Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] На момент подання позову позивачка зареєстрована як внутрішньо переміщеної особи Позивачка, [PERSON] зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею зареєстровані малолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. За час шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON] Починаючи з 10.09.2015 року сторони проживають окремо. Позивачка зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України для відвідування її батьків, дідуся та бабусі дитини позивачки. Відповідач відмовляється надавати такий дозвіл. У зв'язку з цим позивачка просить суд надати дозвіл малолітньому [PERSON] на тимчасові в'їзди/виїзди за межі України до Російської Федерації та на тимчасово окуповану територію України (зону проведення АТО) з обов'язковим поверненням на територію України строком на 3 роки у супроводі його матері, [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], [INFO], а також надати дозвіл на виготовлення проїзних документів. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, у позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував, посилаючись на те, що виїзд за межі України та на тимчасово окуповану територію України суперечить інтересам дитини, на цій території дитини може зазнати негативного інформаційного впливу з боку батьків позивачки. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно копії паспорту громадянина України позивачка, [PERSON] народилася [INFO] в місті Луганську (а.с. 8-9), Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15 березня 2013 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції [PERSON] народився [INFO]. Його батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 13 червня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 червня 2009 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Позивачка, [PERSON] зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею зареєстровані малолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Згідност.150 ч.2 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно дост.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян в Україну"оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Доводи відповідача суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем на підтвердження своїх доводів не надано жодних доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved