Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що є власником житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 02 грудня 2004 року. Зазначає, що відповідач є її колишнім чоловіком і проживав разом із нею в зазначеному будинку, однак більше року в господарстві не проживає, про що комісією у складі представників сільської ради складено акт обстеження. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації у вищевказаному будинку і вказане житло не є для нього таким, що необхідне для проживання, просить визнати його таким, що втратив право на користування ним. В судове засідання позивачка не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відстуності, позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити та не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся в установленому законом порядку по зареєстрованому місцю проживання. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивачки, її представника та свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Договору дарування житлового будинку, посвідченого 02 грудня 2004 року привтаним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Трачук (а.с. 10). 23 листопада 1996 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] . Однак сімейне життя не склалось і рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14 лютого 2020 року шлюб між ними розірвано (а.с. 12). Згідно довідки про склад сім"ї, виданої Отинійською селищною радою Коломийського району 14 грудня 2020 року за № 2858, у житловому будинку окрім позивачки зареєстровані її діти : [PERSON] та [PERSON] , онуки : [PERSON] та [PERSON] , а також колишній чоловік, [PERSON] , який фактично в будинку не проживає (а.с.14). Акт, складений 21 грудня 2020 року комісією в складі представників сільської ради, вказує, що [PERSON] за адресою реєстрації відсутній (а.с. 18). В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідача у житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, а житлове приміщення в якому відповідач продовжує бути зареєстрованим покинуте ним добровільно і з того часу пройшло більше одного року, то суд вважає за можливе позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved