Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У квітні 2016 року до суду Жовтневого району міста Харкова звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований 16 серпня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 412. Від цього шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони не змоги створити гарне подружжя, тому що різні погляди на життя, з приводу чого протягом останніх років по різним питання постійно виникали ссори та сварки, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження родини неможливе. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з лютого 2015 року, проживаємо окремо, спільне господарство не ведуть, на примирення категорично не згодна, вважає, що сім"я розпалась та поновлена бути не може. Спір про майно відсутній. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Подальше збереження родини неможливе, тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання зявилася, однак надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання зявився, однак надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечує, просить суд позов задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 16 серпня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 412, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 2). Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Шлюбно-сімейні стосунки припинені з лютого 2015 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, бажання відновляти сімейні відносини не мають, сім"я розпалась та поновлена бути не може. У відповідності до ст. 104 СК України, шлюб припиняється в разі його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до п. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню подружжя та після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також їх дітей. Згідно зі ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, пояснення сторін свідчать про те, що вони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю, досягнення згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 29.02.2016 року №506, [PERSON] встановлено другу групу інвалідності з 01.03.2016 року. На підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved