Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що 20.07.2010 р. вона уклала шлюб з [PERSON], від шлюбу [INFO] року народилася донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, фактично сім'я розпалася. Місце проживання доньки з відповідачем визначено, при цьому угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину було роз'єднано у самостійні провадження. В судовому засіданні по розгляду справи за позовом [PERSON] про стягнення аліментів позивачка підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов про стягнення аліментів у заявленому розмірі визнав, при цьому пояснив, що матеріальну допомогу дитині він не надавав останні півтора місяці через брак коштів; будь які інші особи, окрім доньки, на його утриманні не перебувають, він постійно працевлаштований, працює водієм навантажувачем у ПрАТ ВБФ «Берест». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.07.2010 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а, згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони спільного бюджету не мають, позивачкою поданий позов про розірвання шлюбу, відповідач особа працездатного віку, з його пояснень постійно працевлаштований, на утриманні відповідача будь-які інші неповнолітні та непрацездатні особи, окрім донька [PERSON], не перебувають, відповідач заявлені вимоги про стягнення аліментів визнав, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з»ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов"язковому негайному виконанню. За викладених вище обставин,

Outcome: approved