Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнають в повному обсязі, просять розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що позивачка є власником нежитлової будівлі, що розташована в [ADDRESS] По даній адресі розташована нежитлова будівля: літ «Б», прибудови: літ. «б», «б1», «62», «63», «б4», загальною площею: 1025,2 кв.м. Вище вказана нежитлова будівля належить їй на підставі договору дарування укладеного між нею та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області 20.08.2014 року та зареєстрованого у реєстрі за № 698. Ця нежитлова будівля знаходиться на земельній ділянці розміром 0,8129 га, кадастровий номер 3224481700:05:002:0034. Власником цієї земельної ділянки є ПОСП ім.. Шевченка відповідно до Державного акту про колективну власність, кадастровий номер 3224481700:05:002:0034. ПОСП ім.. Шевченка не заперечує проти визнання права власності за позивачкою на земельну ділянку розміром 0.8129 га, кадастровий номер 3224481700:05:002:0034, яка перебуває під її будівлями і необхідна для їх обслуговування. У відповідності до ст.20 Закону України „Про власність" суб'єктами права колективної власності на землю можуть бути КСП, у тому числі і створені на базі ДСП, а відповідно до ст.ст.7,10 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля є об'єктом колективної власності та може належати підприємству на праві колективної власності. Відповідно до вимог ст. ст.22, 23 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту видачі державного акту та його реєстрації. До укладення договору дарування ця будівля належала [PERSON] на підставі дубліката Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серія КИ-ХХІІ № 21212282, яке видане 27 липня 2010 року Кислівською сільською радою Таращанського району Київської області. Стаття 377 ЦК України передбачає, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах , встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину ділянки, яка є необхідною для його обслуговування. Ці положення передбачені і ст.120 ЗК України, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод. Дана стаття встановлює загальне правило: якщо відчужується будівля і споруда, яка розташована на земельній ділянці, що належить на праві власності, то до набувача переходить право власності і на земельну ділянку. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом ст. ст. ІЗ, 41_, 92 Конституції України, усі суб'єкти права власності рівні перед законом; кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; правовий режим власності визначається виключно законами України . Стяттями 316-319 ПК У країни передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. В даному випадку правідносини регулюються ч. 2 ст. 14 Конституції України, згідно якої право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та інші особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації в межах повноважень визначених цим кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, позивачка має право на земельну ділянку загальною площею 0,8129 га, яка належала ПОСП ім. Шевченка та яка зайнята її приміщеннями, та яка є необхідною для їх обслуговування. Судові витрати позивачка бере на себе.

Outcome: approved