Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач ПАТ СК «Теком» звернулась до суду з позовом до [PERSON], ВАТ НАСК «Оранта» про про стягнення заборгованості у розмірі 4 180 гривень 54 копійок. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 24.09.2013 року на перехресті вулиць Транспортна та вулиці Балківська в м.Одесі об 10 годин 30 хвилин сталася дорожня транспортна пригода, в результаті якої скоїлось зіткнення між автомобілями марки «Тойота Корола» державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та автомобілем марки «Тойота» державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] Винним у вчиненні ДТП визнаний водій [PERSON], що підтверджується Постановою Київського районного суду м.Одеси від 24.10.2013 року. На момент ДТП, автомобіль марки «Тойота» державний номер [NUMBER] застрахований ПАТ СК «Теком» на умовах договору добровільного страхування наземного транспорту № 040-13 Д/Т/АТ від 21.02.2013 року. На момент ДТП, автомобіль марки «Тойота Корола» державний номер [NUMBER] застрахований ВАТ НАСК «Оранта» на умовах договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1284938 від 31.03.2013 року. В наслідок аварійного пошкодження застрахованого транспортного засобу марки «Тойота» державний номер [NUMBER], його власнику було завдано матеріальну шкоду. На підставі страхового акту № 501 від 09.10.2013 року, платіжного доручення №3891 від 15.10.2013 року, страхова компанія ПАТ СК «Теком» виплатила страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 3 518 гривень 10 копійок. Крім, збитків понесених позивачем на страхове відшкодування у розмірі 3 518 гривень 10 копійок, позивач поніс витрати пов'язані з оплатою експертного дослідження у розмірі 400 гривень, вартість послуг пошти у розмірі 262 гривень 44 копійок, а всього у розмірі 4 180 гривень 54 копійок. Сума франшизи становить у розмірі 510 гривень, які підлягають стягненню з відповідача ВАТ НАСК «Оранта». В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.98). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача повернулася до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз.2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що він був повідомлений належним чином. (а.с.101-102). Відповідач ВАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с.100) У зв'язку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, є доказаними, тому підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 24.09.2013 року на перехресті вулиць Транспортна та вулиці Балківська в м.Одесі об 10 годин 30 хвилин сталася дорожня транспортна пригода, в результаті якої скоїлось зіткнення між автомобілями марки «Тойота Корола» державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та автомобілем марки «Тойота» державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] (а.с.17); Винним у вчиненні ДТП визнаний водій [PERSON], що підтверджується Постановою Київського районного суду м.Одеси від 24.10.2013 року, яка набула законної сили (а.с.15,16); На момент ДТП, автомобіль марки «Тойота» державний номер [NUMBER] застрахований ПАТ СК «Теком» на умовах договору добровільного страхування наземного транспорту № 040-13 Д/Т/АТ від 21.02.2013 року (а.с.59-67); На момент ДТП, автомобіль марки «Тойота Корола» державний номер [NUMBER] застрахований ВАТ НАСК «Оранта» на умовах договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1284938 від 31.03.2013 року (а.с.22); Відповідно до висновку авто-товарознавчого дослідження № 5042 від 03.10.2013 року вартість матеріальних збитків, які завдані власнику автомобіля марки «Тойота Корола» державний номер [NUMBER] складають у розмірі 4 074 гривень 62 копійок (а.с.27-45); 24.09.2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ СК «Теком» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.19-20,21); Відповідно до страхового акту № 501 від 09.10.2013 року, платіжного доручення №3891 від 15.10.2013 року страхова компанія ПАТ СК «Теком» виплатила страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 3 518 гривень 10 копійок (а.с.1,18); Відповідно до платіжного доручення №3876 від 15.10.2013 року, витрати на проведення експертного дослідження складають у розмірі 400 гривень (а.с.47); Позивачем понесені витрати пов'язані з поштовими послугами (а.с.49,51,53). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є в т. ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, який завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до положень частини 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ст. 1191 ЦК України передбачають, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлений законом. Згідно до вимог ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи , відповідальної за завданні збитки. Статтею 27 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 року за № 85/96 встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.1194 ЦК , особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При таких обставинах, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають пропорційному стягненню з відповідачів витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного, та

Outcome: approved