Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просить суд усунути перешкоди в користуванні належною їй власністю (47/100 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ) шляхом зобов`язання [PERSON] , [INFO] , знести бетонну огорожу разом із стовпчиками, висотою близько 2,0 метрів, яка була встановлена нею 05 квітня 2019 року у будинковолодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідачки на її користь документально підтверджені судові витрати, а саме витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги адвокатом. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником 47/100 частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . У власність [PERSON] та [PERSON] в рівних частках перейшло 53/100 частки даного житлового будинку. 28.10.2010 на ім`я [PERSON] , як іншого співвласника 53/100 частки житлового будинку, виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0719 га, кадастровий номер 3224410100:01:039:0023, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а 27.12.2012 - на ім`я позивачки виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0582 га, кадастровий номер 3224410100:01:039:0031. У подальшому, зазначені державні акти рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.10.2014 у справі № 379/372/14-ц, визнані недійсними та скасовані. Після цього, 05.04.2019 відповідачка [PERSON] , не будучи власником (співвласником) частки житлового будинку самовільно встановила бетонну огорожу, висотою близько 2,0 м, на місці існуючої огорожі таким чином, що близько 0,8 м земельної ділянки було зміщено (зменшено) в сторону належної їй (позивачці) частки будинковолодіння, цим самим створивши їй чим самим створивши штучні обмеження щодо доступу до належної 47/100 частки житлового будинку. Звернення позивачки до місцевої ради та органу поліції з приводу даного конфлікту результатів не дали, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. У поданому відзиві на позовну заяву відповідачка зазначає, що нею не вносились будь-які зміни у архітектурну частину будинку. Таким чином, посилання позивача щодо перешкод в користуванні належній їй власності (частині житлового будинку) є безпідставними. Зазначає, що встановлення нею паркану на межі земельних ділянок не мають нічого спільного із наявним правом позивача користуватися належною їй частиною житлового будинку. Крім того, позивачем конкретно не визначено предмет спору, оскільки належні і допустимі докази, що підтверджують позовні вимоги позивача у матеріалах справи відсутні. У поданих поясненнях щодо позов, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача - Таращанської міської ради зазначає, що після набрання чинності рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.10.2014 року у справі № 379/372/14-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Таращанської міської ради Київської області, відділу Держземагенства у Таращанському районі Київської області про визнання недійсними рішень суб`єкта владних повноважень, визнання недійсним Державного акта про право власності на земельну ділянку, визнання недійсною його державну реєстрацію і про визнання припиненим права власності, вся земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] перейшла в комунальну власність територіальної громади м. Тараща Київської області. 05.04.2019 року [PERSON] , не будучи власником частки житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , самовільно, з порушенням вимог Земельного кодексу України встановила бетонну огорожу, висотою близько 2 м, на місці існуючої огорожі (металевої сітки з стовпчиками). Оскільки бетонна огорожа була зміщена в сторону частки домоволодіння, власником якої є [PERSON] , [PERSON] своїми діями створила штучні обмеження щодо доступу до належної [PERSON] частини житлового будинку, згідно договору купівлі-продажу від 07.11.2006 року. Такі незаконні дії [PERSON] є самовільним зайняттям земельної ділянки, відповідальність за що передбачена ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. [PERSON] звернулась з заявою до Таращанської міської ради, в якій просила направити за місцем свого проживання земельну комісію міської ради для вирішення конфлікту з [PERSON] , який полягає в самовільному встановленні останньою бетонної огорожі та захвату земельної ділянки для ведення городництва. Комісією міської ради в складі заступника міського голови та землевпорядника міської ради було здійснено виїзд до місця проживання [PERSON] та [PERSON] з метою встановлення обставин справи та надання відповідних рекомендацій. За результатами роботи комісії від 09.04.2019 року складено акт (копія акта знаходиться в матеріалах справи), яким рекомендовано [PERSON] , проживаючій по [ADDRESS] , з питань виявлених порушень з боку [PERSON] , яка не є співвласником цього житлового будинку, на підставі ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" звернутись до Таращанського відділення Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області. Крім того, 04.04.2019 року [PERSON] звернулась до міської ради з заявою про намір відновлення твердої межі для виготовлення права власності на їх земельну ділянку та повідомила, що 04.04.2019 року вона буде ставити огорожу. Дане звернення розглянуто міською радою та 05.04.2019 року заявниці надано відповідь про те, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та даний житловий будинок не має поділу на квартири. