Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

У жовтні 2018 року КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та з обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення. Свої вимоги мотивує тим, що КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» забезпечує [PERSON] , [PERSON] послугами з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж по [ADDRESS] Нарахування плати за послуги з централізованого опалення проведені на підставі витягів з постанови НКРЕКП № 1171 від 31.03.2015 та № 1171 від 31.03.2015 в редакції від 09.06.2016 та рішення виконкому Ізмаїльської міської ради № 49 від 19.01.2018, а за обслуговування внутрішньобудинкових мереж - рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 461 від 07.06.2013. В порушення зазначеного відповідач проводив оплату за спожиті послуги не в повному обсязі, в результаті чого за ним станом на 01.10.2018 р. рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 19 080,21 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж з централізованого опалення в розмірі 372,64 грн. Відповідачів було повідомлено про існування заборгованості та про наслідки, які будуть застосовані у разі не погашення існуючого боргу за спожиті послуги, проте, заборгованість боржником не погашена. Позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. На підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України та п. 30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктами 1,2,4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Судом встановлено, що договір на надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення між КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» та відповідачем укладався, теплова енергія у квартиру відповідачів надавалась належним чином, заяву про відключення від теплопостачання відповідачі не надавали, таким чином, [PERSON] та [PERSON] знаходяться у договірних відносинах з КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго». Згідно особовому рахунку ОР [NUMBER] , станом на 01.10.2018 року склалась заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 19 080,21 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення в розмірі 372,64 грн. (а.с.6, зворот). Відповідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки послуги надаються, але їх оплата не проводиться, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved