Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 03.11.2017 року і до закінчення навчання. Вказує, що відповідач по справі є її рідним батьком. З 10.10.2016 року позивачка навчається на денному відділенні Нарвського філіалу Іда-Вірумааського центру професійного навчання за спеціальністю «Спеціаліст з організації бізнесу». Строк закінчення навчання 29.06.2017 року. Позивачка користується послугами транспорту, винаймає житло, знаходиться повністю на утриманні матері. У звязку з тим, що навчається на денній формі навчання, [PERSON] не має можливості десь працювати. Стипендія студентам першого курсу за перший семестр навчання не виплачується, а буде виплачуватися за другий семестр першого курсу тільки при високому рівні успішності і за відсутності пропусків без поважної причини. Вказане свідчить, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги. Відповідач в змозі надавати їй матеріальну допомогу, оскільки працював військовослужбовцем, наразі звільнений з військової служби та є військовим пенсіонером. Його пенсія складає близько 60 тис. рублів. Інших дітей, непрацездатних батьків відповідач не має, аліменти нікому не сплачує. В судове засідання позивачка не зявилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на заявлених позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. Відповідач в судові засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання, призначеного на 21 серпня 2017 року о 10 годині 00 хвилин, а також про резервну дату судового розгляду, призначеного на 21 вересня 2017 року о 10 годині 00 хвилин, був повідомлений належним чином, судом направлялось окреме доручення до компетентного суду Російської Федерації про вручення відповідачу судових документів та допит його в якості відповідача, згідно з умовами «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року. Згідно протоколу судового засідання Фокінського міського суду Приморського краю Російської Федерації відповідач заперечує проти розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає у звязку з тим, що має на своєму утриманні доньку [PERSON], яка навчається в м. Владивосток, винаймає квартиру, а він як батько сплачує піднайом житла. [PERSON] навчається в м. Мелітополі та має там своє власне житло. Про поважні причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши рішення на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. /а.с.8/. Згідно довідок № 2.1-28/148 від 21.10.2016 року, № 2.1-28/626 від 18.09.2017 року, [PERSON], [INFO] навчається в Іда-Вірумааському професійному центрі (місце навчання м. Нарва) на першому курсі за навчальною програмою Організатор бізнесу з номінальним терміном навчання 2 роки з 10.10.2016 року, форма навчання стаціонарне навчання на базі школи. Учням першого курсу за результатами навчання першого семестру виплачується основна допомога на період з 01.02.2017 року по 30.06.2017 року. Згідно графіку навчальної роботи в період з 29.06. по 31.08.2017 року у учнів літні канікули. /а.с. 5, 76/. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених у ст. 182 СК України, згідно якої при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя, та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, а також приймає до уваги можливість надання утримання другим з батьків. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" \~розяснено, що\~ \~обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання),\~виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; \~ \~наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на встановлені обставини й вимоги закону, те, що відповідачем не надано доказів неможливості надавати матеріальну допомогу своїй донці на період її навчання у навчальному закладі, відповідач не скористався правом прибути до судового засідання та довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній донці, яка продовжує навчання, потребує у звязку з цим матеріальної допомоги в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду (зважаючи на норми ст. 191 СК України\~) а саме з 03 листопада 2016 року і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років.

Outcome: approved