Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідачів мотивуючи свої вимоги тим, що вони є батьками малолтіньої [PERSON] [INFO] . 04.03.2020 року відповідачка перебуваючи в обласній дитячій клінічній лікарні написала заяву про тимчасове влаштування дитини до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на 6 місяців у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Відповідачці було роз`яснено, що у разі необгрунтованої відмови забрати дитину в зазначений строк орган опіки та піклування звернеться до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Однак, до цього часу вони дитину не забрали, жодного разу не телефонували та не провідували її. Ними, в будинку, за місмцем проживання, не створено належних умов для проживання дитини. Вони ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкоголем, мають негативні характеристики по місцю проживанння. Рішенням суду їх позбавлено батьківських прав відносно двох старших синів. У зв`язку з цим представник позивача звернулася до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] відносно малолітньої [PERSON] [INFO] ; стягнути з кожного з них аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття та сплачувати їх на користь державної установи, опікуна, прийомних батьків, де перебуватиме дитина. Представник позивача надала суду заяву в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, дає згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася, причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали, клопотання про розгляд справи без їх участі не подали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача ухвалив розглянути справу заочно, згідно зі ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд вважає можливим, і в першу чергу, виходячи з інтересів дитини, у зв`язку з неодноразовою неявкою відповідачів, неподанням відзиву і будь-яких доказів, - не відкладати розгляд справи а розглянути її заочно. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] її батьками є [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до характеристики № 02-29/205 (а.с. 9) та характеристики № 02-29/208 від 17.06.2020 року [PERSON] та [PERSON] ніде не працюють. Проживають в будинку, що належить діду [PERSON] . Будинок занедбаний, відключене газопостачання за борги. [PERSON] зарекомендував себе з негативної сторони. Достаток сім`ї низький, всі кошти витраячаються на алкоголь. З 2016 року сім`я перебуває на обліку як сім`я, що опинидася у складних життєвих обставинах, з причин зловживання алкоголем та ухилення від виконання батьківських обов`язків, що призвело до того, що 2019 році їх було позбавлено батьківських прав відносно двох малолітніх дітей. Після того, як стало відомо у 2019 році про вагітність відповідачки з сім`єю неодноразово проводилися бесіди, велася профілактично-роз`яснювальна робота щодо ведення здорового способу життя, зокрема сільським головою, сімейним лікарем. Належних висновків сім`я не зробила. Відповідачка навіть в період вагітності зловживала спиртними напоями. Після народження доньки [INFO] , написала заяву про те, що вона не має фінансової можливості утримувати дитину і просить влаштувати доньку до Сумського спеціалізованого будинку дитини на пів року для виправлення свого матеріального становища, заява від 04.03.2020 року (а.с. 14). Однак, на даний час, в будинку не створено належних умов для проживання та виховання новонародженої [PERSON] . Рішенням Лебединського районного суду від 25 січня 2019 року справа № 580/2284/18 (а.с. 12-13) [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] та стягнути з них аліменти на утриманння дітей. Малолітня - [PERSON] [INFO] перебуває в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини з 12.03.2020 року на повному державному утриманні, що стверджено довідкою від 12.03.2020 № 273/14 (а.с. 15). Крім того, станом на 04.06.2020 року нічого не змінилося дитина залишилася в КНП СОР "Сумський обласний спеціалізований будинок дитини". За час перебування дитини в закладі батьки - [PERSON] та [PERSON] доньку не провідували, не телефонували та не цікавилися станом здоров`я дитини, що стверджено довідкою від 04.06.2020 № 544/14 (а.с. 16). З родиною [PERSON] проводилася соціальна робота, неодноразово були бесіди та надавалися рекомендації як вийти з складних життєвих обставин, однак сім`я не прислухалася, вони продовжували зловживати алкогольними напоями, про що свідчать довідки надані Лебединським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (а.с. 24, 25, 26-27). Актами обстеження житлово-побутових умов (а.с. 28, 29, 30, 31, 32) встановлено, що протягом 2020 року посадовими особами неодноразово обстежувалися умови проживання сім`ї [PERSON] , що проживають по [ADDRESS] . Проводилися профілактичні бесіди, однак умови проживання незадовільні і сім`я не намагалася навіть їх поліпшити. Будинок не придатний для проживання, брудний, без ремонту, відключене газо та електропостачання. Для виховання та розвитку малолітніх дітей умови відсутні та небезпечні. Згідно із висновком органу опіки та піклування Лебединської районної державної адміністрації Сумської області від 18.06.2020 року за вих. № 01-31/1353 (а.с. 36) є доцільним позбавити і таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Таким чином встановлено, що малолітня [PERSON] перебуває у Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини за заявою матері на 6 місяців, однак після закінчення строку мати дитину не забрала, за час перебуванння в закладі ні батько ні мати не цікавилися її життям, здоров`ям. Ними, за місцем проживанння не створено належних умов для проживанння дитини, що свідчить про їх свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Дані обов`язки відповідачі не виконували без поважних причин. У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. За умовами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 11 липня 2017 році Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі М.С. проти України, у якому йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів малолітніх дітей, та вбачає, що мають місце виняткові обставини в розумінні положень Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства», які дають підстави дійти безумовного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача і що це буде відповідати саме інтересам дитини. При встановлених у судовому засіданні обставинах суд робить висновок, що відповідачі без поважних причин, свідомо ухиляються від виконання обов`язків по вихованню малолітньої дитини та її утриманню. Тому доведено наявність підстав для позбавлення їх батьківських прав. Щодо стягнення аліментів з відповідачів то суд виходить з наступного: Частиною 2 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст.181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстав для звільнення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини суд не вбачає. Оскільки суд задовольняє позов в частині позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини - дочки [PERSON] , то є підстави і для стягнення з них на утримання дитини аліментів. Виходячи з встановленого законом мінімального розміру аліментів, суд вважає доцільним стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Задовольняючи позовні вимоги , суд одночасно стягує з відповідачів судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум.

Outcome: approved