Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» звернулось до суду з позовом про визнання інформації недостовірною, захист ділової репутації та відшкодування немайнової (моральної) шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року на телеканалі ZIK в сюжеті суспільно-політичного проекту «Рада. Версія 8.0» під назвою «[INFO]» було викладено, зокрема, таку інформацію стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ»: - «технічна документація була якимось дивним чином продана за 2000 гривень компанії КРТ»; - « .. компанія КРТ не мала обладнання необхідного для випуску, тому це скріплення просто банально закупалося у нас, але під виглядом виробництва скріплення КРТ продавалося на Укрзалізницю»; - «в лютому 2013 року Укрзалізницею були ініційовані лабораторні випробування проміжного скріплення, зібраного з елементів скріплення типу КПП-1 та КПП-5. Наша клема дає більше притиснення рейки до шпали»; - «враховуючи те, що по якості продукція у нього гірша і це підтверджується лабораторними дослідженнями, то я думаю технології там застарілі і сам процес виробництва не дає можливість отримати належну якість»; - «…під шумок закупівлі гумовотехнічних виробів закупили скріплення на 70 з гаком мільйонів… Ну так вийшло, ну вкрали 30 млн., ну що тут такого»; - «всі розуміють, що та ціна, по якій закуповується Укрзалізницею ці скріплення - це надто завищена ціна…проводилось суцільне розкрадання Укрзалізниці». а також в мережі Інтернет на веб-сайті www.zik.ua розміщено статтю під заголовком «[INFO]», в якій було викладено, зокрема, таку інформацію стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ»: - «технічна документація була якимось дивним чином продана за 2000 гривень компанії КРТ»; - « .. компанія КРТ не мала обладнання необхідного для випуску, тому це скріплення просто банально закупалося у нас, але під виглядом виробництва скріплення КРТ продавалося на Укрзалізницю»; - «в лютому 2013 року Укрзалізницею були ініційовані лабораторні випробування проміжного скріплення, зібраного з елементів скріплення типу КПП-1 та КПП-5. Наша клема дає більше притиснення рейки до шпали»; - «…під шумок закупівлі гумовотехнічних виробів закупили скріплення на 70 з гаком мільйонів..»; - «всі розуміють, що та ціна, по якій закуповується Укрзалізницею ці скріплення - це надто завищена ціна…проводилось суцільне розкрадання Укрзалізниці». Зазначену інформацію позивач вважає недостовірною, у зв'язку з чим просить визнати вищевказану інформацію недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ», зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація» листів щодо недостовірності поширеної ним інформації, стягнути з відповідачів солідарно 2 000 000, 00 грн. моральної (немайнової) шкоди. Позивач зазначає, що вищевказана інформація є недостовірною з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» не купувало у конструкторського бюро Укрзалізниці технічну документацію ТОВ «АТ Механіка» на виготовлення клем, ТОВ «Корпорація КРТ» не закуповувало скріплення у ТОВ «АТ Механіка» та не поставляло його під виглядом скріплення ТОВ «Корпорація КРТ» на Укрзалізницю, відсутні лабораторні випробовування, які б доводили те, що продукція ТОВ «Корпорація КРТ» гірша ніж продукція ТОВ «АТ Механіка», ТОВ «Корпорація КРТ» не здійснювала крадіжку 30 млн. під час проведення закупівель та не здійснює розкрадання Укрзалізниці. Позивач вказує, що вищевказана інформація ганьбить його ділову репутацію та підлягає спростуванню з огляду на те, що розміщення в мережі Інтернет такої інформації створює у необмеженої кількості осіб уявлення про те, що діяльність позивача носить негативний характер, пов'язана з поставкою неякісної продукції, здійсненням незаконної діяльності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав виходячи з викладених у позові підстав, обґрунтувавши поясненнями, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав письмові заперечення проти позову, в яких заперечував проти позовних вимог в повному обсязі і просив суд залишити їх без задоволення. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, прийнявши до уваги письмові заперечення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 91 Цивільного кодексу України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Стаття 94 Цивільного кодексу України встановлює право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Згідно із ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законі інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Позивачем визначено як відповідача автора відповідного інформаційного матеріалу - [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Механіка». Судом встановлено, що відповідно даних веб-сайту www.zik.ua, розміщених у вільному доступі, інформація цього сайту є інтелектуальною власністю ТОВ «Західна інформаційна корпорація»; телеканал ZIK юридично зареєстрований як ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ», зазначені юридичні особи залучені судом в процесуальному статусі третіх осіб. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] [INFO] року на телеканалі ZIK в сюжеті суспільно-політичного проекту «Рада. Версія 8.0» та на веб-сайті www.zik.ua у матеріалі під назвою «[INFO]» поширена наступна інформація: - «технічна документація була якимось дивним чином продана за 2000 гривень компанії КРТ»; - « .. компанія КРТ не мала обладнання необхідного для випуску, тому це скріплення просто банально закупалося у нас, але під виглядом виробництва скріплення КРТ продавалося на Укрзалізницю»; - «в лютому 2013 року Укрзалізницею були ініційовані лабораторні випробування проміжного скріплення, зібраного з елементів скріплення типу КПП-1 та КПП-5. Наша клема дає більше притиснення рейки до шпали»; - «…під шумок закупівлі гумовотехнічних виробів закупили скріплення на 70 з гаком мільйонів..»; - «всі розуміють, що та ціна, по якій закуповується Укрзалізницею ці скріплення - це надто завищена ціна…проводилось суцільне розкрадання Укрзалізниці». Вказана інформація поширена розміщена за адресою: [NUMBER] відтак, є доступною необмеженому колу осіб. За змістом поширеної інформації, суд приходить до висновку, що «компанія КРТ» ототожнюється з Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ». Твердження Відповідача, що його висловлювання не стосуються Позивача спростовуються листом [PERSON] до третіх осіб щодо спростування інформації, де вказано, що Відповідач розповідав саме про ТОВ «Корпорація КРТ», письмовими запереченнями [PERSON], в яких здійснено посилання процедуру закупівлі (оголошення від 27.05.2014р., № 125327) за наслідками якої на Укрзалізницю поставлялася продукція ТОВ «Корпорація КРТ». Таким чином, поширена щодо «компанії КРТ» інформація є інформацією стосовно Позивача. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). За змістом поширеної інформації господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» пов'язується з діяльністю народних депутатів України [PERSON] та [PERSON]. Згідно із ст. 140 Цивільного кодексу України, товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом. Судом встановлено, що відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Корпорація КРТ», [PERSON], [PERSON] не є учасником (засновником) позивача. Під час дослідження відеозапису та матеріалу «Через діяльність братів [PERSON] рух Укрзалізницею є небезпечним» встановлено, що після слів журналіста «….брати [PERSON] придбали у конструкторського бюро Укрзалізниці технічну документацію «АТ Механіки» на виготовлення клем. Оборудка була вкрай підозрілою» Відповідач висловився наступним чином: «технічна документація була якимось дивним чином продана за 2000 гривень компанії КРТ». У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували те, що технічна документація (технічні умови) на виготовлення клем ТОВ «АТ «Механіка» була продана конструкторським бюро Укрзалізниці Позивачу за 2000 грн. Згідно з технічними умовами ТУ У 35.2-30268559-049:2007 ТОВ «Корпорація КРТ» є власником технічної документації на клему пружну типу КП-5 проміжного скріплення типу КПП-5. Доказів незаконності набуття прав на зазначену технічну документацію відповідачами не надано. При цьому суд також враховує лист Відповідача, спрямований ТОВ «Західна інформаційна корпорація» та ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ», згідно з яким визнає недостовірною та просить спростувати інформацію «….брати [PERSON] придбали у конструкторського бюро Укрзалізниці технічну документацію «АТ Механіки». Щодо твердження Відповідача, що « .. компанія КРТ не мала обладнання необхідного для випуску, тому це скріплення просто банально закупалося у нас (ТОВ «АТ Механіка»), але під виглядом виробництва скріплення КРТ продавалося на Укрзалізницю». Матеріали справи не містять доказів придбання скріплення ТОВ «Корпорація КРТ» у ТОВ «АТ Механіка» та подальшого його продажу «під виглядом скріплення КРТ» на Укрзалізницю. Заперечення Відповідача не підтверджують достовірність зазначеного твердження. Щодо наступних висловлювань Відповідача: «в лютому 2013 року Укрзалізницею були ініційовані лабораторні випробування проміжного скріплення, зібраного з елементів скріплення типу КПП-1 та КПП-5. Наша клема дає більше притиснення рейки до шпали»; «враховуючи те, що по якості продукція у нього (в сторону позивача, прим.) гірша і це підтверджується лабораторними дослідженнями, то я думаю технології там застарілі і сам процес виробництва не дає можливість отримати належну якість». Поняття неякісної продукції визначені у Законі України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» від 14.01.2000 № 1393-XIV. Вимоги щодо якості продукції визначені ст.ст.673,674 Цивільного кодексу України, згідно з якими «якість» - це сукупність характеристик товару, що стосуються його здатності задовольняти встановлені і передбачені потреби». Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Якість товару визначається шляхом вказівки на нормативні документи із стандартизації або показників якості (кількісних характеристик товару, надійності, безпеки, енергоспоживання, ергономічних, екологічних, естетичних та ін.), яким повинен відповідати товар. Відповідачем не надано доказів того, що скріплення та його елементи, які виготовляються позивачем не відповідають нормативно-технічній документації (технічні умови ТУ У 35.2-30268559-118:2009, ТУ У 35.2-30268559-049:2007, ТУ У 35.2-30268559-080:2007, ТУ У 35.2-30268559-049:2007) та іншим нормативним документам, що підтверджують їх якість та безпеку (сертифікати відповідності, паспорти якості), або є «гіршими» порівняно з характеристиками елементів скріплень, які виготовляються ТОВ «АТ «Механіка». Докази, що підтверджують «гіршу якість», використання «застарілих технологій» та «неможливість отримати належну якість» скріплення та його елементів, виробником яких є позивач та які постачаються (постачалися) Укрзалізниці позивачем Відповідачем не надані та в матеріалах справи відсутні. Посилання Відповідача на протокол лабораторних випробувань від 26.02.2013 року не приймається до уваги з огляду на те, що судовими рішеннями та матеріалами справи № 826/11074/14 встановлено відсутність підтверджених даних про проведення випробувань 26.02.2013 року та походження протоколу від 26.02.2013 року. Так, Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року по справі № 826/11074/14 встановлено, що Національним агентством з акредитації України та за результатами перевірки, визнані не чинними і такими, що не підлягають оцінці результати лабораторних випробувань, зафіксовані у протоколі № 50-1/К-13 від 15.03.2013 р. , а не від 26.02.2013 року як зазначає ТОВ «АТ «Механіка», у зв'язку з тим, що: ●«контрольні випробування здійснено згідно методів, що відсутні у галузі акредитації (додаток до атестата акредитації Випробувального центру №2Н115 від 24.12.2010 р.) та на які дія атестата акредитації не поширюється»; ●«методика, передбачена «Програмою і методикою лабораторних випробувань У 5054.00.000 ПМ-Л», за якою здійснено випробування, відсутня в галузі акредитації ВЦ «НВЦ «Надійність» ●«результати випробувань стосуються тільки зразків, які надавались та випробувались, дані таких випробувань не можуть використовуватись для сертифікації продукції залізничного призначення»; ●«відбір зразків здійснювався відповідно до нечинного в Україні ДСТУ ISO/IEC 17025:2001, який не регламентує процедуру відбору зразків та їх ідентифікацію» та ін. Матеріалами справи підтверджується, що протокол лабораторних випробувань № 50-1/К-13 від 15.03.2013 р. є нечинним, відтак документальні підтвердження лабораторних випробувань, які б доводили те, що продукція ТОВ «Корпорація КРТ» гірша ніж продукція ТОВ «АТ Механіка», притиснення клеми ТОВ «АИТ Механіка» в порівнянні з клемою ТОВ «Корпорація КРТ» є більшою, відсутні. Щодо висловлювання Відповідача «…під шумок закупівлі гумовотехнічних виробів закупили скріплення на 70 з гаком мільйонів… Ну так вийшло, ну вкрали 30 млн., ну що тут такого». У судовому засіданні та в письмових запереченнях Відповідач підтвердив, що говорячи про закупівлю «гумово-технічних виробів» у поширеній інформації, веде мову про процедуру відкритих торгів, яка проведена в 2014 році Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» (оголошення про проведення процедури закупівлі від 27.05.2014р., № 125327, «Вісник державних закупівель» № 9). Переможцем зазначеної процедури закупівлі по лотам № 4, 5, 7 визнано ТОВ «Експозиція», яке запропонувало до постачання скріплення рейкові типу КПП-5 виробництва ТОВ «Корпорація КРТ» . Твердження Відповідача про крадіжку 30 млн.грн. під час проведення зазначеної процедури закупівлі не підтверджені належними та допустими доказами на підтвердження дійсності цих висловлювань, зокрема докази щодо притягнення посадових осіб Позивача до відповідальності за крадіжку 30 млн. грн. суду не надані. Також ці твердження Відповідача спростовується судовими рішеннями у справі № 910/20537/14, якими встановлена законність проведення процедури закупівлі. Залучений до матеріалів справи висновок уповноваженого органу в сфері державних закупівель № 3303-06/33660-07 від 29.09.2014 року не приймається судом до уваги, оскільки оцінювався судами під час вирішення справи № 910/20537/14. Щодо твердження Відповідача «всі розуміють, що та ціна, по якій закуповується Укрзалізницею ці скріплення - це надто завищена ціна…проводилось суцільне розкрадання Укрзалізниці». Документально доведених фактів встановлення Позивачем «надто завищеної ціни», причетності ТОВ «Корпорація КРТ» до розкрадання Укрзалізниці Відповідачем не наведено. При цьому суд звертає увагу на те, що Укрзалізниця (ПАТ «Укрзалізниця») здійснює закупівлю продукції шляхом проведення конкурсних процедур закупівлі згідно із Законом України «Про здійснення державних закупівель», що передбачає укладення договорів на закупівлю з учасником, який запропонував найбільш економічно вигідну ціну товару. Отже, суд приходить до висновку, що поширена відповідачем [INFO] року на телеканалі ZIK та на веб-сайті www.zik.ua в сюжеті та матеріалі під назвою «[INFO]» інформація не відповідає дійсності, не підтверджується належними доказами та є недостовірною. За визначенням п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Суд погоджується з доводами позивача, що звинувачення ТОВ «Корпорація КРТ» у виробництві та постачанні неякісної продукції, здійсненні діяльності, що суперечить вимогам чинного законодавства та інтересам суспільства, носить протиправний характер, пов'язана із кримінальними правопорушеннями та укладенням незаконних, сумнівних угод завдає шкоди діловій репутації позивача та ганьбить її. Суд вважає обгрунтованою думку позивача, що внаслідок поширення спірної інформації до необмеженого кола осіб доведено недостовірну інформацію про те, що діяльність Позивача носить негативний характер, ймовірно пов'язана з порушеннями закону. При вирішення питання щодо стягнення моральної (немайнової) шкоди суд враховує наявні в матеріалах справи докази обізнаності Відповідачів про недостовірність поширеної ними інформації, яка спростовується рішенням Антимонопольного комітету України № 657-р/пк-ск від 07.05.2015р., судовими рішеннями по справі № 910/20537/14, рішення АМК від 11.07.2014 р. №762-р/пк-ск, справі № 826/10475/14, участь у яких брав відповідач. Також суд бере до уваги неодноразовий характер поширення відповідачем негативної та недостовірної інформації щодо ТОВ «Корпорація КРТ»: інтерв'ю газеті «Експрес», опублікованому під назвою «Попутники Порошенка гребуть по-старому» (№ 53 (8209) 16 -23 липня 2015 року), висловлювання у випусках програми «Наші гроші» № 48 від 21.10.2014 р., № 55 від 09.12.2014 р., № 83 від 30.06.2015 р., яка оспорювалась позивачем у відкритих листах ТОВ «Корпорація КРТ» №1 та № 2, листах № 30/03-04 від 30.03.2015 р., № 24/07-01 від 24.07.2015 р., № 28/09-08 від 28.09.2015 р. Тобто поширення недостовірної, негативної інформації щодо позивача носить систематичний характер з приводу одних і тих же обставин діяльності позивача. За твердженням Позивача внаслідок поширення недостовірної інформації про Позивача, що принижує ділову репутацію, спрямована на зниження престижу та підрив довіри до її діяльності, позивачеві було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 2 000 000,00 грн., що підлягають солідарному стягненню з Відповідачів. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлене право кожної особи на захист цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на звернення до суду за таким захистом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Згідно із ст. 277 Цивільного кодексу України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Як визначено статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved