Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 вересня 2018 року між позивачем та [PERSON] (далі по тексту - страхувальник), було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.130375 (далі по тексту - Договір), яким було застраховано автомобіль «Hyundai Grand Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] . 19 червня 2019 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Chery Tiggo», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Grand Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, страховик на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього, та розрахунку СТО №00075-19/07/01 від 01 липня 2019 року, здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 198 810,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №33468 від 31.07.2019 року. На час пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chery Tiggo», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТзДВ «СК «Київ Ре» за договором обов`язкового страхування наземного транспорту за полісом серії АМ № 4895181. Позивач звернувся до ТзДВ «СК «Київ Ре», як страховика цивільної відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди із заявою про виплату страхового відшкодування. Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.02.2020 року стягнуто з ТзДВ «СК «Київ Ре» на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності (за мінусом франшизи - 2 000 грн.) у розмірі 98 000 грн. Таким чином, різниця між заявленим розміром страхового відшкодування, яка була виплачена позивачем страхувальнику становить 100 810,99 грн. (198 810,99 грн. - 98 000 грн.) На підставі наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити з підстав викладених в позові. Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2018 року між позивачем та [PERSON] , було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.130375, яким було застраховано автомобіль «Hyundai Grand Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] . 19 червня 2019 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Chery Tiggo», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Grand Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, страховик на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього, та розрахунку СТО №00075-19/07/01 від 01 липня 2019 року, здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 198 810,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №33468 від 31.07.2019 року. На час пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chery Tiggo», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТзДВ «СК «Київ Ре» за договором обов`язкового страхування наземного транспорту за полісом серії АМ № 4895181. Позивач звернувся до ТзДВ «СК «Київ Ре», як страховика цивільної відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди із заявою про виплату страхового відшкодування. Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.02.2020 року стягнуто з ТзДВ «СК «Київ Ре» на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності (за мінусом франшизи - 2 000 грн.) у розмірі 98 000 грн. Таким чином, різниця між заявленим розміром страхового відшкодування, яка була виплачена позивачем страхувальнику становить 100 810,99 грн. (198 810,99 грн. - 98 000 грн.) Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення йому різниці суми страхового відшкодування в розмірі 100 810,99 грн., однак дана вимога залишилась без задоволення. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved