Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 8 по вул. Щасного,6 в м. Житомирі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований її син, однак з 2003 року в вказаній квартирі не проживає. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлений про час і місце розгляду справи у відповідності до ч. 9 ст.74 ЦПК України, а саме через оголошення у пресі. Представник третьої особи, в судове засідання не зявився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі наданих суду доказів встановлено, що згідно технічного паспорту квартири [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] ( а.с. 4-5). Відповідно до довідки ПП «АММОНН»» №2011 від 18.09.2015 року в квартирі [ADDRESS], зареєстрована [PERSON] також зазначено, що в даній квартирі зареєстрований [PERSON], однак зі свідчено сусідів за вказаною адерсою не проживає.(а.с.6). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачена необхідність з'ясування причин відсутності відповідача понад встановлений строк. Таким чином, відповідач без поважних причин відсутній за зареєстрованим місцем проживання більше шести місяців, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Крім того, факт реєстрації відповідача у квартирі позивача, перешкоджає останньому в повній мірі користуватися нею, вимагає від позивача додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі. У зв'язку з наведеним суд вважає що в цій частині право позивача порушено та підлягає судовому захисту. Слід зазначити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved