Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У квітні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до до ПАТ АКБ «Індустріалбанк» в особі Регіонального відділення ПАТ АКБ «Індустріалбанк» в м. Кременчуці про зобовязання вчинити дії, а саме повернути належне їй на праві приватної власності майно у вигляді чотирьох золотих мірних зливків банківського металу вагою по 250 грамів кожний, загальною вагою 1 000 грам, які зберігаються в Регіональному відділенні Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» в м. Кременчук в індивідуальному сейфі (ячейки), яким користувався померлий 30.09.2008 [PERSON], на підставі договору від 20.10.2006 № КІС/161/06, укладеного між ним та ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК». В обґрунтування позову зазначила, що вищевказане майно вона особисто придбала в м. Києві в банківській установі, про що їй було видано відповідну квитанцію, уподальшому це майно передала своєму сину [PERSON] для надійного зберігання, побоюючись крадіжки. 30.09.2008 помер її син і, як зясувалось пізніше, вказане майно (передане йому на зберігання) він поклав до банківського сейфу, який орендував згідно з договором від 20.10.2006. 22.11.2013 у приміщенні Регіонального відділення Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» в м. Кременчуці, у присутності позивача, було відкрито індивідуальний сейф її сина, де вона виявила своє майно, а саме чотири золотих мірних зливки банківського металу вагою по 250 грамів кожний. З цього часу, як зазначає позивач, вона дізналась про місце знаходження вказаного майна, яке належить їй на праві власності, та ураховуючи, що вона не є стороною вказаного договору (щодо оренди банківського сейфу), іншим шляхом захистити своє право не може, повернути своє майно не може, просить суд зобовязати банк вчинити певні дії, а саме повернути зазначене майно. Представник позивача позов підтримав повністю, надав суду письмові пояснення, просив задовольнити позов з підстав викладених у ньому. У судовому засіданні зазначив, що вказане майно (чотири золотих мірних зливки банківського металу вагою по 250 грамів кожний) належить позивачеві, вона його купувала собі, а у подальшому доручила сину зберігати це майно і він поклав його в орендований у банківській установі сейф (ячейки). Між позивачем і банком не було договірних правовідносин. Позивачем фактично було укладено договір-купівлі-продажу вищезазначеного майна, це майно було у користуванні позивача, щоб не зберігати його вдома, позивач попросила сина покласти це майно у більш надійне місце. Представник відповідача надала суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначила, що згідно з Положенням про відповідальне збереження цінностей клієнтів в ПАТ АКБ «Індустріалбанк», при здійсненні відкриття індивідуального сейфу, вилучені цінності банк видає спадкоємцям клієнта лише після предявлення ними документів, які підтверджують їх право на спадщину. Повідомила, що на даний час у Банка відсутні правові підстави для повернення зазначеного майна позивачеві, право власності на яке ним не підтверджено жодним документом. Водночас, представник відповідача зазначила, що банк не є належним відповідачем у дані справі, банк не оспорює право власності позивача на це майно. Просила у задоволенні позову відмовити. У подальшому до суду надійшло клопотання представника відповідача, зокрема, про розгляд справи за її відсутності. У судовому засіданні представник відповідача також зазначила, що банк не заперечує проти видачі позивачеві зазначеного майна, однак лише у разі предявлення свідоцтва про право на спадщину на це майно. Банк не оспорює права власності на це майно, але просить надати або свідоцтво про право на спадщину на це майно або рішення суду про визнання права власності на нього, оскільки інших шляхів повернення майна відповідним Положенням не передбачено. Третя особа у справі державний нотаріус Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] надала суду письмові пояснення, де зазначила про обставини відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] (сина позивача), просила розглянути дану справу без її участі. Вислухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії ІІ-КЕ № 362796, виданого 15.09.1982 Відділом ЗАГС Автозаводського райвиконкому м. Кременчука та копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 116661, виданого 08.10.2008 Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, позивач - [PERSON] є матірю померлого 30.09.2008 [PERSON]. Відповідно до довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» від 06.04.2011 № 847 позивач зареєстрована [INFO], її сімя складалася з 3 чоловік: неї самої, її чоловіка [PERSON], та сина [PERSON] 02.08.2007, що підтверджується квитанцією № 19724351 Київської філії АКБ «Європейський», позивач на своє імя придбала банківські метали (золото - "Au") - 4 зливки вагою по 250 грам кожний, на загальну суму 131 400,00 грн. Як показала допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], на початку серпня 2007 року вона їздила разом з позивачем у м. Київ, де вони підїзджали до відділення банку, позивач туди заходила, а потім по дорозі у м. Кременчук, в автомобілі показала їй придбані там 4 зливки золота по 250 грам кожний. Потім позивач розповіла, що зазначене майно вона передала своєму сину [PERSON] на зберігання. У позивача 2 сина, молодший ([PERSON]О.) - загинув. Зазначила, що матеріальний стан позивача звичайний. Про придбання позивачем аналогічного майна у інший час їй не відомо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з позивачем спілкується з 1993 року. З померлим сином позивача ([PERSON]О.) у неї день народження в один день - 19 серпня, а тому вони часто святкували дні народження спільно. З ним та з позивачем свідок мала довірливі відносини. У серпні 2007 року стало відомо від позивача про придбання нею 4 зливків банківського золота по 250 грамів кожен. Позивач показувала їх, вони з виду виглядали невеликими, хоча їх вага була по 250 грамів кожен, та позивач сказала, що офіційно купила їх у Києві, що у неї є квитанція. Після чого, свідок запитала позивача, де вона їх зберігає, на що остання повідомила, що вдома. Оскільки позивач мешкає у приватному будинку у м. Кременчуці, у місті багато фактів крадіжок майна громадян, свідок порадила їй зберігати зливки у більш надійному місці - у банківській установі. Про інші факти купівлі золота позивачем за час їх спілкування свідку не відомо, окрім купівлі золотих сережок та деяких золотих прикрас (браслета тощо). Також встановлено, що згідно з договором про користування індивідуальним сейфом № КІС/161/06 від 20.02.2006, укладеним між [PERSON] та АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК», банк передав йому в термінове платне користування індивідуальний сейф, розташований у приміщенні банку по вул. Леніна, 18/14 в м. Кременчуці для зберігання цінностей і документів, без опису зроблених клієнтом вкладень. Відповідно до Додаткової угоди від 12.10.2007 строк дії вказаного Договору від 20.02.2006 продовжено до 23.10.2009. На виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.11.2013 у справі № 524/9039/13-ц у Регіональному відділенні АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» у м. Кременчуці по вул. Леніна 18/14, у присутності [PERSON], було відкрито банківську ячейку, якою користувався її померлий син [PERSON], згідно з договором від 20.02.2006, та виявлено під час її огляду, що у ній окрім документів на нерухоме майно, банківських документів і довіреності, також знаходились 4 зливки банківського металу (золоті зливки) по 250 грамів кожний, про що складено Акт комісії Банку про відкриття сейфу та опису вилученого майна від 22.11.2013 (копія наявна в матеріалах справи). Ураховуючи вищезазначені обставини, судом встановлено та документально підтверджується матеріалами справи, що позивач по справі є власником 4 зливків банківського металу (золота) по 250 грамів кожен. Також встановлено, що зазначені 4 зливки золота по 250 грам кожен, позивач передала своєму сину [PERSON] на зберігання, який поклав їх у орендований раніше у відповідача банківський сейф. Тому суд вважає, що позивачем доведено, що у зазначеному вище банківському сейфі (ячейці) відповідача зберігається саме її майно - 4 зливки золота по 250 грам кожен. Однак це майно позивач повернути не може, оскільки не була стороною договору (її син орендував сейф). За вказаних обставин, майнові права позивача підлягають захисту у судовому порядку. Щодо твердження відповідача про необхідність оформлення позивачем свідоцтва про право на спадщину на вказане майно необхідно зазначити наступне. Судом встановлено, що після померлого [PERSON] (сина позивача) в установлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини подала його мати (позивач у справі), а його батько відмовився від спадщини на користь позивача. Також, свої претензії як кредитори до спадкодавця заявили відділення ЗАТ «ОТП Банк» в м. Кременчуці та відділення № 823 АКБ «УкрСиббанк» (правонаступник ТОВ «Кредекс Фінанс»), оскільки померлий отримав кредити під заставу майна за договорами іпотеки (лист Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори ([PERSON]В.) від 29.04.2015 № 1134/02-14, міститься в матерілах справи). Також, заяву про прийняття спадщини подала [PERSON], яка проживала зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу та в судовому порядку виділила ? частку спільно придбаного майна з померлим [PERSON] (сином позивача). 26.06.2014 Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою було надіслано рекомендованого листа з повідомленням [PERSON] з проханням зявитись та повідомити чи претендує вона на ? частку у спільному майні зі спадкодавцем [PERSON] на вміст індивідуального сейфу (ячейки) в ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК», м. Кременчук, та надати довідку про надходження позовної заяви стосовно виділення вказаної частки. Згідно з повідомленням [PERSON] отримала лист 02.07.2014, але в нотаріальну контору не зявилась, ніяких відомостей не надала. Із наявних у матеріалах справи засвідчених копій судових рішень, а саме: рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.01.2012, рішення Апеляційного суду Полтавської області 13.03.2012, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.07.2012, убачається, що [PERSON] зверталась до суду з позовом про визнання спільною сумісною власністю її та [PERSON] майна, визнання за нею права власності на ? частину майна, виключення його зі складу спадщини. Предметом спору, окрім іншого рухомого та нерухомого майна, був, зокрема, вміст індивідуального сейфу (ячейки) в ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК», м. Кременчук. За результатами розгляду судами справи, в частині виділення [PERSON] ? частки вмісту банківської скриньки (сейфу), яка знаходиться в Регіональному відділенні ПАТ АКБ «Індустріалбанк» в м. Кременчуці, яку орендував [PERSON], у задоволенні позову відмовлено. Також, при поданні в нотаріальну контору [PERSON] заяви про прийняття спадщини, остання зазначила, що померлий [PERSON] був її чоловіком, однак документи, що підтверджують факт реєстрації шлюбу зі спадкодавцем, в нотаріальну контору вона не надала. Тому, станом на 04.06.2015 згідно з документами, що зберігаються у спадковій справі, [PERSON] не є спадкоємцем першої черги згідно зі ст. 1261 ЦК України. Крім того, зі змісту вищевказаного договору про користування індивідуальним сейфом № КІС/161/06 від 20.10.2006 (п.7.2) та «Положення про відповідальне зберігання цінностей клієнтів в АКБ «Індустріалбанк» (п.8) убачається, що правовідносини, не врегульовані цим договором, регулюються законодавством України і «Положенням про відповідальне зберігання цінностей клієнтів в АКБ «Індустріалбанк», в якому зазначено, що нормативні і законодавчі акти на основі яких розроблене Положення є Закон України «Про банки та банківську діяльність» та Цивільний кодекс України. Відповідно до ч. 1 ст. 971 ЦК України, до договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду). Згідно ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладання та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживча річ). Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Згідно п.8 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції, як послуги з відповідального зберігання та надання в оренду сейфів для зберігання цінностей та документів. Відповідно до ст. 55 «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Виходячи з умов Договору про користування індивідуальним № КІС/161/06 від 20.10.2006 та «Положення про відповідальне зберігання цінностей клієнтів в АКБ «Індустріалбанк», у цих документах не визначено процедури повернення майна власнику, який через свого довірителя (або представника), із заключенням договору з останнім та банком, поклав до банківської ячейки (сейфу) майно. В згаданих документах визначена лише процедура отримання майна з банківської ячейки особи, яка померла, тобто спадкового майна. Таким чином, оскільки обставини, які змусили позивача звернутися до суду, не визначені умовами Договору та Положенням, застосовуванню підлягають ті норми матеріального права, які дають змогу власнику усунути його порушені права щодо володіння, користування та розпорядження належним на праві приватної власності майном. Посилання відповідача на те, що зазначене майно може буди повернуто лише у випадку та відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» та ст. 1296 ЦК України, суд не бере до уваги, оскільки власник майна не повинен успадковувати своє ж майно. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.\~ Зазначені способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних субєктивних прав. Разом з тим, зазначений у ч. 2 ст. 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст.190 ЦК України, майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Відповідно до ст. 193 ЦК України, види майна, що вважаються валютними цінностями, та порядок вчинення правочинів з ними встановлюються законом. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У даному спорі відповідач стверджував, що жодним чином не оспорює право власності [PERSON] на зазначені 4 зливки банківського металу (золота) по 250 грамів кожен, водночас наголосив на тому, що право власності позивача на це майно не підтверджено жодним документом. Таким чином, позивач, як власник майна, позбавлена можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, яке знаходиться у відповідача. Зазначені обставини підтверджують порушення майнових прав позивача та наявність підстав для їх судового захисту. За вказаних обставин, суд вважає, що порушені майнові права позивача, можливо відновити у судовому порядку шляхом зобовязання ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» вчинити певні дії, а саме: повернути належне позивачу на праві приватної власності вищезазначене майно. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved