Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання його таким,що втратив право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, при цьому зазначила, що вона є власником квартири за №2 в житловому будинку за №26,що розташований по вул.Русанівській в м.Радомишлі Житомирської області загальною площею 58,7 кв.м.,житловою площею 33,8 кв.м. Також зазначила,що вона на підставі Договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського нотаріального округу [PERSON] від 15 лютого 2006 року придбала(купила) у [PERSON] за 6300,00 грн. квартиру за №2 в житловому будинку за №26,що розташований по вул.Русанівській в м.Радомишлі Житомирської області загальною площею 58,7 кв.м.,житловою площею 33,8 кв.м.,після цього вона зареєструвала своє право власності на згадане житло,що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» за №10050887 від 10 березня 2006 року.Трохи пізніше,а саме в 2007 році вона познайомилася з [PERSON],[INFO] і стала з ним проживати однією сім»єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу,а в грудні 2008 року за її згодою останній був офіційно зареєстрований в належній їй на праві власності квартирі як член сім»ї. Від спільного проживання у них з відповідачем народилися спільні діти: донька - [PERSON],[INFO] та син [PERSON],[INFO] В 2014 році в зв»язку з протиріччями, які виникли між ними,вони вирішили припинити спільне сімейне життя і з того часу відповідач добровільно залишив своє постійне місце проживання за адресою: [INFO] і з зазначеної дати його постійне місце проживання невідоме,відомо тільки те,що він виїхав за межі України на постійне місце проживання. До даного часу відповідач значиться зареєстрованим в її квартирі,де вона проживає з малолітнім сином та неповнолітньою донькою,що перешкоджає їм у вільному розпорядженні своєю власністю,в т.ч.перешкоджає оформленню субсидій на комунальні послуги та інше,а тому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом та зняти його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі,надала відповідні пояснення на підтримання позову та просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з"явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмової заяви зі своєю думкою щодо заявлених позовних вимог не надіслав,тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в справі письмових доказів. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили суду про те,що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю як чоловік та дружина в належній останній на праві власності квартирі за №2 в житловому будинку за №26,що розташований по вул.Русанівській в м.Радомишлі Житомирської області і від даного фактичного шлюбу у них народилася донька [PERSON] та син Артем.Приблизно в 2014 році вони розійшлися і з того часу [PERSON] добровільно покинув своє постійне місце проживання в квартирі за №2 в житловому будинку за №26,що розташований по вул.Русанівській в м.Радомишлі Житомирської області і з зазначеної дати його постійне місце проживання невідоме,відомо тільки те,що він виїхав за межі України на постійне місце проживання. Суд, вислухавши пояснення позивача,свідків,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності приходить до наступного. Судом встановлено,що [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського нотаріального округу [PERSON] від 15 лютого 2006 року придбала(купила) у [PERSON] за 6300,00 грн. квартиру за №2 в житловому будинку за №26,що розташований по вул.Русанівській в м.Радомишлі Житомирської області загальною площею 58,7кв.м.,житловою площею 33,8 кв.м.,після цього вона зареєструвала своє право власності на згадане житло,що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» за №10050887 від 10 березня 2006 року(а.с.7,9). Трохи пізніше, а саме в 2007 році вона познайомилася з [PERSON],[INFO] і стала з ним проживати однією сім»єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу,а в грудні 2008 року за її згодою останній був офіційно зареєстрований в належній їй на праві власності квартирі як член сім»ї. Від спільного проживання у сторін у справі народилися спільні діти: донька [PERSON],[INFO] та син [PERSON],[INFO] В 2014 році в зв»язку з протиріччями,які виникли між ними,вони вирішили припинити спільне сімейне життя і з того часу відповідач добровільно залишив своє постійне місце проживання за адресою: [INFO] і з зазначеної дати його постійне місце проживання невідоме,відомо тільки те,що він виїхав за межі України на постійне місце проживання. До даного часу відповідач значиться зареєстрованим в квартирі Позивачки,де вона проживає з малолітнім сином та неповнолітньою донькою,що перешкоджає їм у вільному розпорядженні своєю власністю,в т.ч.перешкоджає оформленню субсидій на комунальні послуги та інше Як пояснила в суді позивачка та що підтвердили свідки - відповідач [PERSON] починаючи з 2014 року добровільно залишив своє постійне місце проживання за адресою: [INFO] і з зазначеної дати його постійне місце проживання невідоме, відомо тільки те, що він виїхав за межі України на постійне місце проживання. Згідно ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Разом з цим у відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Таким чином,беручи до уваги висновки Верховного Суду України та вимоги ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 138-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)позбавлення права власності на житлове приміщення; 2)позбавлення права користування житловим приміщенням; 3)визнання особи безвісно відсутньою; 4)оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим,що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом,який регулює правовідносини,пов'язані з реєстрацією місця проживання,положеня ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення,зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Оскільки, позивачка є власником згаданої квартири,її права,передбачені ст.319 ЦК України порушені,тому вона вправі просити суд усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом зняття Відповідача з реєстраційного обліку,так як він хоча і був зареєстрований у її домоволодінні,фактично не проживав в квартирі офіційно та не проживає вже понад 3 роки(зі слів позивачки),а його реєстрація в даному будинку була лише формальною - а відповідно, суд має право визнати його таким,що втратив право на користування жилим приміщенням внаслідок своєї відсутності понад встановлені законом строки. Виходячи із змісту ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це лише фіксація фактичного місця проживання особи і вона не пов язана з будь-якими іншими (майновими) правами особи. В даному конкретному випадку, будучи зареєстрованим у будинку Позивачки - Відповідач не набуде з факту реєстрації ніяких прав, і відповідно, будучи знятими з реєстрації ніяких прав він не втратить. Натомість, подальша незаконна реєстрація Відповідача є порушенням Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та інших норм чинного законодавства, до того ж чинить Позивачці перешкоди у відчуженні належного їй майна. У відповідності до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсут-ності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено судом відповідач відсутній за постійним місцем проживання значно більше одного року і про поважність пропуску строку суд не повідомив та доказів не надав. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги те,що власник квартири [PERSON] не має бажання в подальшому надавати [PERSON] житло в оренду або укладати з відповідачем [PERSON] про найм житлового приміщення, а його реєстрація в її квартирі є перешкодою до повного розпорядження своєю власністю,суд приходить до висновку про те,що позивачкою надані суду докази на підтвердження своїх вимог та те,що відповідачем порушені її права,а тому задовольняє позовні вимоги у зв"язку з їх правомірністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved