overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

у вересні 2016р. позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом про розірвання шлюбу. Зазначав, що 24 листопада 2007 року Кам'янобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року листопада місяця 24 числа зроблено запис за № 333. Від цього шлюбу мають спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне подружнє життя протягом останніх чотирьох років поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім"ю. На даний час ведення спільного господарства припинено, вза його глибоким переконанням, смисл в підтримці сімейних відносин відсутній. Майнових спорів між ним та відповідачкою немає, діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачкою. Позивач надав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, позов підтримує, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач надіслала до суду заяву в якій зазначила про визнання позову в повному обсязі. Просить суд, позов задовольнити та шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з такиї підстав. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 24 листопада 2007 року Кам'янобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року листопада місяця 24 числа зроблено запис за № 333 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER]). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач несилається на погіршення подружнього життя протягом останніх чотирьох років через діаментарльно протилежні погляди на шлюб та сім"ю сторін, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства. Наразі, за глибоким переконанням позивача, відмсутній сенс в підтримці сімейних відносин. Наполягає на розірванні шлюбу. Позивач зазначає про відсутність майнових спорів між ним та відповідачкою, також зазначає, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачкою. Відповідачка просить шлюб з позивачем розірвати. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому вважає не надавати сторонам строк для примирення, шлюб розірвати. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У вересні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири №7 по вул.Шосейна (Фрунзе),1 у м.Миколаєві, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що вона є власником житлового приміщення - квартири №7 за вказаною адресою, в якій відповідач її донька - зареєстрована, але за вказаною адресою не проживає з серпня 2012р. У судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач, у встановленому порядку повідомлена про час і місце судового розгляду, до суду не зявилась вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що житлове приміщення - квартира №7 по вул.Шосейна (Фрунзе),1 у м.Миколаєві на праві приватної власності належить позивачу [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №1687, зареєстрованого в ММБТІ за №16718. З 01.11.2001р. місце проживання у спірній квартирі також зареєстровано за відповідачем [PERSON] - донькою позивача, що підтверджується довідкою форми-3 ЖКП «БРИЗ» ЖЕК №1 від 17.09.2016р. Проте, відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає з серпня 2012р., що підтверджується актом ЖЕК №1 "Бриз", складеним 15.09.2016р. Також, тривале не проживання відповідача у вказаному жилому приміщенні підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] про те, що відповідач з серпня 2012р. не проживає у спірній квартири. Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили про поважність відсутності відповідача у спірному жилому приміщенні понад визначені строки, судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачем права користування житлом, яке є власністю позивача, не має, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Діти проживають з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), на утримання дітей, щомісячно, з дня подачі позову і досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. З огляду на те, що відповідач не має постійного заробітку, просила стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожного. Відповідач, позов не визнав. Посилаючись на те, що не має постійного заробітку, з травня хворіє, вважав, що розмір аліментів не може перевищувати мінімально встановленого державою. Вислухавши пояснення , дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" за вих. № 5669 від 07.09.2017 р. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю - [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини, відповідного віку, встановленого державою, на кожного із дітей щомісячно, з подальшою індексацією. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON], звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи це тим, що в трудовій книжці серії [NUMBER] його прізвище вказано [PERSON], а не [PERSON]. В даний час у заявника виникла необхідність в оформленні на пенсію, однак через вказані розбіжності у докумені в написанні його прізвища, він був змушений звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник та його представник з"явилися, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Городоцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області в судове засідання не з"явився, однак від неї надійшла заява в якій просить розглядати справу у її відсутності, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення заявника та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.08.2014 року, копії паспорта серії [NUMBER] від 21.07.2004 року, військового квитка серії [NUMBER] від 07.10.1976 року - прізвище, ім'я та по батькові заявника вказано - [PERSON]. Відповідно до довідки виданої Чемеровецькою селищною радою № 1337 від 06.09.2017 року про те, що за адресою [ADDRESS] зареєстрований та проживає [PERSON] [INFO], а [PERSON] у с. Кугаївці не значиться та на території села не проживав. В матеріалах справи міститься повідомлення видане Городоцьким об'єднаним управлінням пенсійного фонду України Хмельницької області № 4814 від 05.09.2017 року, проте, що взяти до уваги трудової книжки [NUMBER] видану Чемеровецьким Хлібокомбінатом РСС взяти до розрахунку пенсії не має можливості, оскільки трудова книжка видана на прізвище [PERSON], а згідно паспорта [NUMBER] виданий Чемеровецьким РВ УМВС від 21.07.2004 року прізвище зазначено [PERSON]. В судове засідання з'явилися свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що дійсно прізвище, ім'я та по батькові заявника [PERSON], 1957 року народження, який проживає в с. Кугаївці Чемеровецького району, а [PERSON], 1957 року народження року народження в с. Кугаївці не проживає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт правовстановлюючого документу ніким не оспорюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 18.01.1997 року Виконкомом Рай-Олександрівської сільської ради Слов'янського району, актовий запис №1 - розірвати, після розірвання шлюбу прізвище залишити "[PERSON]". У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с12), позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.13), проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 18.01.1997 року Виконкомом Рай-Олександрівської сільської ради Слов'янського району, актовий запис №1 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з жовтня 2015 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені нею судові витрати, а саме судовий збір у сумі 640 грн., що підтверджується квитанцією №155 від 29.08.2017 року (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 20 січня 2017 року в місті Львові померла її мати [PERSON]. Вона (заявниця) звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але не може документально підтвердити свої родинні відносини з матірю та, відповідно, не може оформити свої спадкові права, оскільки в її свідоцтві про народження імя матері вказано як [PERSON], тобто лише перша частина подвійного імені Єлизавета-Марія. Просила встановити факт, що померла [PERSON] є її матірю. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали і викладене підтвердили. Заінтересована особа [PERSON] на розгляд справи не зявився повторно, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши показання заявниці [PERSON], допитаної під присягою, показання свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 січня 2017 року в місті Львові померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З копії свідоцтва про народження заявниці вбачається, що [PERSON] народилась 17 червня 1957 року в місті Львові; в графі "матір" зазначена [PERSON]. Як убачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] і [PERSON] (після одруження [PERSON]) [PERSON] зареєстрували шлюб 31 березня 1984 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 132. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04 вересня 2017 року за № 194/01-16, [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 20 січня 2017 року, оскільки неможливо встановити їх родинні відносини. Відповідно до заяви [PERSON], адресованої приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу, про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] [PERSON] визнав, що крім нього спадкоємцем за законом є дочка померлої [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що вона є дочкою [PERSON] і, відповідно, онукою [PERSON], яка померла в місті Львові; про те, що у баби було подвійне імя вона дізналася лише після її смерті, із свідоцтва про смерть. Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим факт, що заявниця є дочкою померлої [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для оформлення спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ізюмської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON], а [INFO] року померла її мати [PERSON] Після смерті бабуся [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Інші 2/3 частини вказаної квартири належить позивачці та її сину [PERSON] Після звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини, позивачу було рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] не зверталася, оскільки була жива її мати, яка була спадкоємицею першої черги. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] подали до суду заяви, де просили розглянути справу без їх участі. Відповідач представник Ізюмської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заперечень проти позовних вимог не надав. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року.(а.с.8), [PERSON] померла [INFO] року (а.с.9). В.о. завідувача Ізюмської держнотконтори повідомлено, що позивачем у справі пропущено строк на прийняття спадщини, а тому є необхідність щодо звернення до суду для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за законом.(а.с.17) Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2017 року до суду надійшла\~ заява [PERSON], заінтересована особа:\~ Приватний нотаріус Семенівського району Полтавської області [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Заявник в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа Приватний нотаріус Семенівського району Полтавської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що заперечень по справі не має. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.05.2017 року померла сестра по батькові [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ №352734 від 26.05.2017 року, виданим Жовтневою сільською радою Семенівського району Полтавської області. Заявник [PERSON] народився 01.11.1956 року. Батьками заявника були: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія ЯЛ №255983. Коли [PERSON] виповнилось 7 років, матір заявника померла, а батько віддав його до Лубенської школи-інтернату, що підтверджується атестатом про середню освіту 1974 року. Після цього батько переїхав до Семенівського району, де створив нову сімю. 29.09.1969 року народилася [PERSON]. Свідоцтво про народження не збереглося. Після смерті сестри [PERSON] заявник звернувся до приватного нотаріуса Семенівського району, але йому було розяснено, що у звязку із різним написанням букв у прізвищах , нотаріус не може оформити спадщину. Даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області від 14.08.2017 року про те, що дійсно [PERSON], [INFO] до дня смерті проживала одиноко в [INFO], батько [PERSON] помер, мати [PERSON] померла. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч. 1\~ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України\~заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

У вересні 2017 року надійшла до суду позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Медлайт" до [PERSON], про стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП. Позивач вказує, що 28.02.2017 року Відповідач - [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] на вул. Дніпровська Набережна при виїзді на перехрестя з вулицею Княжий Затон в м. Києві, не надав дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою в справі про адміністративне правопорушення Дарницького районного суду м. Києва №753/4593/17 якою визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Власником транспортного засобу Міцубісі д.н.з. [NUMBER] є юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Медлайт» та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] Відповідно до звіту про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу №7/07-ТЗ від 13.07.2017 року, власнику транспортного засобу Міцубісі д.н.з. [NUMBER] завдано матеріальну шкоду в розмірі 86 994, 19 гривень. З огляду на вказані обставини, позивач просить позов задовольнити. Представник Позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved