Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що ніякої домовленості щодо утримання дитини між нею та відповідачем не досягнуто. На даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. З посиланням на ст.ст.\~182, 183 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити (а.с. 19). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі (а.с. 21). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони 07 серпня 2015 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 10 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в період шлюбу у сторін народилась дитина син [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). З довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області № 564 від 16 березня 2020 року вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою (а.с. 7). Відповідно до акту обстеження від 26 березня 2020 року складеного депутатом Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою, та знаходяться на її утриманні (а.с. 9). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина позивачці регулярно не надає, хоча зобов`язаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дитину, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, так і дитини, її вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дитини. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп., оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183 СК України,

Outcome: approved