Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Вакула Юрій Ігорович, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 2 грудня 2019 року у справі 303/726/19 (з урахуванням описки, виправленої згідно з ухвалою від 02.01.2020 року) відповідача визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України. При цьому, відповідачем внаслідок вчинення ним кримінальних правопорушень позивачці, яка водночас є потерпілою, завдано шкоду в сумі 31113,48 гривень. Вказується, що відповідач відповідно до договору №03/31 від 31 березня 2016 року надавав послуги водія (будучи виконавцем по договору) потерпілій фізичній особі - підприємцю [PERSON] (замовнику). Згідно цього ж договору відповідач зобов`язаний відповідно до п.3.8. - у випадку якщо точка продажу уповноважить виконавця, передавши йому кошти, внести останні на рахунок замовника в якості оплати за товар, то з цього моменту замовник вправі вимагати виконавця такого зобов`язання. З огляду на положення вказані у цьому пункті, виконавець зобов`язується невідкладно цього ж дня, однак не пізніше дванадцятої години наступного дня забезпечити надходження таких грошових коштів замовнику. 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині фізичної особи - підприємця [PERSON] , отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «майонезний соус» в асортименті згідно накладної №БЧВ 002306 від 15 серпня 2018 року в сумі 110, 41 гривень; «фарш», «масло» у асортименті згідно накладної № ПрЧВ 002306 від 15 серпня 2018 року в сумі 384, 41 гривень; «морозиво» в асортименті та вареники згідно накладної № ЧВ 002306 від 15 серпня 2018 року в сумі 1 476, 89 гривень. У подальшому відповідач діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані від ФОП [PERSON] в сумі 1971,71 гривень на рахунок позивача не вніс, а розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 1971, 71 гривень. Разом з цим, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині фізичної особи - підприємця [PERSON] , отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «майонезний соус» в асортименті згідно накладної № БЧВ 002309 від 15 серпня 2018 року в сумі 102, 31 гривень та «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЧВ 002309 від 15 серпня 2018 року в сумі 539, 00 гривень. У подальшому, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивачки, в порушення вимог п. 3.8 Договору, отримані грошові кошти на загальну суму 641, 21 гривень на рахунок ФОП [PERSON] не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 641, 31 гривень. Крім цього, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині фізичної особи - підприємця [PERSON] , отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЧВ 002307 від 15 серпня 2018 року в сумі 548,40 гривень. У подальшому відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, отримані грошові кошти в сумі 548, 41 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 548,40 гривень. Крім цього, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині фізичної особи підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення, отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЧВ 002308 від 15 серпня 2018 року в сумі 478,09 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані в сумі 478, 09 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв матеріальну шкоду на загальну суму 478,09 гривень. Крім цього, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині фізичної особи - підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення, отримав від грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «бендерики» в асортименті згідно накладної №ЧВ 002312 від 15 серпня 2018 року в сумі 279,85 гривень, «олія» згідно накладної №ОЧВ 002312 від 15 серпня 2018 року в сумі 460,35 гривень, «риба» згідно накладної №ЧВ 002314 від 15 серпня 2018 року в сумі 667, 00 гривень та «майонез» у асортименті, «приправа» у асортименті, «гриби», «макаронні вироби», «ванільний цукор», «оцет», згідно накладної №БЧВ 002312 від 15 серпня 2018 року в сумі 628,31 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 2035,51 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 2035,51 гривень. Крім цього, 15 серпня 2018 року, відповідач, перебуваючи в магазині фізичної особи - підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЧВ 002312 від 15 серпня 2018 року в сумі 2 440,87 гривень, «сік» в асортименті згідно накладної №ВЧВ 002313 від 15 серпня 2018 року в сумі 483, 60 гривень, «м`ясо» згідно накладної №ПрЧВ 002313 від 15 серпня 2018 року в сумі 195, 50 гривень та «кукурудза» згідно накладної №БЧВ 002313 від 15 серпня 2018 року в сумі 185, 80 гривень. У подальшому, відповідач діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 3305,77 гривень. Крім цього, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині фізичної особи - підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав від грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЧВ 002302 від 15 серпня 2018 року в сумі 617,84 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 617,84 гривень в касу позивачу, не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 617,84 гривень. До цього ж, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині фізичної особи - підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав від грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЧВ 002303 від 15 серпня 2018 року в сумі 312,64 гривень. У подальшому відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 312,64 гривень в касу позивачу не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 312,64 гривень. Крім цього, 15 серпня 2018 року, відповідач, перебуваючи в магазині малого приватного підприємства «Кім», на підставі усного договору доручення отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЧВ 002305 від 15 серпня 2018 року в сумі 1861,54 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 1 861,54 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами па власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу, матеріальну шкоду на загальну суму 1861,54 гривень. Крім цього, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЛH 03432 від15 серпня 2018 року в сумі 553, 50 гривень та «морозиво» в асортименті та «бендерики», згідно накладної №ЛН 03433 від 15 серпня 2018 року в сумі 1 754, 30 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 2307,80 гривень в касу позивача, не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 2307,80 гривень. Крім цього, 15 серпня 2018 року перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , відповідач отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЛН 03427 від 15 серпня 2018 року в сумі 1459, 95 гривень та «майонезний соус» в асортименті згідно накладної № БЛН 03427 від 15 серпня 2018 року в сумі 152, 45 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 1612,40 гривень в касу позивачу не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 1612,40 гривень. Крім цього, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , отримав від грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЛН 03428 від 15 серпня 2018 року в сумі 765, 34 гривень, «олія» в асортименті, згідно накладної № ЛН 03429 від 15 серпня 2018 року в сумі 460, 36 гривень, «риба» згідно накладної №ЛН 03430 від 15 серпня 2018 року в сумі 508, 88 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п.3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 1734,58 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 1 734,58 гривень. Крім цього, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав від грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЛН 03425 від 15 серпня 2018 року в сумі 521, 35 гривень, «фарш» згідно накладної №ПрЛН 03425 від 15 серпня 2018 року в сумі 109, 40 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 630,75 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 630,75 гривень. Також, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЛН 03436 від15 серпня 2018 року в сумі 312, 64 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 312,64 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 312, 64 гривень Крім того, 15 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «олія» в асортименті згідно накладної № РВ 01517 від 15 серпня 2018 року в сумі 538, 21 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 538, 21 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 538, 21 гривень. Крім цього, відповідач 16 серпня 2018 року, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної № ЛН 03456 від 16 серпня 2018 року в сумі 1443, 76 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність за настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 1443,76 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 1443,76 гривень. Крім цього, відповідач 16 серпня 2018 року, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті, згідно накладної №ЛН 03459 від 16 серпня 2018 року в сумі 2783, 04 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 2783,04 гривень в касу позивача, не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 2783,04 гривень. Крім цього, відповідач 16 серпня 2018 року , перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЛН 03458 від16 серпня 2018 року в сумі 312,64 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 312,64 гривень в касу позивачу не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 312,64 гривень. До цього ж, 16 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЛН 03463 від 16 серпня 2018 року в сумі 516, 40 гривень. У подальшому відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 516, 40 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 516,40 гривень. Крім цього, 17 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №РМ 000616 від 17 серпня 2018 року в сумі 809, 60 гривень та «лимонад» в асортименті згідно накладної № ВРМ 000616 від 17 серпня 2018 року в сумі 239,70 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 1049,30 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 1049,30 гривень. Також відповідач 17 серпня 2018 року, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної № РМ 000615 від 17 серпня 2018 року в сумі 882, 40 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 882,40 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 882,40 гривень. Крім цього, 17 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті згідно накладної №ЛН 03479 від 17 серпня 2018 року в сумі 919, 31 гривень та «насіння соняшнику» згідно накладної №БЛН 03479 від 17 серпня 2018 року в сумі 132,60 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 1051,91 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 1051,91 гривень. Крім цього, 17 серпня 2018 року відповідач, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» та «крабові палочки» згідно накладної № JI11 03480 від 17 серпня 2018 року в сумі 405, 39 гривень, «суповий набір» згідно накладної № ПpЛH 03480 від 17 серпня 2018 року в сумі 246, 00 гривень та «вареники» згідно накладної № ЛН 03487 від 17 серпня 2018 року в сумі 99,50 гривень. У подальшому, відповідач діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 750,89 гривень в касу позивача не вніс, а заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 750,89 гривень. Крім цього, відповідач 17 серпня 2018 року, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті, згідно накладної № ЛН 03485 від 17 серпня 2018 року в сумі 1127, 00 гривень, «морозиво» в асортименті згідно накладної № ЛН 03484 від 17 серпня 2018 року в сумі 1139, 24 гривень та «бендерики» згідно накладної № ЛН 03486 від 17 серпня 2018 року в сумі 260,00 гривень. У подальшому, відповідач діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 2526,24 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 2526,24 гривень. Крім цього, відповідач 17 серпня 2018 року, перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , на підставі усного договору доручення отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті та «крабові палочки», згідно накладної №ЛН 03489 від 17 серпня 2018 в сумі 1750,23 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 1750,23 гривень в касу позивача не вніс, а зловживаючи довірою, заволодів та розпорядився грошовими коштами па власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 1750,23 гривень. Крім цього, відповідач, 17 серпня 2018 року перебуваючи в магазині приватного підприємця [PERSON] , отримав грошові кошти в рахунок оплати за поставлені продукти харчування, а саме: «морозиво» в асортименті, згідно накладної №ЛН 03488 від 17 серпня 2018 року в сумі 1109,19 гривень. У подальшому, відповідач, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою позивача, в порушення вимог п. 3.8 Договору, грошові кошти отримані на загальну суму 1 109,19 гривень в касу позивачу не вніс, а заволодів та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд. В результаті чого, заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 1 109,19 гривень. Таким чином, відповідач, надаючи послуги згідно договору, неодноразово здійснював доставку товару по точкам продажу і отримував оплату за товар. Проте в період з 15 по 17 серпня 2018 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, зловживаючи довірою потерпілої, не забезпечив надходження отриманих ним грошових коштів на рахунок позивача, чим заподіяв матеріальну шкоду на загальну суму 31 113 гривень 48 копійок. Викладені вище обставини підтверджуються вироком Мукачівського міськрайонного суду від 2 грудня 2019 року у справі 303/726/19 (з урахуванням описки, виправленої згідно з ухвалою від 02.01.2020 року), який набув законної сили внаслідок закриття 13.02.2020 року апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора та потерпілої в силу відмов від апеляційних скарг (це підтверджується матеріалами апеляційного провадження), а також ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 24.03.2020 року у цій же справі. Також, викладене підтверджується публічною інформацією, на порталі судової влади за адресою court.gov.ua. Посилаючись на положення ч.1 ст.1177, ч.1 ст.1166, ст.257, ч.3 ст.258 Цивільного кодексу України, вказуючи на вищенаведені обставини, позивач просить стягнути з відповідача 31113,48 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та вирішити питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Великоберезнянського районного\~суду Закарпатської\~областівід 11 травня 2021 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача двічі (21.09.2021 та 20.12.2021) подав письмові заяви, в яких просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача - позивачки та її представника. У вказаних заявах зазначає, що позовні вимоги та заяву про розподіл судових витрат підтримують, не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. \~Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Судом неодноразово надіслані повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача [PERSON] , що встановлена в порядку передбаченому ч.ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України, і відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень останній отримав поштову кореспонденцію - судові повістки. В силу приписів п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України така поштова кореспонденція вважається врученою належним чином. Ухвалою судового засідання від 22 грудня 2021 року судом постановлено проводити заочний розгляд справи з урахуванням положень ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК України). Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2\~ст. 76 ЦПК). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~статті 15 ЦК України). Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наводиться у ст. 16 Цивільного кодексу України. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України). Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, що визначено ч. 6 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, що передбачено ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною першою, третьою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дію і негативними наслідками. Із вищезазначеними положеннями цивільного законодавства в повній мірі кореспондуються і приписи п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.89 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», в якому зазначено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. У статті 1192 Цивільного кодексу України встановлені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування шкоди в натурі (передача речі такого ж роду і такої же якості, полагодження пошкодженої речі тощо); відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Судом установлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 2 грудня 2019 року у справі №303/726/19 (з урахуванням ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 2 січня 2020 року у справі №303/726/19 про виправлення описки) [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів та йому призначено покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п"ятсот десять) гривень; за ч.2 ст.190 КК України призначено покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено [PERSON] покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень. Вказаним вироком\~суду встановлено обставини скоєння злочинів, зокрема, що [PERSON] заподіяв [PERSON] матеріальної шкоди на суму 31113 гривень 48 копійок. Потерпілою від вчинення кримінальних правопорушеннь є позивачка [PERSON] .\~Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13 лютого 2020 року апеляційне провадження у справі №303/726/19 за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілої на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 2 грудня 2019 року закрито. Отже, вирок Мукачівського міськрайонного суду від 2 грудня 2019 року у справі №303/726/19 щодо [PERSON] засудженого за ч.1, ч.2 ст.190 КК України набрав законної сили. Позивач, вказуючи на спричинення внаслідок протиправних дій відповідача матеріальної шкоди, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами щодо підстав та порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Оскільки вина [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України вже була встановлена вироком Мукачівського міськрайонного суду від 2 грудня 2019 року у справі №303/726/19, ухваленого на основі викладених у ньому доказів, суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині відшкодування відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди завданої вищевказаними правопорушеннями підлягають задоволенню в повному обсязі. Розглядаючи дану справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За вказаних обставин, суд вважає, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, були порушені відповідачем, а тому підлягають захисту шляхом задоволення позову повністю. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно вимог статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя та четверта статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідна заява з наданням доказів понесення позивачем судових витрат була надіслана її представником до суду 21 вересня 2021 року через систему «Електронний суд». Враховуючи вимоги, викладені в клопотанні, представник позивача просить вирішити питання про судові витрати шляхом стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. Судом установлено, що 11 лютого 2019 року [PERSON] уклала з Адвокатським бюро «Адвокатське бюро Вакули» договір №АБВК19-02/11 про надання правової (професійної правничої) допомоги та представництва. Предметом зазначеного вище договору, зокрема, є професійна правнича допомога з питань юридичного обслуговування, здійснення представництва та/або захисту інтересів у будь-яких правовідносинах, в тому числі у будь-яких цивільних справах. З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги судом установлено, що виконавцем здійснено розрахунок виконаних робіт для надання професійної правничої допомоги за договором на загальну суму 8322 гривень. Згідно платіжного доручення №937 від 4 червня 2021 року [PERSON] сплатила Адвокатському бюро «Адвокатське бюро Вакули» за договором №АБВК19-02/11 за професійну правничу допомогу 7500 гривень. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у договорі про надання правової (правничої) допомоги від 11 лютого 2019 року розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Надання Адвокатським бюро «Адвокатське бюро Вакули» позивачу адвокатських послуг підтверджується: договором №АБВК19-02/11, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/525 від 10 червня 2006 року на ім`я Вакула Ю.І., ордером серії ЗР №45577 від 21 лютого 2021 року, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи). Оцінюючи обґрунтованість витрат позивача на правову допомогу, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, складність справи, суд дійшов висновку, що підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 (сім тисяч п"ятсот) гривень. Суд зауважує, що в позовній заяві представник позивача зазначив про орієнтований розрахунок судових витрат, а 21.09.2021 року до початку розгляду справи по суті подав письмову заяву про підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, додавши детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги відповідно до договору №АБВК19-02/11. Однак суд зауважує, що в описі затрат зазначено про участь адвоката в 0.5 судового засідання суду першої інстанції, 1 година коштує 444 грн., та витрати на проїзд адвоката в сумі 330 грн. При цьому суд констатує, що в даній справі представник позивача участі в судових засіданнях не брав. Отже, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем, в сумі 7500 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №937 від 4 червня 2021 року. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень.

Outcome: approved