Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по вул.Стуса, 25/109, в м.Червонограді Львівської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що являється власником даної квартири. Відповідач є її братом та значиться зареєстрований за вказаною адресою, однак, з січня 2013 р. фактично не проживає в квартирі та не здійснює оплату комунальних платежів. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, зіслалась на обставини викладені в позові, просить такий задовольнити. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Заслухавши пояснення, оцінивши зібрані матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на квартиру від 22.01.1998 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах кожному. Довідкою КП «Комінтех» № 4004 від 19.05.2015 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрований у [INFO] як піднаймач. Актом КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 20.05.2015 року, стверджується, що [PERSON] на час складання акту за адресою по вул. Стуса, 25/109, м.Червоноград Львівської області не проживає. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до положень ч.1 ст.71 та ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі відсутності наймача та членів його сімї, за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. В силу того, що відповідач зареєстрований в зазначеній вище квартирі, але в ній не проживає, тривалий час позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності житлом. Таким чином вищевикладені обставини вказують на те, що [PERSON] не проживає на даній житловій площі, на якій зареєстрований, понад 6 місяців без поважних причин, не несе витрати, які повязані з утриманням житла у звязку з чим відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved