Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був її дід, [PERSON], згідно свідоцтва про право власності від 13 квітня 1988 року за [NUMBER]. Станом на 01 липня 1990 року у вищевказаному житловому будинку проживали: голова двору - [PERSON], його дружина - [PERSON], син [PERSON], з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], в зв»язку із чим відкрилася спадщина на майно померлого. Оскільки за життя спадкодавець заповіту не склав, то спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON], так як на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, що належатиме їй на день смерті заповіла [PERSON], позивачці по справі. [INFO] помер [PERSON], батько позивачки, в результаті чого відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частину зазначеного будинку. , Оскільки на момент смерті у вказаному житловому будинку проживала мати померлого, [PERSON], то вона фактично прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом на 3/5 частин даного будинковолодіння. 03 жовтня 2017 року позивачка звернулася до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не в змозі, оскільки спадкове майно зареєстроване за померлим головою колгоспного двору, [PERSON], іншим членам колгоспного двору частки у вищевказаному господарстві не виділялися, а тому право власності на частки інших померлих членів двору припинилося. Просить суд визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно. Справу просить розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують, від своїх часток в майні колгоспного двору відмовляються в користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч.2ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідност. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був батько позивачки, [PERSON], про що йому, як голові колгоспного двору, 13 квітня 1988 року видано свідоцтво на право особистої власності на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради [NUMBER] від 14 жовтня 1987 року (а.с.8). Станом на 01 липня 1990 року у житловому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] голова колгоспного двору, дід позивачки, його дружина - [PERSON], бабуся позивачки, син [PERSON], батько позивачки, з дружиною, мамою позивачки, [PERSON] та донькою [PERSON], яка являється позивачці сестрою, що підтверджується довідкою Коршівської сільської ради Коломийського району від 19 вересня 2017 року № 45/2-24/04 ( а.с. 30). _Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5 частині кожному, однак належно належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору вони не виділили. [INFO] [PERSON] помер, про що Коломийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 06 листопада 1990 року складено відповідний актовий запис № 45 (а.с.34). Після його смерті відкрилась спадщина за законом на частку в майні колгоспного двору, яку прийняла дружина померлого, [PERSON], вступивши в управління спадковим майном, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала. [INFO] помер [PERSON], про що Виконавчим комітетом Коршівської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області 20 жовтня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 43. (а.с. 35). Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частинку спірного будинковолодіння. Спадкоємцями першої черги за законом були його дружина [PERSON] та донька [PERSON], однак оскільки на спадкове майно вони не претендували, а [PERSON] на день смерті сина постійно проживала з ним і після його смерті залишилася там проживати, то вона фактично прийняла спадщину, у зв»язку із чим стала фактично власницею 1/3 частини спірного господарства. 06 липня 2016 року [PERSON] склала заповіт посвідчений секретарем Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за № 89, згідно якого все своє майно заповіла онуці, [PERSON], позивачці по справі ( а.с. 40 ). [INFO] [PERSON] померла, про що Виконавчим комітетом Коршівської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області, в книзі реєстрації актів про смерть від 23 травня 2017 року зроблено відповідний актовий запис за № 30 ( а.с. 37). Із довідки виданої 09 серпня 2017 року за № 1762, сільським головою Коршівської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області вбачається, що померла проживала із 1969 року по день смерті в[ADDRESS] ( а.с. 31). Згідно поданої копії заяви про прийняття спадщини вбачається, що 03 жовтня 2017 року, [PERSON], з метою оформлення спадщини після смерті спадкодавиці звернулася до Першої Коломийської нотаріальної контори, однак 03 квітня 2018 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, частки членів колгоспного двору не виділено до дня смерті. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] та [PERSON], відповідачі по справі, на спадщину після смерті [PERSON] не претендують та не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачкою ( а.с. 67, 68 ). Відповідно до висновку про вартість майна від 10 квітня 2018 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]., загальною площею 60,6 кв.м., житловою 42,1 кв.м. становить 78993 грн. (а.с.13). Виходячи з того, що позивачка є спадкоємицею за заповітом на майно, яке належало спадкодавиці на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на вказане спадкове майно шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 346, 392, 1233, 1262, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved