Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді 43/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 263,0 кв.м., яка розташована по [ADDRESS]. Померла [PERSON] залишила заповіт складений нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори 09.12.1983 року, в якому на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження: належну їй 43/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться [ADDRESS] заповідає своїй дочці [PERSON]. На день смерті заповіт не змінений і не скасований. В установлений законом термін позивачка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, і відповідно була заведена спадкова справа. 24.02.2009 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 43/100 частин домоволодіння по [ADDRESS]. Відповідачка по справі також являється рідною донькою померлої та, відповідно - сестрою позивачки. На даний час виявилося, що окрім успадкованого майна по закону і по заповіту у померлої також була у власності земельна ділянка площею 263,0 кв.м., яка розташована по [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. У власності померлої матері дана земельна ділянка стала лише 23.1 .2007 року, як вбачається з державного акту. Тому маючи правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивачка звернулась до нотаріальної контори аби дооформити спадщину на своє ім'я, адже маючи у власності частину домоволодіння земельна ділянка також підлягала успадкуванню за заповітом, хоч і не була охоплена заповітом. Разом з тим, при звернені до нотаріуса їй було відмовлено в дооформленні земельної ділянки в нотаріальному порядку з підстави відсутності у нотаріуса правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на її ім'я через наявність іншого спадкоємця за законом, перебування у спільній сумісній власності земельної ділянки. За таких обставин, просить суд тлумачити заповіт від 09.12.1983 року, зареєстровано в реєстрі за № 2-10090, яким [PERSON], яка померла [INFO] року розпоряджається так: « 43/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS], та земельну ділянку, яка розташована під відповідною частиною домоволодіння заповідає дочці [PERSON]» та визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 263,0 кв.м., яка розташована по [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить [PERSON], померлій [INFO] року на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №625390 від 23 жовтня 2007 року. 17.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що її померлій матері [PERSON] на праві приватної власності належало 43/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: [ADDRESS], яка розташована на земельній ділянці розміром 263 кв.м. На вказану частину будинку мати зробила заповіт на її рідну сестру - [PERSON] Все інше майно повинно бути успадковане по закону між іншими спадкоємцями. Позивачка вважає, що має право на спадкування частини земельної ділянки, розміром 263 кв.м, розташовану в [ADDRESS]. Тому, просила суд в задоволенні позовних вимог щодо тлумачення заповіту, що спадкодавець « 43/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд та земельну ділянку, яка розташована під відповідною частиною домоволодіння заповідає своїй дочці [PERSON]» відмовити в повному обсязі та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки, розміром 263 кв.м., яка розташована в [ADDRESS]. Заявою від 30.04.2014 року [PERSON] зменшила обсяг позовних вимог та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 263,0 кв.м., яка розташована по [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить [PERSON], померлій [INFO] року на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №625390 від 23 жовтня 2007 року. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] зменшені позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Зустрічні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, оскільки [PERSON], будучи спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, як і позивачка [PERSON], має право на 1/2 частину земельної ділянки яка розташована в [ADDRESS]. Представник позивачки за зустрічним позовом - [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив задовольнити зустрічний позов та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 263 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Проти задоволення первісного позову зі зменшеними позовними вимогами не заперечував. Заслухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом по смерть серії [NUMBER], виданого 18.03.2008 року. [PERSON] та [PERSON] являються рідними дочками померлої [PERSON] Згідно з ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з вимогами ст.ст. 1220,1221 ЦК України спадщина відкривається після смерті спадкоємця за місцем його останнього проживання. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді 43/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 263,0 кв.м., яка розташована по [ADDRESS]. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Померла [PERSON] залишила заповіт, складений нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори 09.12.1983 року, в якому на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження: належну їй 43/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться [ADDRESS] заповідає своїй дочці [PERSON]. На день смерті заповіт не змінений і не скасований. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. В установлений законом термін позивачка за первісним позовом [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, і відповідно була заведена спадкова справа. 24.02.2009 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 43/100 частин домоволодіння по [ADDRESS]. Разом з тим, заповіт був складений лише на частину спадкового майна, яка була успадкована [PERSON] Відповідач Виявилося, що окрім успадкованого майна по закону і по заповіту у померлої також була у власності земельна ділянка площею 263,0 кв.м., яка розташована по [ADDRESS], цільове призначення -для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 625390. Відповідно до ч. 1 ст. 1245 частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги належать батьки, дружина та діти спадкодавця. Виходячи з вимог ст.1223 ЦК України при відсутності заповіту право на спадкування мають спадкоємці за законом відповідно черговості, встановленої законом. Згідно з ст.1261 ЦК України [PERSON] та [PERSON], як рідні діти, є спадкоємцями першої черги і мають однакові права на спадкування. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 625390 земельна ділянка площею 263 кв.м., що розташована на території Черкаської міської ради по [ADDRESS], перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] Як зазначено в ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суд може вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно. Враховуючи викладене, суд вважає, що первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення, за [PERSON] та [PERSON] слід визнати в рівних частках (по 1/2 кожній) право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яким є земельна ділянка площею 263,0 кв.м, яка розташована по [ADDRESS].

Outcome: approved