Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 16.06.2017 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, при цьому від сумісного проживання до шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що з вересня місяця 2018 року шлюбно - сімейні відносини та ведення спільного господарства між нею та відповідачем по справі припинені з причин різних поглядів на права та обов»язки подружжя, відсутності взаєморозуміння, в зв»язку з чим подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим . Спору по майну не має, строк на примирення не потрібен. Посилаючись на ст. ст. 18, 55, 110, 112 СК України позивачка просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем по справі 16.06.2017 року Юр?ївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області по актовому запису № 08, залишивши за нею після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». В підготовче засідання позивачка по справі [PERSON] не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності в підготовчому засіданні, при цьому позовні вимоги повністю підтримала, вказавши, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишиться проживати з нею та на утримання останньої відповідач сплачує аліменти , окрім того, строк на примирення їй не потрібен, спору по майну не має. Також, судовий збір по справі позивачка просила залишити за нею, вказавши, що їй роз'яснено, що в разі визнання відповідачем позову судом може бути ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні (ас.28). Відповідач по справі [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності в підготовчому засіданні та позовні вимоги повністю визнав по тим обставинам, що викладені в заяві позивачки, зазначивши, що строк на примирення йому не потрібен, спору по майну не має, після розірвання шлюбу неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою та на утримання такої відповідач сплачує аліменти. Відповідачу роз'яснено про те, що в разі визнання ним позову судом може бути ухвалено рішення про задоволення такого в підготовчому засіданні, при цьому визнання позовних вимог відповідачем є добровільним і не порушує чиїх - небудь прав та інтересів (ас. 29). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 22.02.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 19-20). Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами встановленими Главою 6 Розділу ІІІ ЦПК України, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За викладених вище обставин, суд знаходить можливим за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення в даній справі у відсутності нез'явившихся сторін по справі на підставі наявних у ній матеріалів, при цьому суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали, додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до задоволення з наступних підстав: - 16.06.2017 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.06.2017 року, виданого Юр?ївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (ас.8). Від сумісного проживання до шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про народження останнього серії [NUMBER] від 02.01.2014 року (ас.12), який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою по справі, при цьому відповідач на утримання останнього сплачує аліменти. Шлюбно - сімейні відносини, ведення спільного господарства припинені між сторонами з вересня місяця 2018 року з причин різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння. Строк на примирення жодній із сторін не потрібен, спору по майну не має. Приймаючи до уваги, що жодна із сторін не має наміру зберегти сім'ю, суд вважає неможливим примирення та збереження шлюбно - сімейних відносин. При викладених вище обставинах, враховуючи, що сторони шлюбно - сімейні відносини не підтримують, суд знаходить збереження сім"ї неможливим, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їхньої неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206 - 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем, суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Наслідки відповідних процесуальних дій відомі як позивачці, так і відповідачу по справі, про що останніми зазначено в заявах про розгляд справи в підготовчому засіданні в їх відсутності (ас. 28,29), при цьому відповідач вказав, що визнання ним позову є добровільним та не порушує чиїх - небудь прав та охоронюваних законом інтересів. Судом також не встановлено будь-яких обставин стосовно порушення прав інших осіб визнанням відповідачем позову. В зв'язку з даним, суд не вбачає підстав для неможливості ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач визнав позов у підготовчому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті, то відповідно позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме - 384, 20 грв., а решту в розмірі 384, 20 грв. залишити за позивачкою, враховуючи волю останньої, згідно якої позивачка просила судові витрати по справі залишити за нею (ас. 28). Враховуючи волю позивачки, суд також знаходить можливим залишити за останньою після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved