Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до приватної організації «Класичний приватний університет», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Центральне об»єднання УПФУ м. Запоріжжя, про зобов»язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01.09.2008\~р. по 31.08.2015 р. вона працювала в Класичному приватному університеті за трудовим договором на посадах, що зокрема, відносяться до науково-педагогічних. На початку жовтня 2017 року за повідомленням її колеги [PERSON], їй стало відомо, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування накопичені недостовірні відомості про неї, як про застраховану особу. Безпосередньо недостовірні відомості щодо неї містяться в Реєстрі за період з 01.09.2008\~р. по 31.08.2015 р. (з вересня 2008\~р. по серпень 2015 р.) та стосуються зазначення помилкового коду категорії застрахованої особи, а саме: замість зазначення коду «ЗНТ024А1», який є підставою для обліку та зарахування спеціального стажу їй, як науково-педагогічному працівнику згідно Закону України «Про наукову та науково-педагогічну діяльність», в Реєстрі щодо неї зазначено код «1», що є підставою для обліку та зарахування їй загального стажу як найманому працівнику. Зазначені вище відомості були взяті працівниками ПФУ та внесені до Реєстру з раніше сформованих та поданих до органів ПФУ страхувальником (код 19278502), яким є відповідач, звітів про неї як про застраховану особу. Дії з боку відповідача щодо подання недостовірної інформації до УПФУ щодо неї, як застрахованої особи, призводить до порушення її трудових прав у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування та пенсійного забезпечення як науково-педагогічного працівника, гарантованого ст.\~46 Конституції України, ст.\~2 та главою 17 КЗпП України. У відповідності з Порядком формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004\~р. №\~7-6 (в редакції діючої на момент виникнення спірних правовідносин); Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009\~р. №\~26-1 (в редакції діючої на момент виникнення спірних правовідносин); Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010\~р. № 22-2 (в редакції діючої на момент виникнення спірних правовідносин); Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013\~р. № 454 (в редакції діючої на момент виникнення спірних правовідносин), а також статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції діючої на момент виникнення спірних правовідносин) Відповідач як страхувальник несе відповідальність за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо страхових внесків, коштів Пенсійного фонду і Накопичувального фонду або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку. Код «ЗНТ024А1» - є кодом, що діє з 13.12.1991 року, та є підставою для обліку стажу та призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику (п. 38 додатку 8 до Порядку № 26-1, п. 38 додатку 3 до Постанови № 22-2, п. 41 Додатку 3 до Наказу № 454). Відповідно до п. 9 Наказу № 435 щомісячні суми нарахованої заробітної плати застрахованій особі за роботу на посадах, які дають право на призначення пенсії згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», відображаються окремими записами (рядками) із зазначенням ознаки наявності підстави для обчислення спеціального стажу. Відомості про заробітну плату або винагороду за роботу цій самій застрахованій особі за роботу на посадах, що не належать до науково-технічних, відображаються в окремому рядку. Із вказаного, слід зробити висновок, що відповідач, як страхувальник зобов'язаний звітувати та сплачувати страхові внески відносно своїх науково-педагогічних працівників за їх роботу на посадах, які дають право на призначення пенсії згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», за кодом ЗНТ024А1. Отже, з метою поновлення її трудових прав у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування та пенсійного забезпечення як науково-педагогічного працівника, вважає, що відповідач зобовязаний подати скасовуючі документи щодо недостовірних відомостей про неї, як про застраховану особу, а саме: сформувати та подати Звіти за попередні періоди з вересня 2008\~р.по серпень 2015 р.(включно) включивши до кожного з них перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю зі статусом «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові щодо неї, як застрахованої особи, та відповідну таблицю зі статусом «початкова» із зазначеними правильними відомостями щодо неї як застрахованої особи за кодом «ЗНТ024А1», який є підставою для обліку та зарахування спеціального стажу їй, як науково-педагогічному працівнику згідно Закону України «Про наукову та науково-педагогічну діяльність». На підставі викладеного, посилаючись статті 2, 221, 253-256 КЗпП України, просить суд зобов'язати Приватну організацію «Класичний приватний університет» (КПУ), ідентифікаційний номер 19278502 подати до Центрального обєднання УПФУ м.Запоріжжя,скасовуючі документи щодо недостовірних відомостей щодо [PERSON], ідентифікаційний номер3171103883, як про застраховану особу, а саме сформувати та подати звіти за попередні періоди з вересня 2008\~р.по серпень 2015 р.(включно), включивши до кожного з них перелік таблиць звіту, відповідну таблицю зі статусом «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові щодо [PERSON] як застрахованої особи, та відповідну таблицю зі статусом «початкова» із зазначеними правильними відомостями про [PERSON] як застраховану особу за кодом «ЗНТ024А1».Стягнути з Приватної організації «Класичного приватного університету» (КПУ), ідентифікаційний номер 19278502, на її користь судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.. 15 грудня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим\~ЦПК України\~викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу\~ХIII\~Перехідних Положень ЦПК України\~в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією\~ЦПК України. Ухвалою судді від 19 грудня 2017 року по зазначеній справі відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовче судове засідання. (а.с. 21-22) 17 січня 2018 року до суду від [PERSON] надійшло клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., в обґрунтування якого надано договор № 17 про надання правничої допомоги ві 10.10.2017р., акт наданих послуг № 1 від 09.01.2018р., розрахункова квитанція БААА № 897141 від 09.01.2018р. (а.с. 78-83) Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти розгляду справи без застосування звукозапису, позов підтримує в повному обсязі. (а.с. 93) Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте, 16 січня 2018 року та 05 лютого 2018 року на адресу суду від ректора Класичного приватного університету [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач працювала в «Класичному приватному університеті» з 01.09.2008 року по 29.08.2014 року (що підтверджується, зокрема трудової книжкою [PERSON], копію якої вона долучила до позову). За період з 2011 року по 31.08.2014 рік щодо [PERSON] як застрахованої особи «Класичним приватним університетом» подавались до ПФУ правильні відомості - за кодом «ЗНТ024А1» - для обліку та зарахування спеціального стажу [PERSON], як науково-педагогічному працівнику згідно Закону України «Про наукову та науково-педагогічну діяльність» (що підтверджується звітами про суми нарахованої заробітної плати за період з 2011 року по 31.08.2014 рік. відображених в таблицях 7 «Наявність підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства» форми № Д4, які долучено до пояснень «Класичного приватного університету» від 16.01.2018 року). «Класичним приватним університетом» було виявлено лічильну помилку в обчисленнях утримань пенсійного внеску із заробітної плати за період з 01.09.2008 року по 31.12.2010 рік. Внаслідок вищезазначеної лічильної помилки за період з вересня 2008 року по 31.12.2010 рік щомісяця «Класичним приватним університетом» з заробітної плати [PERSON] утримувався пенсійний внесок у значно меншому розмірі, ніж це встановлено для застрахованих осіб за кодом «ЗНТ024А1». Після виявлення лічильної помилки «Класичним приватним університетом» невідкладно було складено уточнюючий розрахунок по позивачу та подано лист до Пенсійного фонду України з проханням здійснити перевірку та прийняти персоніфіковані звіти по [PERSON] (що підтверджується листом «Класичного приватного університету» до виконуючого обов'язки начальника Головного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя [PERSON] №04 від 15.01.2018 року, копія якого долучена до пояснень «Класичного приватного університету» від 16.01.2018 року) та сплачено пенсійний внесок згідно уточнюючого розрахунку по [PERSON] (що підтверджується платіжним дорученням № 4450 від 10.01.2018 р.. копія якого долучена до пояснень «Класичного приватного університету» віц 16.01.2018 року). На жаль, позивачем заходи досудового врегулювання спору не вживались. [PERSON] до «Класичного приватного університету» із заявою про подання до Центрального обєднаного УПФУ м. Запоріжжя скасовуючих документів щодо виправлених відомостей про неї, як застрахованої особи за кодом «ЗНТ024А1» не зверталась, через що «Класичний приватний університет» був позбавлений можливості самостійно в досудовому порядку вирішити це питання. «Класичний приватний університет» не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за відсутності представника відповідача. (а.с. 30-31, 92) Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України. (а.с . 95) Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги клопотання представників позивача та третьої особи, взявши до уваги письмові пояснення відповідача та надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 01.09.2008\~р. по 31.08.2015 р. [PERSON] працювала в Класичному приватному університеті за трудовим договором на посадах, що зокрема, відносяться до науково-педагогічних, про що свідчить зміст трудової книжки позивача серії АЕ № 392304 . (а.с. 9-10) На початку жовтня 2017 року за повідомленням колеги [PERSON], [PERSON] стало відомо, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування накопичені недостовірні відомості про неї, як про застраховану особу. Безпосередньо недостовірні відомості щодо [PERSON] містяться в Реєстрі за період з 01.09.2008\~р. по 31.08.2015 р. (з вересня 2008\~р. по серпень 2015 р.) та стосуються зазначення помилкового коду категорії застрахованої особи, а саме: замість зазначення коду «ЗНТ024А1», який є підставою для обліку та зарахування спеціального стажу [PERSON], як науково-педагогічному працівнику згідно Закону України «Про наукову та науково-педагогічну діяльність», в Реєстрі щодо неї зазначено код «1», що є підставою для обліку та зарахування позивачу загального стажу як найманому працівнику. (а.с. 13) Зазначені вище відомості були взяті працівниками ПФУ та внесені до Реєстру з раніше сформованих та поданих до органів ПФУ страхувальником (код 19278502), яким є відповідач, звітів про [PERSON], як про застраховану особу. Дії з боку відповідача щодо подання недостовірної інформації до УПФУ щодо [PERSON], як застрахованої особи, призводить до порушення її трудових прав у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування та пенсійного забезпечення, як науково-педагогічного працівника, гарантованого ст.\~46 Конституції України, ст.\~2 та главою 17 КЗпП України. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~(як в редакції закону від 09.07.2007 року, що діяла на час заснування відповідача, так і в його чинній редакції від 01.04.2015 року) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього\~Закону. Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування (пункти 1, 4 ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»). Крім\~Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, подання страхувальником звітності про застрахованих осіб та інші пов'язані з цим питання у зазначений в позові період часу врегульовувались підзаконними нормативно-правовими актами з 21.08.2004 року по 01.01.2010 року порядком формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженим\~Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 р. № 7-6\~, з 01.01.2010 року по 01.01.2011 року порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженимПостановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 р. № 26-1, з 01.01.2011 року по 08.01.2014 року порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим\~постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 р. № 22-2\~з 01.10.2013 року по 30.04.2015 року порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим\~наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. № 454, з 30.04.2015 року по теперішній час порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим\~наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 р. № 435. Відповідно до п. 8.3. Постанови персоніфікований облік заробітної плати застрахованих осіб, для яких у звітному році одночасно є декілька підстав для визначення відповідних пенсійних прав, у тому числі згідно із\~Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність"\~(підстава ЗНТ024А1), здійснюється окремими звітними документами за формою ІНДАНІ з урахуванням наступних ключових вимог. В абзаці 4 пункту 3.7. Постанови № 26-1 зазначено, що для кодування підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства використовуються серійно-порядкові коди з довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства. Код «ЗНТ024А1» - є кодом, що діє з 13.12.1991 року, та є підставою для обліку стажу та призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику (п. 38 додатку 8 до Порядку № 26-1, п. 38 додатку 3 до Постанови № 22?2, п. 41 Додатку 3 до Наказу № 454). Відповідно до п. 9 Наказу № 435 щомісячні суми нарахованої заробітної плати застрахованій особі за роботу на посадах, які дають право на призначення пенсії згідно із\~Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», відображаються окремими записами (рядками) із зазначенням ознаки наявності підстави для обчислення спеціального стажу. Відомості про заробітну плату або винагороду за роботу цій самій застрахованій особі за роботу на посадах, що не належать до науково-технічних, відображаються в окремому рядку. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог\~ст.. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За вказаного, суд приходить до висновку, що відповідач як страхувальник зобов'язаний звітувати та сплачувати страхові внески відносно своїх науково-педагогічних працівників за їх роботу на посадах, які дають право на призначення пенсії згідно із\~Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», за кодом ЗНТ024А1. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до приватної організації «Класичний приватний університет» про зобов»язання вчинити певні дії є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 640,00 грн. (а.с. 2) Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору 320,00 грн., а також зобовязання управління Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору 320,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником в суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В обґрунтування зазначеної позовної вимоги стороною позивача надані докази щодо витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн., а саме: договір про надання правничої допомоги № 17 від 10.10.2017р., укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON]; додаткова угода № 1 від 02.01.2018р. до договору про надання правничої допомоги № 17 від 10.10.2017р.; акт надання послуг № 1 від 09.01.2018р..; розрахункова квитанція серії БААА № 897141 від 09.01.2018р. про сплату правничих послуг в розмірі 5000,00 грн. (а.с. 79-83) Як на доказ щодо суми витрат на правничу допомогу позивач посилається на перелік виконаних робіт (наданих послуг), яким встановлено, що адвокатом [PERSON] виконані наступні роботи: 1) усна виїзна правова консультація стосовно предмету спору (1 година роботи) становить 300 грн.; 2) складання та направлення адвокатського запиту до ЦО УПФУ (1 година роботи) становить 400,00 грн.; 3) складання та подання (в тому числі формування додатків) до суду позову (5 годин роботи) становить 3000,00 грн.; 4) складання клопотання про витребування доказів у ЦО УФПУ (0,5 годин роботи) становить 300,00 грн..; 5) письмова правова консультація по справі (1,5 години роботи) становить 750,00 грн..; 6) складання клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу (0,5 годин роботи) становить 250,00 грн.. Зазначений розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства України, стороною відповідача зазначений розрахунок не спростований, а тому у суду не має підстав не приймати його до уваги. Надалі, як на доказ щодо суми витрат на правову допомогу в розмірі 3750,00 грн., сплачених за квитанцією до прибуткового касового ордеру від 16.06.2016р. № 13/06 позивач посилається на перелік виконаних робіт (наданих послуг), яким встановлено, що адвокатом [PERSON] виконані наступні роботи: 1) підготовка до судового засідання та участь у ньому 23.03.2016р. (2,5 годин роботи) становить 750 грн.; 2) підготовка до судового засідання та участь у ньому 14.04.2016р. (2,5 годин роботи) становить 750 грн.; 3) підготовка до судового засідання та участь у ньому 05.05.2016р. (2,5 годин роботи) становить 750 грн.; 4) підготовка до судового засідання та участь у ньому 26.05.2016р. (2,5 годин роботи) становить 750 грн.; 5) підготовка до судового засідання та участь у ньому 13.06.2016р. (2,5 годин роботи) становить 750 грн. Із зазначеного слідує, що витрати на правову допомогу по зазначеній справі в сукупності становлять 5000,00 грн.. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, вимога позивача щодо відшкодування понесених витрати по сплаті витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є також законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved