Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач ПАТ Державний ощадний банк України» в особі філії- Головне управління по м.Києву та Київської області Акціонерне Товариство «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № 2099075 від 19.11.2014 року Солом»янським відділенням АТ «Державний ощадний банк України» м.Києва [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Пенсійний», процентна ставка якого на залишок коштів за рахунком складає 0,50% річних. Процентна ставка на залишок коштів-9% процентів річних. 08.12.2014 року сторонами було укладено додатковий договір №1, згідно якого банк встановив [PERSON] кредит в сумі 949,00грн. зі сплатою 24% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних. Банком всі зобов»язання за кредитним договором були виконані належним чином. Внаслідок порушення умов договору станом на 19.05.2017 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 1102,08 грн., з яких: 923,46грн- заборгованість за кредитом, 18,82грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (строкові), 135,17грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (прострочені), 18,63грн.- пеня за прострочену заборгованість, 6,00грн.- комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 1102,08 грн. та понесений судовий збір в розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу слухати без участі представника (а.с.27-28). Відповідач в судове засідання не з»явився, причини своєї неявки не повідомив, інформація про час і місце судового засідання розміщена на сторінці Красноармійського міськрайонного суду у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет (а.с.29-32) Суд на підставі ст. 224 ЦПК України виносить заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлений відповідач про день і час слухання справи не повідомив причини своєї неявки в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 2099075 від 19.11.2014 року Солом»янським відділенням АТ «Державний ощадний банк України» м.Києва [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Пенсійний», процентна ставка якого на залишок коштів за рахунком складає 0,50% річних. Процентна ставка на залишок коштів-9% процентів річних. 08.12.2014 року сторонами було укладено додатковий договір №1, згідно якого банк встановив [PERSON] кредит в сумі 949,00грн. зі сплатою 24% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.. (а.с.9-13). Станом на 19.05.2017 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 1102,08 грн., з яких: 923,46грн- заборгованість за кредитом, 18,82грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (строкові), 135,17грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (прострочені), 18,63грн.- пеня за прострочену заборгованість, 6,00грн.- комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена). ( а.с. 16). У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов»язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобов»язань, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань від 17.12.2013 року №14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, до проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання вимог цього закону КМУ прийняв розпорядження№1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до цього розпорядження до зазначених населених пунктів належить і місто Донецьк Донецької області. В подальшому розпорядженням КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинено. Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053р та розпорядження КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить і місто Донецьк Донецької області. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ст. 58 Конституції України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли пом'якшує або скасовує у цивільну відповідальність особи. Зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов»язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. При такій дії відбувається перегляд, корекція попередніх рішень щодо таких фактів вже відповідно до нового закону чи іншого нового нормативно-правового акта. Проте, не можуть мати зворотної дії юридичні норми, які встановлюють нові права й обов»язки чи заборони, оскільки порушення таких прав, невиконання таких обов»язків, недотримання таких заборон завжди буде новим видом, новим складом правопорушень. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Розпорядження Кабінету Міністрів є підзаконним нормативно-правовим актом. У даному випадку розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають і конкретизують первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання. Отже, норми підзаконного правового акта - розпорядження КМУ від 05.11.2014 року розповсюджувались на правовідносини, які виникли до вступу цього розпорядження в силу, та регулювались нормами вищезазначених діючих законодавчих актів. Оскільки на теперішній час місто Донецьк Донецької області, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, штрафні санкції були нараховані банком після набрання чинності Закону України від 2 вересня 2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та в момент чинності вищезазначених нормативно-правових актів, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України, розповсюджуються на відповідача звільняють останнього від обов'язку по оплаті на користь позивача всієї суми штрафних санкцій. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України №6-2879 цс/16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Вказаний закон зазначає, що забороняється нарахування пені і штрафних санкцій. Отже, враховуючи вищезазначені норми права, суд вважає, що граничний період, до якого повинні розраховуватися пеня та штрафні санкції - 13.04.2014 року включно За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема в сумі 1083,45грн., яка складається : 923,46грн- заборгованість за кредитом, 18,82грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (строкові), 135,17грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (прострочені), 6,00грн.- комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена)., за виключенням пені-18,63грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати - судовий збір, пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог, у розмірі 1572,80грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved