Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивачка, [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який є відповідачем по даній справі. Однак, з квітня 2020 року по даний час відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачці у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном. Тому позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . В судове засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.04.2021 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.04.2021 року. Згідно акту обстеження на факт не проживання від 10.08.2021 року, довідки про склад сім`ї від 10.08.2021 року, будинкової книги [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з квітня 2020 року по даний час за місцем реєстрації не проживає. Згідно рішення Кременецького районного суду від 22.05.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з квітня 2020 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved