Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить розділити майно та з урахуванням уточнень просить визнати за нею - [PERSON], право власності на ? частину житлового будинку № 7 по вул. Червоногірська в м. Мелітополі Запорізької області, виділити їй [PERSON] у натурі у власність ? частину будинку № 7 по вул. Червоногірська в м. Мелітополі Запорізької області та виділити їй у користування ? частину земельної ділянки площею 1001 кв. м, на якій знаходиться житловий будинок № 7 по вул. Червоногірська в м. Мелітополі Запорізької області, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь судовий збір у розмірі 551,20 грн., витрати по оплаті експертних послуг та витрати по оплаті адвокатських послуг у розмірі 2000 грн.. В судове засідання позивачка не з'явилася, від неї надійшла заява в якій просить розглядати справу у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить задовольнити позовні вимоги щодо поділу майна по результатам висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи по першому варіанту розподілу житлового будинку та по першому варіанту користування земельної ділянки. В судове засідання відповідач та його представник не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. З 09 серпня 1980 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 09 серпня 1980 року, актовий запис № 981 (а.с.18). У період шлюбу сторонами було придбано майно а саме: житловий будинок № 7 по вул. Червоногірська в м. Мелітополі Запорізької області, якій належить сторонам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.08.2011 року. Рішення набрало законної сили 15.08.2011 року (а.с. 6-7). Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 1001 кв. м, яка виділена у безстрокове користування для будівництва житлового будинку на підставі рішення виконкому Мелітопольської міської ради народних депутатів № 308/16 від 31.08.1998 року. 12.02.2009 року, шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.01.2013 року, актовий запис № 58 (а.с.19). 23.03.2013 року, позивачка змінила прізвище з «Галуцька» на «Мілоградова» у звязку з укладенням шлюбу, актовий запис № 526, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9). При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, зазначено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає доведеним в судовому засіданні той факт, що спірне майно перебуває у спільній власності подружжя, оскільки відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, відповідно до висновку експерта № 2320 від 07.11.2017 року за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи та додатками до нього, запропоновано три варіанти розподілу житлового будинку № 7 по вул. Червоногірська в м. Мелітополі Запорізької області, як у відповідності до ідеальних часток співвласників, так і з відступом від них, з розрахунком грошової компенсації та три варіанти порядку користування земельною ділянкою № 7 по вул. Червоногірська в м. Мелітополі Запорізької області, з урахуванням ідеальних часток співвласників (а.с.160-191). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо розподілу майна по результатам висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи по першому варіанту розподілу житлового будинку та по першому варіанту користування земельної ділянки є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при подачі позову був сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн., а також були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 7500 грн. та витрати на проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 5000 грн., що документально підтверджено квитанцією про сплату судового збору (а.с.1), угодою про надання правової допомоги та про представництво інтересів від 08.04.2016 року (а.с.32), рахунком № 2045 від 21.11.2016 року та рахунком № 2076 від 16.01.2017 року (а.с. 74). Таким чином, понесені позивачкою витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved