Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 15 червня 2013 року, та від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини, хоча має таку можливість, так як фізично здоровий, здатен працювати та отримувати доходи. На даний час відповідач ніде не працює. З посиланням на ст.ст. 182, 184 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. А також, витрати пов»язані з наданням правової допомоги в розмірі 300 грн. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем свого проживання в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмову заяву в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку спрощеного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Відповідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Згідно довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 6918 від 11.11.2015 року [PERSON], [INFO] проживає в[ADDRESS] проживає разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дитину, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує як стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який не працює, так і дітей, їх вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. З припису ч. 3 ст. 133 ЦПК України вбачається, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в зв'язку із зверненням до суду з даним позовом понесено витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. 00 коп. (а.с.12). Зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved