Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою в якій просить з урахуванням уточнених вимог, встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та сама особа. В обґрунтування заяви посилався на те, що 22.07.1976 заявник [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований ВДРАЦС Солом`янського РУЮ у м.Києві, актовий запис № 1716 від 22.07.1976р. Оскільки свідоцтво про шлюб було складено на російській мові, то заявнику, яка взяла прізвище свого чоловіка в свідоцтві про шлюб було присвоєно прізвище [PERSON] . Проте, згідно інформації про актовий запис № 1716 від 22.07.1976 р., яка міститься в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, наречена [PERSON] після одруження взяла прізвище [PERSON] . Тобто, після заміжжя з [PERSON] заявник згідно свідоцтва про шлюб почала носити прізвище « [PERSON] », а згідно актового запису № 1716 від 22.07.1976 р. щодо реєстрації вказаного шлюбу, заявник отримала прізвище « [PERSON] ». 14.10.1982 р . вищевказаний шлюб було розірвано, про що відділом ЗАГМ Жовтневого району м. Києва був складений актовий запис № 614 від 14.10.1982 р. Оскільки зазначене свідоцтво про розірвання шлюбу було складено російською мовою, то відповідно прізвище заявника після розірвання шлюбу в цьому свідоцтві було вказано як « [PERSON] ». Проте, згідно інформації про актовий щзапис № 614 від 14.10.1982 р., яка міститься в державному реєстрі актів цивільного стану громадян, заявник після розірвання шлюбу залишила собі прізвище « [PERSON] ». Тобто в різних документах заявника зазначено прізвище « [PERSON] » або « [PERSON] ». Хоча заявнику про внесення змін в актові записи про шлюби та розірвання шлюбу в частині зміни її прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » відомо не було. Вона увесь час з моменту укладення шлюбу з [PERSON] до теперішнього часу вважала, що має прізвище « [PERSON] », а не « [PERSON] » та не давала своєї згоди на його зміну. Більш того, всі документи, які підтверджують її особу, трудовий стаж, правовстановлюючі документи на майно і т.д. видані на прізвище « [PERSON] », їх заміна на прізвище « [PERSON] » потягне за собою витрати грошей та часу. Крім того, зміна прізвища заявника без її згоди порушує її особисті немайнові права на ім`я. Представник заявника в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, просив розглядати без його участі. Зацікавлені особи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечили, просили розглядати заяву без їх участі та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази по справі, встановив наступне. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України. За нормою частини другої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » - « [PERSON] »/а.с.9-11/. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.10.1982 р. актовий запис № 614 шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище заявника у свідоцтві зазначено « [PERSON] »/а.с.12/. Як вбачається із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу прізвище заявника вказано « [PERSON] »/а.с.13/. Заявник та [PERSON] відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 11.05.1991 р. зареєстрували повторно шлюб. Прізвище заявника у свідоцтві зазначено « [PERSON] »/а.с.16/. З повторного свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 11.05.1991 р. зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис/а.с.17/. Відповідно до паспорту [NUMBER] виданого Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 03.06.2003 р. прізвище заявника зазначено, як « [PERSON] »/а.с.18-20/. Відповідно до принципудиспозитивності цивільного судочинства(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням досліджених письмових доказів, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви [PERSON] , яка має бути задоволена. На підставі викладеного та

Outcome: approved