Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

У грудні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якій позивач вказує, що з 18.05.2000 року по 01.04.2004 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час продовжує навчатися у Полтавській державній аграрній академії на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач працює та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати їх спільну дитину. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісячно на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, в якому зазначив, що частково погоджується з позовними вимогами, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання. Разом з тим, просив врахувати, що він в даний час не має можливості працювати за станом здоров`я, у зв`язку з чим потребує оперативного лікування, а також доглядає за своєю матір`ю, яка є пенсіонеркою та потребує матеріальних витрат на лікування, оскільки нещодавно перенесла операцію, а розмір її пенсії є мінімальним, при цьому, він є єдиною дитиною, а батько помер. При визначенні розміру аліментів просив врахувати його стан здоров`я, матеріальне становище, а також ту обставину, що син навчається за державним замовленням та як повноліття особа повинен самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення. Вказував на те, що вимога позивача щодо призначення аліментів у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму не відповідає чинному законодавству, через відсутність офіційного місця роботи у нього недоцільним є визначення аліментів у частці від доходу, просив стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісяця. Позивач [PERSON] , третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без їх участі, в яких вказали, що позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач - заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18 травня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний згідно зі Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.04.2004 року, про що зроблений актовий запис № 167 від 06.04.2004 року. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 28.11.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної ради м. Полтави, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] 18.07.2007 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , їй присвоєне прізвище " [PERSON] ", що об`єктивно підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ід 18.07.2007 року. Після розірвання шлюбу між сторонами по справі їхній спільний син [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачем по даній справі [PERSON] . Згідно довідки Полтавської державної аграрної академії № 653/19-20 від 09.09.2019 року [PERSON] є здобувачем вищої освіти 1-го курсу ступеня вищої освіти Бакалавр спеціальність 201 Агрономія денної форми навчання факультету агротехнологій та екології Полтавської державної аграрної академії (навчання за державним замовленням). Зарахований до 1 курсу наказом № 864-ст від 01.08.2019 року. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] , заперечуючи проти стягнення аліментів у розмірі, запропонованому позивачем, зазначив про незадовільний стан здоров`я та необхідність догляду за матір`ю похилого віку. На підтвердження наведених доводів відповідач [PERSON] надав суду консультативний висновок спеціаліста від 13.01.2020 року та ультразвукового дослідження магістральних судин нижніх кінцівок від 10.01.2020 року, відповідно до яких має варикозне розширення поверхневих вен нижніх кінцівок та йому рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку. Також надав суду медичні документи матері [PERSON] , [INFO] , в тому числі довідку амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 7 від 13.01.2020 року, висновок ЛКК Полтавської центральної районної клінічної лікарні № 128 від 09.01.2019 року, відповідно до яких вона має ряд захворювань, а також виписку з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4975 від 11.01.2019 року, згідно з якою [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 24.12.2018 року по 11.01.2019 року, й довідку про доходи № 4343 4539 2337 1363, видану Полтавським об`єднаним управлінням ПФУ в Полтавській області, згідно з якою розмір пенсії [PERSON] становить 2 жовтні - грудні 2019 року по 2000 грн. на місяць. Аналізуючи зміст наданих відповідачем документів, очевидним є те, що у нього та його матері наявні певні захворювання. При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів того, що не працює та не має доходу, достатнього для сплати аліментів на утримання сина у розмірі, який просить стягувати з нього позивач. Разом з тим, вказує, що проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів не заперечує та має можливість сплачувати їх у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісяця. відповідно, вказані доводи відповідача, на переконання суду, свідчать про наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Враховуючи вищевикладене, те, що повнолітній [PERSON] у зв`язку з навчанням не має можливості працевлаштуватись, а відтак не має самостійного заробітку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на його утримання на період навчання суд вважає обґрунтованими. Оскільки відповідачем не надано суду доказів відсутності можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з нього на користь позивача щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку, починаючи з 23.12.2019 року. При цьому, оскільки обмеження мінімального розміру аліментів встановлене чинним сімейним законодавством в ч. 2 ст. 182 СК України виключно при стягненні аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказана норма не підлягає застосуванню до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання з урахуванням положень ст. 201 СК України, суд не знаходить підстав для визначення вказаного обмеження. А тому вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved