Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

У липні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій заявник вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2007 р., внаслідок якого мають неповнолітніх дітей. Оскільки подружжя проживає окремо, діти повністю знаходяться на утриманні позивача, а [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Тому [PERSON] змушена звернутися з даним позовом до суду. Посилаючись на ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття синів [PERSON] і [PERSON]. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається із заяви: позивача [PERSON] від 17.07.2014 р., вона просить суд розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю; відповідача [PERSON] від 15.07.2014 р., він визнав позов повністю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких підстав. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 - при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 України зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з наданих сторонами доказів, вони із 16.01.2007 р. перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського РУЮ Кіровоградської області з [PERSON] не проводяться стягнення аліментів у передбаченому законом порядку. За довідкою Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області неповнолітні перебувають на утриманні позивача. Із довідки РТМО «Новомиргородське» витікає, що діти мають задовільний стан здоров'я. Згідно із вимогами Сімейного кодексу України: ст. 180 - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 192 - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач, не дивлячись на свій батьківський обов'язок, участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку у зазначеному позивачем розмірі. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дружини; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Тому позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 243,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved