Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» (далі по тексту - ТДВ СК «Кредо») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 січня 2013 року між ТДВ СК «Кредо» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8260650, відповідно до якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 24 січня 2013 року в м. Ковелі по вул. Володимирській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Chama Benns, реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля VOLKSWAGEN Caddy, реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП автомобілю потерпілої особи ([PERSON]) заподіяно матеріальну шкоду, яка у відповідності до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 449-03-13Л від 29 березня 2013 року, склала 15269,68 грн. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі з урахуванням визначеної Договором страхування франшизи на підставі Страхового акту № ОСГПО-350 від 18 квітня 2013 року складає 14769,68 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено потерпілій особі в повному обсязі. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2013 року, матеріалами ДТП та поясненнями, наданими потерпілою особою, встановлено, що на момент ДТП забезпеченим автомобілем Chama Benns, реєстраційний № [NUMBER], керував відповідач, а договір страхування АВ/8260650 виданий на [PERSON] (третю особу) із застосуванням пільги в розмірі 50%, що обумовлена ст. 13.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином позивачу заподіяно шкоду в розмірі 7384,84 грн. Позивачем стверджується, що після виплати страхового відшкодування до нього перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки на підставі ст. 38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з якої слідує, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Зважаючи на викладене та посилаючись на норми чинного законодавства, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування 7384,84 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте до суду від представника позивача за довіреністю - Савицької Г.Р. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника ТДВ СК «Кредо», позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його представник за [PERSON] в судове засідання не з'явились. Відповідач [PERSON] причини неявки в судове засідання не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить його власноручна розписка про отримання судової повістки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Зважаючи на дані обставини, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши представлені докази, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою /ч. 4 ст. 61 ЦПК України/. Судом встановлено, що 24 січня 2013 року о 17 годині 30 хвилин в м. Ковелі по вул. Володимирській сталося зіткнення автомобіля Chana Benni, реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля VOLKSWAGEN Caddy, реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2013 року відповідача визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної події та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП /а.с. 4-5/. Зазначені обставини підтверджуються вищевказаною постановою суду, а тому, в силу вимог ст. 61 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Chama Benns, державний номер [NUMBER], на момент ДТП була застрахована, що підтверджується полісом № АВ/8260650 /а.с.3-зворот/. Зазначений Договір страхування був виданий на ім'я [PERSON] (третьої особи по справі) із застосуванням пільги в розмірі 50%, що обумовлена ст. 13.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Стаття 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 13.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Відповідно до ст. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Як вбачається із Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 449-03-13Л від 29 березня 2013 року, складеного ПП [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю потерпілої особи склала 15269,68 грн. /а.с.8-10/. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі з урахуванням визначеної Договором страхування франшизи на підставі Страхового акту № ОСГПО-350 від 18 квітня 2013 року складає 14769,68 грн. /а.с. 12/. В судовому засіданні встановлено, що зазначене страхове відшкодування виплачено потерпілій особі на підставі платіжного доручення № 1254 від 18 квітня 2013 року в повному обсязі /а.с.13/. Відповідач не подав суду будь-яких заперечень щодо зазначених обставин та будь-яких доказів існування інших обставин. Таким чином, з урахуванням вимог ст. 38-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що позивачу заподіяно шкоду в розмірі 7384,84 грн. (14769,68 грн. х 50%). Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на встановлені обставини та викладені правові норми, суд прийшов до висновку, що до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а тому позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача в користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 7384,84 грн. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 243,60 грн. понесених судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved