Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з цим позовом і просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] вартість частки в спільних грошових коштах подружжя в сумі 756000 грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. На обґрунтування позову повідомив, що він на підставі довіреності представляє інтереси [PERSON], який є його рідним братом. З 24 лютого 2001 року по 28 жовтня 2014 року [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому нажили спільне майно подружжя у вигляді грошових коштів в сумі 70000 доларів США, з яких частка відповідачки складає 22000 доларів США, а частка [PERSON] 48000 доларів США, що становить 756000 грн. 28.01.2012 року [PERSON] передав відповідачці спільно нажиті заощадження в сумі 70000 доларів США, - для утримання дітей та придбання житла у Вінницькій області. Про отримання коштів була складена відповідна розписка, яка особисто підписана відповідачкою та свідками [PERSON] та [PERSON] Отримавши кошти, відповідачка до цього часу житло не придбала, на пропозицію розділити передані їй кошти в сумі 70000 доларів США, відповідачка відповіла відмовою. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідачка позов не визнала, просила суд відмовити в його задоволенні. На обгрунтування своїх заперечень проти позову повідомила, що вона ніяких грошей у позивача не брала. Гроші від продажу квартири до цього часу знаходяться в позивача, який особисто обіцяв привезти гроші, але до цього часу це не зробив. Дійсно 28.01.2012 року вона знаходилась в м.\~Муравленко Російської Федерації, але ніяку розписку про отримання грошей від позивача вона не підписувала, свідки, які зазанчені в розписці, їй взагалі не відомі. Дослідивши докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, №\~11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Пункт 24 вищевказаної Постанови вказує, що до складу майна, яке підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні позивачем та його представником не надано суду жодних доказів про передачу [PERSON] відповідачці спільного майна подружжя - грошових коштів у сумі 70000 доларів США, а також про перебування даних коштів у відповідачки на момент розгляду справи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повністю підтевердив покази відповідачки. Показав, що 28.01.2012 року він постійно знаходився біля відповідачки в квартирі в м. Муравленко Російської Федерації. В цей день відповідачка грошей від [PERSON] не отримувала, будь-яких розписок про отримання грошей від останнього, вона не підписувала. Покладена [PERSON] в основу своїх позовних вимог розписка про передачу грошових коштів [PERSON] у сумі 70000 доларів США, яка була надана суду, не може бути визнана належним доказом будь-яких фактів, оскільки за своїм видом та формою не передбачена нормативно-правовими актами, а отже її існування не створює будь-яких правових наслідків. Крім того, висновком експерта від 04.09.2015 року за № 1132/1133/15-21 встановлено, що підпис у даній розписці виконаний не відповідачкою [PERSON] Проаналізувавши встановлені вище обставини та приведені норми закону, суд робить висновок про відсутність у відповідачки на момент розгляду справи предмету спірних правовідносин спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] у виді грошових коштів. За таких обставин суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. У відповідності до ст.ст. 84, 88 ЦПК України з позивача підлягають стягненню на користь відповідача документально підтверджені витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 5846 грн. 40 коп. На підставі ст. ст. 60, 61, 69 СК України,

Outcome: approved