Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до житлово-будівельного кооперативу «Дунай» про визнання права власності, в обґрунтування якого вказала, що вона є членом житлово-будівельного кооперативу «Дунай». На підставі ордеру № 5459 від 24 жовтня 1969 року, вона отримала квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У період з 1969 року по 1979 рік, нею у повному обсязі були сплачені пайові внески за цю квартиру. У зв'язку з цим, на підставі довідки, виданої 21 листопада 1991 року житлово-будівельним кооперативом «Дунай», Маріупольське бюро технічної інвентаризації 08 січня 1992 року за нею зареєструвало право власності на квартиру, про що видане відповідне реєстраційне посвідчення. Але, попри ці обставини, позивачка не може реалізувати свого права на розпорядження належним їй майном, оскільки, нотаріус, який має посвідчити угоду з відчуження квартири, відмовив їй в цьому. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що довідка від 21 листопада 1991 року, яка видана житлово-будівельним кооперативом «Дунай» відповідно до закону не є правовстановлюючим документом, та не є доказом для нього у питанні визначення наявності права власності на майно. Таку ж позицію займають і інші нотаріуси в межах Маріупольського нотаріального округу, до яких зверталася позивачка з цим питанням. За викладених обставин єдиним способом захисту свого права, вбачає у визнанні свого права власності в судовому порядку. Просила визнати за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачка до судового засідання не з'явилась. Надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача житлово-будівельного кооперативу «Дунай» до судового засідання не з'явився. Надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно контрольного талону до ордеру № 5459 від 24 жовтня 1969 року, [PERSON] надано квартиру, за адресою: [ADDRESS]. Згідно реєстраційного посвідчення від 08 січня 1992 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі довідки ЖБК «Дунай» від 21 листопада 1991 року. Реєстраційний номер 36521, в книзі 165. Згідно довідки, виданої головою правління житлово-будівельного кооперативу «Дунай» [PERSON], [PERSON] є членом кооперативу. Пайовий внесок в сумі 2072 рублів сплачено нею в повному обсязі 15 липня 1979 року. Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про власність", який діяв на час реєстрації за позивачкою права власності на спірну квартиру, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. З викладеного суд дійшов висновку про те, що сплативши пайовий внесок в повному обсязі, позивачка набула право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що право позивачки на спірну квартиру не визнається іншими особами, що значно обмежує її в можливості здійснювати права власника на розпорядження своїм майном, суд вважає, що право позивачки підлягає захисту. За позивачкою належить визнати право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved