Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду та її вимоги підтримав у судовому засіданні представник і мотивує тим, що сторони по справі уклали шлюб 14.11.2009 року, від подружнього життя у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Подружжя проживало у шлюбі два місяці до 14 січня 2010 року. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин та до народження дитини відповідач взагалі не цікавився своєю дружиною, її вагітністю, її фінансовими потребами у зв2язку з її станом. Після народження доньки [INFO] відповідач не цікавився ні народженням дитини, ні забивав дитину з пологового будинку. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27.08.2010 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини заробітку, щомісячно. Шлюб між сторонами був розірваний 10.06.2011 року. Відповідач, як батько дитини , 02.05.2011 року зателефонував перший раз позивачці, привіз в подарунок дитині велосипед, аде з донькою відмовився побачитися. В травні 2012 року відповідач [PERSON] вперше побачив доньку [PERSON] , подарував їй надувний басейн, подивився на дитину 5 хвилин, при цьому з нею не розмовляючи. Після травня 2012 року відповідач взагалі ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє інтересу до неї, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, ніякої участі у вихованні доньки не приймає, ніколи не приходить до неї, не спілкується, не проявляє до доньки ніяких батьківських почуттів, ставиться до неї байдуже, не приводив і не забирав її з садочка, не цікавиться її навчанням у школі, йому не відомо, що донька відвідує дитячі секції, тобто злісно ухилявся від виконання своїх батьківських обов"язків. Тому позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 19.07.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 14.11.2018 року справа призначена досудового розгляду на 11.12.2018 року. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, що дає суду можливість розглянути справу без його участі. 3-тя особа: представник служби у справах дітей Сумської міської ради в письмовому відгуку зазначив, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, наданий висновок служби про те, що відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була вихователем дитячого садка № 28, який відвідувала [PERSON] . Батька вона ніколи не бачила, дитину привели до неї в молодшу групу у 2013 році мати та бабуся. На протязі всіх років відвідування садка дівчинкою займалися тільки мати та бабуся, про батька дитина ніколи нічого не казала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідача [PERSON] вона особисто бачила лише двічі, один раз на весіллі, другий коли дитині було два роки. Бабуся дівчинки, її подруга, тому їй достовірно відомо, що батько з дівчинкою не спілкується, батьківських обов`язків не виконує. Аліменти сплачує за рішенням суду, але участі у вихованні дитини не приймає. Мати та бабуся приділяють дівчинці увагу та турбуються за її розвиток, батько взагалі не цікавиться життям дитини. Заслухавши пояснення представника позивача, представника 3-ї особи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2009 року до 10.06.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10.06.2011 року про розірвання шлюбу (а.с. 4, 9). Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27.08.2010 року з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ј частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] , [INFO] на користь матері дитини [PERSON] , з 18.05.2010 року (а.с.8). Довідкою ТОВ «ДІМЕКС-КОМФОРТ» від 14.11.2018 р. вбачається, що [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 55). Згідно довідки СЗОШ № 27 м. Суми вбачається, що [PERSON] , [INFO] відвідує школу № 27, батько дівчини [PERSON] , з питань навчання та виховання доньки з класоводом, адміністрацією школи не спілкувався, батьківських зборів не відвідував (а.с.43). Довідкою громадської організації «Федерація спорту з повітряної акробатики» вбачається, що [PERSON] є членом організації та відвідує заняття в спортивному залі. Батько в спортивну організацію не з`являвся, заняття не оплачував (а.с.45). Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Дані правовідносини регулюються сімейним законодавством. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України від 2002 року сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально врахувати інтереси дитини. Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , однак він не бере ніякої участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, що суперечить забезпеченню інтересів дитини. З висновку служби у справах дітей Сумської міської ради щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батько після народження доньки приїжджав передати подарунки дочці три рази тільки у перші три роки життя [PERSON] , але бачити її відмовлявся. З пояснень мати дитини, з 2012 року і до цього часу батько так і не бачився з донькою, не цікавився її життям та здоров`ям, успіхами у навчанні та спорті, лише сплачував аліменти, в середньому по 1100 грн. на місяць. Під час проведення співбесіди з [PERSON] спеціалістом служби у справах дітей, з`ясовано, що дівчинка знає про існування біологічного батька лише з пояснень матері та бабусі, вона його ніколи не бачила, він не телефонував їй, не вітав з Днем народження чи з іншими святами, не передавав подарунки. Батько [PERSON] не звертався до служби у справах дітей СМР з питання його участі у вихованні дочки чи позбавлення його батьківських прав. Така поведінка [PERSON] доводить факт його ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно доньки, і не вбачається ніяких перспектив зміни ставлення батька до подальшої долі дитини. Служба у справах дітей СМР вважає можливим позбавити [PERSON] ,[INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини доньки: [PERSON] , [INFO] , так як він ухиляється від виконання батьківських обов"язків (а.с. 81,82). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків відносно дитини доньки [PERSON] у вихованні участі не приймає, за долю та здоров?є дитини не турбується, ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, тому його слід позбавити батьківських прав, задовольнивши позовні вимоги позивачки. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved