Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач, кредитна спілка «КС Еталон», звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 08 липня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1273-Б. Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит в розмірі 145\~000,00 грн. під 36% річних строком на шістдесят місяців, тобто до 08 липня 2018 року. Між сторонами було укладено графік проплати, що є невідємною частиною договору, відповідно до якого проплата встановлювалась щомісячно у встановлені дні. Згідно п. 2.3. Кредитного договору, обчислення строку надання кредиту, нарахування відсотків по Договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Згідно п. 3.1. Кредитного договору, плата за користування кредитом (відсотки) нараховується на фактичний залишок заборгованості за кредитом. У відповідності до п. 8.2. Кредитного договору, у випадку створення простроченої заборгованості більше ніж за один місяць по сплаті основної суми кредиту та/або відсотків по кредиту, Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за Договором повністю та відсотки за користування ним за весь термін, передбачений п. 2.1. Договору. З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за Кредитним договором № 1273-Б було укладено Договір іпотеки № 1760 від 08.07.2013 року між Кредитною спілкою «КС Еталон» та [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), який являється майновим поручителем [PERSON]. Предметом Договору іпотеки квартири згідно з п. 1. Договору іпотеки є передання в іпотеку Іпотекодавцем Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: двохкімнатна квартирамісце знаходження застави: [ADDRESS]; загальна площа 48,1 кв.м., житлова площа 26,9 кв.м., кухні пл. - 7,4 кв.м., ванної кімнати пл. - 2,0 кв.м., туалету пл. - 1,0 кв.м., передньої пл. - 4,2 кв.м., коридору пл. - 3,7кв.м., вбудованої шафи пл. - 0,6 кв.м., кладової пл. - 0,6 кв.м., балконів пл. - 0,8 кв.м. та 0,9 кв.м. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження та у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦКУ зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. [PERSON], з часу заключення договору лише декілька разів проплатив по кредитному зобов'язанню, а на даний час взагалі припинив погашати заборгованість, чим порушив п. п. 2.1., 3.2. Кредитного договору № 1273-Б. Оскільки, обставина прострочення з повернення частин кредиту за п. 3.2 Кредитного договору - настала, то у відповідності до ч.І ст. 212 ЦКУ, як попередньо обумовлену зміну умов виконання зобовязання, кредитодавцем нараховано проценти виходячи із фактичної кількості днів користування простроченими кредитними коштами у відповідності до положень ч.2 ст. 625 ЦКУ та п. 9.3 Кредитного договору, за подвоєною процентною ставкою, тобто в розмірі 72% річних в частині прострочення, тобто - 36% річних (фіксована ставка процентів за кредитом) + 36% річних (проценти за порушення грошового зобов'язання зі сторони боржника, як відповідальність згідно ч.2 ст.625 ЦКУ). В результаті чого у відповідності до п.9.3. Кредитного договору № 1273-Б за прострочення по сплаті боргу, та недотримання графіка проплати [PERSON] було застосована відповідальність за неналежне виконання грошового зобов'язання, у вигляді подвоєної відсоткової ставки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 33, 39, 41 Закону України Про іпотеку та п.п.15.2.1., 15.2.2. Договору іпотеки № 1760 від 08.07.2013р. визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: Іпотекодержатель може безпосередньо звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на Предмет іпотеки та його реалізацію, шляхом продажу Предмета іпотеки з публічних торгів. Через неможливість реалізувати права Іпотекодержателя за відсутності ключів від квартири, існують усі підстави для їх витребування у Іпотекодавця та предачі Позивачу. Крім того, мешканці спірної квартири чинять перешкоду у доступі до предмету іпотеки, використовуючи квартиру для проживання, що є порушенням та обмеженням прав Іпотекодержателя. Позивач просить суд звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1273-Б від 08.07.2013 року у розмірі 305 245, 00 грн., з яких 123055 грн. - залишок по тілу кредиту, 182 190 грн. - проценти за фіксованою ставкою 36% річних, на предмет іпотеки - двохкімнатної квартира - місце знаходження застави: [ADDRESS]; загальна площа 48,1 кв.м., житлова площа 26,9 кв.м., кухні пл. - 7,4 кв.м., ванної кімнати пл. - 2,0 кв.м., туалету пл. - 1,0 кв.м., передньої пл. - 4,2 кв.м., коридору пл. - 3,7кв.м., вбудованої шафи пл. - 0,6 кв.м., кладової пл. - 0,6 кв.м., балконів пл. - 0,8 кв.м. та 0,9 кв.м., яка є власністью [PERSON], [INFO],(ІПН: [NUMBER]), прож. в [INFO], б. 9/1, кв. 41, на підставі Договору іпотеки №1760 від 08.07.2013 року, із застосуванням способу реалізації предмета іпотеки, а саме шляхом продажу предмета іпотеки з публічних торгів, у межах процедури виконавчого провадження. Стягнути з [PERSON], [INFO] (ІПН: [NUMBER]) заборгованість за Кредитним договором №1273-Б від 08.07.2013 року, у вигляді відповідальності за неналежне виконання грошового зобов'язання в сумі 183 267 грн. 64 коп. Виселити [PERSON] з квартири, яка є предметом іпотеки. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] звернувся до суду із позовом до кредитної спілки « КС Еталон», треті особи: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], служба у справах дітей Хмельницької міської ради, [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, де вказує, що дійсно, 8 липня 2013 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «КС Еталон» був укладений кредитний договір № 1273-Б. Відповідно до п. 1.1 Договору, Кредитодавець надав [PERSON] кредит в сумі 145 000,00 грн. строком на 60 місяців, а саме відповідно до п. 2.1. з 8 липня 2013 року по 8 липня 2018 року. З метою своєчасного повернення кредиту, відповідно до п. 4.1 договору кредиту, передбачено укладання договору іпотеки. Для забезпечення виконання зобов'язання 08 липня 2013 року між Кредитною спілкою «КС Еталон» та [PERSON] був укладений договір іпотеки квартири [ADDRESS]. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1760 та накладено заборону на нерухоме майно, яку зареєстровано нотаріусом в реєстрі за № 1761. Квартира що передана в іпотеку була придбана за договором купівлі продажу 08 грудня 2011 року під час перебування у шлюбі який зареєстрований 12.07.2008 року. За час перебування у шлюбі у відповідача-позивача [PERSON] з дружиною [PERSON] народилося двоє дітей , які з моменту народження проживають з ними у спільній квартирі. Позивач вказує, що договір іпотеки укладено з грубим порушенням норм діючих законів, а тому підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч. 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи не працездатних дітей. Відповідно до ч. З ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснюі. зти поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. На момент укладання договору іпотеки від 08 липня 2013 року, [PERSON] являвся батьком двох дітей , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON], [INFO] про що свідчать свідоцтва про народження серії 1-БВ № 085229 та 1-БВ № 090564. Крім того при отриманні згоди від дружини [PERSON] на укладання договору іпотеки також надавалися копії її паспорта, де стоїть відмітка про наявність двох дітей. Однак в порушення вище згаданих норм закону, ніяких дозволів від органів опіки та піклування на укладання договорів з нерухомістю що підлягають нотаріальному посвідченню не вимагали. [PERSON] вказує в своїй позовній заяві, що недійсність правочину прямо передбачено нормами закону. Просить визнати договір іпотеки від 08 липня 2013 року посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1760, що укладений між кредитною спілкою «КС Еталон» та [PERSON] квартири [ADDRESS], недійсним та скасувати заборону що накладена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] квартири [ADDRESS] та зареєстрована в реєстрі за № 1761. Ухвалою суду від 25 серпня 2016 року дана позовна заява було обєднана в одне провадження із первинним позовом. В судовому засіданні представник позивача-відповідача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, проти зустрічного позову заперечила в повному обсязі. Представник відповідачів-позивача [PERSON], [PERSON], третьої особи [PERSON] проти первинного позову заперечив в повному обсязі, зустрічний підтимав в повному обсязі, з підстав зазначених в позові. Представник третьої особи служби у справах дітей Хмельницької міської ради проти первинного позову заперечив, зустрічний підтримав в повному обсязі. Третя особа, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первиння позовна заява підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Згідно ч.І ст. 33 Закону України Про іпотеку, в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Згідно ч.І ст.12 Закону України Про іпотеку, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відтак, у відповідності до абз. 1 п. 15. Договору іпотеки, в разі невиконання [PERSON] в строк до 08.07.2018 року зобов'язання за Основним договором, сторони домовилися про те, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки та його реалізацію в разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов цього Договору. Відповідно до вимог ст. 1048. ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Ст. 1049 ЦК України говорить про те, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, одним із видів застави є іпотека застава нерухомого майна. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 590 ч.2 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" Відповідно до ч. 6 ст. 203 Цивільного кодексу України , правочин , що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх , неповнолітні* чи не працездатних дітей. Відповідно до ч. З ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснюі. зти поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти- члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочи,нів щодо нерухомого майна. Не припустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів що до жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами ,які їх замінюють, житлових праь та інтересів дітей. Для вчинення будь-яких правочинів що до нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів що до нерухомого майна, яке належить дітям. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки і піклування поміж іншого вчиняти такі правочини щодо її майнових прав, як укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Відповідно до ч.І ст. 405 члени сімї власника житла , які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до Ст. З Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що 08 липня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1273-Б. Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит в розмірі 145\~000,00 грн. під 36% річних строком на шістдесят місяців, тобто до 08 липня 2018 року. Між сторонами було укладено графік проплати, що є невідємною частиною договору, відповідно до якого проплата встановлювалась щомісячно у встановлені дні. Дані факти обєктивно підтверджені копією даного договору, що міститься в матеріалах справи. З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за Кредитним договором № 1273-Б було укладено Договір іпотеки № 1760 від 08.07.2013 року між Кредитною спілкою «КС Еталон» та [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), який являється майновим поручителем [PERSON]. Копія договору наявна в матеріалах справи. Предметом Договору іпотеки квартири згідно з п. 1. Договору іпотеки є передання в іпотеку Іпотекодавцем Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Кредитна спілка виконала взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Зобовязання [PERSON] за кредитним договором не виконав належним чином. Станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, що підтверджує розрахунок заборгованості, яка не спростована відповідачем. Відповідно до ст.ст. 33, 39, 41 Закону України Про іпотеку та п.п.15.2.1., 15.2.2. Договору іпотеки № 1760 від 08.07.2013р. визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: Іпотекодержатель може безпосередньо звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на Предмет іпотеки та його реалізацію, шляхом продажу Предмета іпотеки з публічних торгів. Таким чином, існують всі підстави для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу Предмета іпотеки з публічних торгів, у межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного суду України № 6-3005цс як зазначено у частинах другій четвертій статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, що передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування. Передбачене статтею 177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору. Підставою позовних вимог про визнання договору іпотеки недійсним відповідач-позивач зазначає факт відсутності дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору, проте не посилається на факти порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову про визнання недійсним іпотечного договору, укладеному [PERSON], оскільки його укладення хоч і відбулося без попереднього дозволу органу опіки та піклування, проте не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права малолітніх осіб на користування житлом. Відповідно до висновків постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-1055цс15 від 27.01.2016 року суд має враховувати, що на момент укладення оспорюваного договору відповідно до довідки № 909 від 08 липня 2013 року, виданою ДП Б/У КЕВ Хмельницького, що наявна в матеріалах справи, у квартирі [ADDRESS] ніхто не був прописаний, що заперечує наявність у дитини права на користування даним житловим приміщенням. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 23.07.2008 року встановлено, що право користування майном члена сімї власника житла повязано з моментом здійснення реєстрації за місцем проживання особи. Тому твердження відповідача- позивача про те, щоприватний нотаріус під час посвідчення даного договору знав, що в зазначеній квартирі проживають малолітні діти суд сприймає критично, так як відповідач- позивач сам надав довідку про склад сімї за № 909 від 08 липня 2013 року, де зазначено, що [PERSON] у квартирі №44 во вул. Довженко 5/1 у м. Хмельницькому не прописаний і його сімя складається з 0 чоловік. За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що слід звернути стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1273-Б від 08.07.2013 року у розмірі 305 245, 00 грн., з яких 123 055 грн. - залишок по тілу кредиту, 182 190 грн. - проценти за фіксованою ставкою 36% річних, на предмет іпотеки - двохкімнатної квартири - місце знаходження застави:[ADDRESS]; загальна площа 48,1 кв.м., житлова площа 26,9 кв.м., кухні пл. - 7,4 кв.м., ванної кімнати пл. - 2,0 кв.м., туалету пл. - 1,0 кв.м., передньої пл. - 4,2 кв.м., коридору пл. - 3,7кв.м., вбудованої шафи пл. - 0,6 кв.м., кладової пл. - 0,6 кв.м., балконів пл. - 0,8 кв.м. та 0,9 кв.м., яка є власністю [PERSON], [INFO],(ІПН: [NUMBER]), прож. в [INFO], б. 9/1, кв. 41, на підставі Договору іпотеки №1760 від 08.07.2013 року, із застосуванням способу реалізації предмета іпотеки, а саме шляхом продажу предмета іпотеки з публічних торгів, у межах процедури виконавчого провадження. Стягнути з [PERSON], [INFO] (ІПН: [NUMBER]) заборгованість за Кредитним договором №1273-Б від 08.07.2013 року, у вигляді відповідальності за неналежне виконання грошового зобов'язання в сумі 183 267 грн. 64 коп. Виселити [PERSON] з квартири, яка є предметом іпотеки. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь кредитної спілки «КС Еталон» судовий збір в сумі 7329, 19 грн. Стягнути з [PERSON] на користь кредитної спілки «КС Еталон» судовий збір в сумі 1378 грн. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до кредитної спілки « КС Еталон», треті особи: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], служба у справах дітей Хмельницької міської ради, [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним залишити без задоволення.

Outcome: approved