Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Представник позивачів звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990-1991 роки відносилося до категорії робочий двір членами якого були голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON]. Даний житловий будинок належав на праві власності [PERSON]. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок. При своєму житті [PERSON] заповіту не склав, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Спадщину прийняла його дружина, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина в цілому на житловий будинок по [ADDRESS] та на житловий будинок по [ADDRESS], який належав їх на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. При своєму житті [PERSON] заповіту не склала, а тому згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України вступають в дію норми спадкування за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [INFO] є її діти син [PERSON] та донька [PERSON]. [INFO] помер батько позивачів [PERSON], за життя він не встиг прийняти спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON]. Маючи намір прийняти спадщину після смерті бабусі по праву представлення другої сторони їхнього батька [PERSON], який помер [INFO], позивачі звернулися до держаної нотаріальної контори із заявами, про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на житлові будинки по [ADDRESS] та на житловий будинок по [ADDRESS]. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Просять визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/4 частку у житловому будинку літер А, сарай літер Б,В, огорожа №1,2 розташований по [ADDRESS] та право власності на 1/4 частку у житловому будинку літер А, літня кухня літер Б, сарай літер В,Г, вбиральня літер Д розташований по [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON]. Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву в якій посилається на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина в цілому на житловий будинок по [ADDRESS] та на житловий будинок по [ADDRESS], який належав їх на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. При своєму житті [PERSON] заповіту не склала, а тому згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України вступають в дію норми спадкування за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [INFO] є її діти син [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] своєчасно прийняла після смерті матері, оскільки у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на житлові будинки по [ADDRESS] та на житловий будинок по [ADDRESS]. Просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку у житловому будинку літер А, сарай літер Б,В, огорожа №1,2 розташований по [ADDRESS] та право власності на 1/2 частку у житловому будинку літер А, літня кухня літер Б, сарай літер В,Г, вбиральня літер Д розташований по [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів не з'явилася, однак направила до суду заяву про підтримання позову в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Зустрічний позов [PERSON] визнає в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не з'явилися, однак представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності заявлений позов визнає в повному обсязі, зустрічний позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Суд оцінюючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності з зазначеними правовими нормами, дійшов висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] і зустрічний позов [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, про що складений актовий запис № 29, прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Господарстві по [ADDRESS] в період 1990-1991 роки відносилося до категорії робочого двору, членами якого були голова двору [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою № 185 від 15 лютого 2018 року виданою Маршинецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Дане господарство належало [PERSON] на справі власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 12 лютого 1990 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 132. [INFO] помер [PERSON], про що складений відповідний актовий запис № 42 та про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по [ADDRESS]. При своєму житті [PERSON] заповіту не склав, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являлися дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON], яка зареєструвала шлюб з [PERSON], про що складений актовий запис № 553 та змінила своє прізвище на [PERSON]. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. Спадщину прийняла дружина [PERSON], [PERSON], оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON], про що складений актовий запис № 57 та про, що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після її смерті відкрилася спадщина в цілому на житловий будинок по [ADDRESS] та на житловий будинок по [ADDRESS], який належав їх на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 вересня 2001 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 1654. При своєму житті [PERSON] заповіту не склала, а тому згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України вступають в дію норми спадкування за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [INFO] є її діти син [PERSON], який не прийняв спадщину оскільки [INFO] помер, про що складений відповідний актовий запис № 06 та про, що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та донька [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із заяви від 30 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги. [PERSON] та [PERSON] були рідними доньками померлого [PERSON], що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Маючи намір прийняти спадщину після смерті бабусі по праву представлення другої сторони їхнього батька [PERSON], який помер [INFO], позивачі звернулися до держаної нотаріальної контори із заявами, про прийняття спадщини. [PERSON] 28 листопада 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON], про що складений актовий запис 136, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Із заяв поданий до нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] від 15 лютого 2017 року, вбачається, що вони своєчасно прийняли спадщину після смерті [INFO] бабусі [PERSON]. Постановами державного нотаріуса від 28 жовтня 2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] та на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дані будинки. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] і відповідач [PERSON] своєчасно прийняли спадщину після смерті [INFO], тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та задоволення зустрічного позову [PERSON].

Outcome: approved