., який тричі був пролонгований в односторонньому порядку відповідачем, збігає 18.02.2021 року. 18.02.2021 р. відповідач повинен був повернути їй грошовий вклад у загальній сумі: 20049,30 гривень та виплатити проценти за користування її грошовими коштами протягом п`яти років, нараховані у відсотковій ставці - 22,0% річних, у загальній сумі: 22032,52 гривні (із розрахунку 0,22 (відсотки у вигляді десяткового дробу) ? 20049,30 гривень вкладу) + 17621,67 річні відсотки за вкладом = 22032,52 гривень). Всього грошових коштів у загальній сумі: 42081,82 гривень. Також вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити їй вказану суму з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Так, 3% річних від 37670,96 гривень, загальної суми послуг за період з 18.02.2016 р. по 18.02.2020 р. (загальної суми зобов`язання без врахування 22% за останній рік) = 11301,29 гривень неустойки за неналежне виконання взятих на себе відповідачем зобов`язань за договором вкладу. Отже, загальний розмір боргу відповідача становить суму - 53383,11 гривень, та складається з: основний вклад - 20000,00 гривень; проценти за процентною ставкою 1% «до запитання» - 49,30 гривень; 22% річних за період з 18.02.2016 р. по 18.02.2021 р. - 22032,52 гривень; 3% річних за період часу з 18.02.2016 р. по 18.02.2020 р. - 11301,29 гривень. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, раніше представник [PERSON] надавав письмове пояснення вказуючи, що 18.02.2021 року депозит пролонговано до 18.02.2022 року. Позивачка до банку 18.02.2021 року не з`явилася з метою повернення депозиту. Таким чином, позивач надала згоду на депозит до 18.02.2022 року. Договором заборонене дострокове повернення депозиту. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18.02.2016 року між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено строковий договір № SAMDNWFD0071044172401 на вклад «Стандарт», строком дії 366 календарних днів, тобто до 18.02.2017 р. включно (а.с. 9,14). АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». За умовами зазначеного договору, 18.02.2016 р. позивачка внесла на особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий відповідачем, грошові кошти у національній валюті у загальній сумі: 20000 (двадцять тисяч) гривень у вигляді вкладу на 366 календарних дні. Проценти за вкладом «Стандарт», нараховані відповідачем за умовами договору, що були встановлені ним у відсотковій ставці - 22,0% річних, відповідач зобов`язався зарахувати на рахунок банківської зарплатної картки позивачки № [NUMBER] виданої їй в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щомісяця, а саме після закінчення цілого місяця, що минув з моменту укладання договору, в перший робочий день, наступний за датою оформлення договору, після 15:00 год. Цей порядок виплати процентів за вкладом, був визначений сторонами договору, який викладено у п. 3 Договору, та п. 15 Договору встановлений порядок подовження строку вкладу, а саме подовження строку без оформлення додаткових угод. Також, відповідач - виконавець банківських послуг за договором взяв на себе зобов`язання, зазначені у п.14-15 Договору, а саме по закінченню терміну вкладу перерахувати кошти з депозиту на вклад позивачки «до запитання» № [NUMBER] та зберігати їх на протязі трьох календарних днів нараховуючи на них проценти за ставкою 1% річних. Після закінчення 3-х календарних днів , після надходження грошей на вклад «до запитання», якщо позивачка не забере суму вкладу або його частину, відповідач перераховує всю суму коштів з вкладу «до запитання» на депозитний рахунок № [NUMBER] . Відповідальність за порушення умов договору банком - відповідачем, у даному позові встановлена пунктом 10. Договору. Судом встановлений факт звернення позивача до відповідача із заявою про повернення вкладу в розмірі 20 000,00 грн. з врахуванням процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу та незадоволення відповідачем даної заяви (а.с.10,11). На сьогоднішній день позивачу вклад у розмірі 20 000,00 грн. та проценти за ставкою 22,0% річних не повернуті. Пунктом 19 Договору на вклад «Стандарт» від 18.02.2016 р., позивачці було надано право повернути вклад протягом 5 календарних днів після дати закінчення кожного строку вкладу. Та за умовами Договору встановлено, що дія договору припиняється після виплати відповідачем позивачці - замовнику - споживачу банківських послуг усієї суми вкладу разом із процентами, належними їй відповідно до умов даного Договору. Особливості правовідносин за договором банківського вкладу визначено параграфом третім глави 71 ЦК України, у якому визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (стаття 1058 ЦК України). Частиною першою ст. 1058 Цивільного кодексу України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Суд вважає, що відповідач повинен повернути позивачці вклад у розмірі 20000,00 грн. з усіма нарахованими відсотками, а оскільки він цього не робить, то сума вкладу з нарахованими процентами підлягає примусовому стягненню. Частина перша ст. 1061 Цивільного кодексу України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої ст. 1060 Цивільного кодексу України, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. Згідно із частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Враховуючи викладене, слід дійти висновку про поширення положень Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносин. Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16 та від 01 червня 2016 року у справі № 2558цс15. Також за п.10 вказаного договору банківського вкладу у випадку невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-2128цс16 від 13.03.2017 року закріплено, що аналіз норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Відповідач є функціонуючим загальнонаціональним банком та закриття його відділення не може вплинути на обов`язок банку щодо виплати відсотків та вкладів клієнтам банку. Згідно з положеннями частин першої, другої статті 1070 Цивільного кодексу України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Ухвалюючи рішення суд виходить з того, що АТ КБ «Приватбанк» не виконав взяті на себе зобов`язання по договору № SAMDNWFD0071044172401 від 18.02.2016 р. щодо повернення вкладу та процентів на суму вкладу за ставкою 22.0 % та за ставкою 1% річних на суму коштів на вкладі «до запитання» № [NUMBER] . Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України, на підтвердження виплати грошових коштів.. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 1070 ЦК України, проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачуються банком за вкладом на вимогу. Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок суми процентів за вкладами, який суд вважає обґрунтованим та враховуючи наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву проценти суд вважає, що підлягають стягненню також проценти за користування банківським вкладом: додаткового вкладу за процентною ставкою 1% «до запитання» - 49 гривень 30 коп.; процентів (за договором 22% річних) за період з 18.02.2016 р. по 18.02.2021 року - 22032 гривні 52 коп.; неустойки (3% річних) за період часу з 18.02.2016 р. по 18.02.2020 р. - 11301 гривня 29 коп. Згідно з пунктом 1 частини другої, шостої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а з врахування того, що в силу частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в дохід держави. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved