Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У липні 2016 року до суду звернулась [PERSON] з вищевказаним позовом в якому, зокрема, вказує, що 20.09.2014 між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому у подружжя народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Обов'язків по утриманню дітини відповідач в добровільному порядку не виконує. Також вказує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з квітня 2016 р., з того ж часу сторони припинили вести спільне господарство, мають окремий сімейний бюджет, разом не проживають. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач посилаючись на норму ч. 2 ст. 84 СК України заявляє вимогу про стягнення з відповідача коштів на її утримання. У судове засідання сторони не з'явились. Позивачка через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. Встановлено також, що позивач та відповідач мають малолітню доньку яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] Згідно наявної у справі довідки ТОВ "Жилкомсервіс" виданій м.Шостка, Сумської області дитини проживає разом з позивачкою. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням обставин справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не порушує вимог Закону та прав інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати із сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. Також відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. з вимог про стягнення аліментів, від оплати якого позивача звільнено законом.

Outcome: approved