Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.03.2019 року він на підставі рішення Коломийської міської ради від 21.02.2019 року є власником земельної ділянки, призначеної для будівництва індивідуального гаражу, площею 0,0071 га, що знаходиться в [ADDRESS] . Однак, зазначену ділянку захопив відповідач шляхом розміщення на ній автомобіля марки «ЗАЗ» та інших особистих речей. На неодноразові звернення позивача з вимогою прибрати речі відповідач відповідає відмовою та викликом поліції. З цього приводу позивач звернувся зі скаргою до Коломийської міської ради, яку переадресовано 27.09.2019 року на Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. 09.10.2019 року останнім надано відповідь з посиланням на ч. 2 ст. 152, ч.2 ст.158 ЗК України, ст. ст. 10, 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», про те, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; вирішення порушених у зверненні питань можливе в порядку і спосіб, визначені законодавством. 12.11.2019 року позивач повторно звернувся зі скаргою до Коломийської міської ради, якою 20.11.2019 року надано відповідь про те, що відповідно до Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель " встановлення факту незаконного використання земельної ділянки та вжиття відповідно до Закону заходів щодо їх повернення власникам чи землекористувачам належить до компетенції державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель; рекомендовано вирішувати порушене питання в судовому порядку шляхом подання відповідного позову. Тому позивач просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні зазначеною земельною ділянкою шляхом звільнення її від автомобіля та речей відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, 02.04.2020 року його представник, адвокат Козак І.В. електронною поштою надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його та позивача відсутності (а. с.60). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням сорок першої сесії сьомого демократичного скликання Коломийської міської ради № 3476-41/2019 від 21.02.2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність позивачу земельну ділянку площею 0,0071 га, призначену для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 261060000:15:005:0078, що знаходиться в [ADDRESS] , за рахунок земель міської ради (а. с. 6). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158788821від 07.03.2019 року у вказаному Реєстрі актуальна інформація про державну реєстрацію права власності за позивачем на вищевказану земельну ділянку на підставі вищезазначеного рішення міської ради (а. с. 5). Листом Коломийської міської ради № М/1165 від 27.09.2019 року на звернення позивача повідомлено про те, що відповідно до Закону України « Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлення факту незаконного використання земельної ділянки та вжиття відповідно до Закону заходів щодо їх повернення власникам чи землекористувачам належить до компетенції державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель. Вказаного листа направлено управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області для розгляду та проведення перевірки дотримання вимог чинного земельного законодавства і вжиття заходів до його усунення (звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки (а.с. 10). Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області листом № М-194/0-245/6-19 від 09.10.2019 року повідомило позивача, з посиланням на норми ч.2 ст.152, ч.2 ст. 158 Земельного кодексу України, ч.2 ст. ст.10, 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», про те, що вирішення порушених ним у зверненні питань можливе в порядку і спосіб, визначені законодавством (а. с. 11). Згідно із листом Коломийської міської ради № М/1651 від 20.11.2019 року з приводу встановлення факту незаконного використання земельної ділянки та вжиття заходів щодо її повернення власнику чи землекористувачу рекомендовано позивачу вирішувати порушене позивачем питання в судовому порядку шляхом подання відповідного позову (а.с. 12). Із долученої до позову фототаблиці вбачається захоплення земельної ділянки по [ADDRESS] шляхом розміщення на ній автомобіля та інших речей (а.с. 15). Відповідно до частин 2-4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав можуть бути визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з положеннями ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Статтею 90 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно з ч.1,2 ст. 212 вказаного Кодексу самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі наведенного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачу в користуванні належною йому земельною ділянкою, самовільно розмістивши на ній автомобіль та інші речі. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.16). Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений на підставі пунктів 9, 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю II групи та учасник бойових дій (а. с. 14), а також присудити з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. На підставі ст.ст.13, 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст.90, 152, 158, 212 Земельного кодексу України, ст. ст. 10, 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», та,

Outcome: approved