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.10.2014 року за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] було визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 196089 площею 0,0582 га і скасовано державну реєстрацію права власності на земельні ділянки по [ADDRESS] . Також [PERSON] було роз`яснено процедуру відновлення твердої межі в межах земельної ділянки садибної забудови по [ADDRESS] та попереджено про те, що будь які дії з її боку щодо відновлення твердої межі земельної ділянки, будуть визначені як порушення вимог чинного законодавства, оскільки дана особа не є співвласником житлового будинку по [ADDRESS] , а отже не має визначених чинним законодавством прав щодо вчинення будь яких дій по відношенню до майна, яке їй не належить. Даний факт підтверджується договором дарування частки житлового будинку від 28.06.2007 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Станом на 15.12.2020 року належним чином оформлених заяв про передачу у власність або в користування земельної ділянки по [ADDRESS] , від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до міської ради не надходило, відповідно даними особами не було оформлено права власності, права постійного користування чи право оренди земельної ділянки, що є предметом спору, у відповідності до вимог ст. 125 та ст. 126 Земельного кодексу України. Дана земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] належить до комунальної власності Таращанської міської ради, відтак, [PERSON] не має законних прав щодо використання, розпорядження, володіння даною земельною ділянкою, в тому числі вчиняти будь які дії щодо розпорядження даною земельною ділянкою, зокрема: встановлення бетонної огорожі без погодження з власником земельної ділянки Таращанською міською радою та співвласником нерухомого майна, яке знаходиться на даній земельній ділянці. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що вона придбала будинок. На той момент земельна ділянка була розділена металевою сіткою та стовпчиками. Рішенням Таращанського районного суду державні акти на земельні ділянки були визнані недійсними, і земельні ділянки перейшли у комунальну власність. Відповідачка встановила бетонні огорожу зі зміщенням. Таким чином, відповідачка порушила її права користування належною частиною будинку, оскільки вихід на горище залишився на стороні [PERSON] і позивачка не має доступу до комину груби, не може потрусити сажу. Позивачка звернулась до Таращанської міської ради. За результатами розгляду було складено акт і встановлено порушення земельного законодавства. Згоди на встановлення паркану позивачка не надавала. В іншій половині будинку зараз проживає [PERSON] , яка визнала факт встановлення нею паркану. Позивачка купила частину будинку у [PERSON] . Після купівлі паркан не переставляли, - до встановлення цього бетонного паркану. Представник позивачки - адвокат Науменко О.М. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що позов поданий до належного відповідача. Це підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] . До 05.04.2019 паркан не зміщувався. Діти відповідачки у вказаному будинку не проживають. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що паркан встановлений неправомірно, він закриває світло. При встановленні було допущене порушення утеплення кута будинку та ізоляції, через що тепер мокріють кути. Доступу до горища та комину нема. Білити стіну, протирати вікна - доступу нема. Тепер забиваються ринви. Бетонний паркан встановлено на іншому місці, тобто зі зміщенням в їх з дружиною сторону на 0.8 метра з однієї сторони та на 0,5 метра - з другої. У [PERSON] з [PERSON] земельну ділянку розділяла металева сіткою. [PERSON] не зверталась до нього з пропозицією разом переставити паркан. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача - Таращанської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи в силу ст. 128 ЦПК України повідомлений належно, про причини неявки до суду не повідомив, у поданих поясненнях щодо позову просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги позивачки підтримує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки до суду не повідомила. Представник відповідачки - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі та пояснила, що в 2006 році між [PERSON] та [PERSON] була укладена мирова угода, в якій вказані й параметри земельної ділянки, забору. На даний час [PERSON] є власником частини будинку, оскільки договір дарування розірваний 21.09.2019. Земельна ділянка також повернулась [PERSON] . [PERSON] перед встановленням огорожі зверталась у міську раду 04.04.2019, поліцію. Крім того, [PERSON] повідомляла чоловіка позивачки письмово, той відповів: «Що хочете, то й робіть». В акті відсутні підписи [PERSON] та [PERSON] . Існувало накладання земельних ділянок, тому були скасовані державні акти на землю. [PERSON] побудувала добудову у самої межі, поставлено гараж на відстані 1,5 метра від вікна. Паркан стоїть на тому самому місці, де і стояв попередній. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, неодноразово повідомлялися про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу 47/100 частини житлового будинку, посвідченого 07.11.2006 приватним нотаріусом Таращанського нотаріального округу Київської області Швець С.П., зареєстровано в реєстрі за № 3318, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації № 13031574 від 24.12.2006, позивачка є власником 47/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.17-19 т.1). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 108444697 від 20.12.2017, позивачка є власником 47/100 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку по [ADDRESS] , номер запису про право власності 24000052, дата та час державної реєстрації 13.12.2017 09:48:24, додаткові відомості: з конкретним користуванням: веранда 2-1 5,7 кв.м; прихожа 2-2 8,7 кв.м; житлові кімнати 2-3 6,8 кв.м, 2-4 8,4 кв.м, 2-8 14,6 кв.м; коридор 2-5 2,6 кв.м; кухня 2-6 10,4 кв.м; санвузол 2-7 2,0 кв.м; та такими господарськими будівлями та спорудами: сарай-літня кухня «Б-1»; погріб «Б/п»; вбиральня «Д-1», гараж (тимчасовий) «К-1» та огорожа 1/3 частина (а.с.20 т.1). Згідно договору дарування від 28.06.2007, посвідченого 28.06.2007 державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори Овраменко Л.В., зареєстровано в реєстрі за № 2083, [PERSON] передала у власність (подарувала) [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах кожному 53/100 частини житлового будинку [ADDRESS] та відповідні господарській будівлі та споруди (а.с.31 т.1). Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.10.2014 у справі № 379/372/14-ц, яке набрало законної сили 15.11.2014 (а.с.34-42 т.1): визнано недійсним рішення Таращанської міської ради Київської області за № 354- 27- V від 22 жовтня 2009 року в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га за адресою [ADDRESS] ; визнано недійсними пункти 4.1 та 4.2 рішення Тарашанської міської ради Київської області за № 330- 23- УІ від 25 вересня 2012 року «Про затвердження технічної документації по виготовленню Державних Актів на право власності на земельні ділянки громадянам» у частині, що стосується затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, яка у Додатку № 2 до цього рішення значиться під порядковим № 4, стосується [PERSON] і розташована на [ADDRESS] , загальною площею 0,0582 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та у частині передачі цієї земельної ділянки у власність [PERSON] , ідентифікаційний номер якої [NUMBER] , яка мешкає на [ADDRESS] ; визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №902903, який був виданий Таращанською міською радою Київської області 27 грудня 2012 року [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0582 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №3224410100:01:039:0031, яка розташована за адресою [ADDRESS] ; визнано частково недійсним та скасовано рішення сесії Таращанської міської ради за №278-22-V від 19.02.2009 року, а саме рішення в частині надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність земельної ділянки, площею 0,072 га цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] ; визнано частково недійсним та скасовано рішення сесії Таращанської міської ради за №481-33-V від 03 серпня 2010 року, а саме : п. 5.1. та п.5.2. списку за №1 додатку №3 до рішення сесії Таращанської міської Ради Київської області за №481-33-У від 03 серпня 2010 року, в частині затвердження технічної документації із землеустрою по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам міста Тараща та передачі у приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 0,0719 га цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] ; визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК №196089, площею 0,0719 га, кадастровий номер - 3224410100:01:039:0023, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, виданий 28 жовтня 2010 року на ім`я - [PERSON] та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011095604085; визнано недійсним та скасовано Додаток до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (Список співвласників земельної ділянки), серія ЯК №196089, виданий 27 вересня 2010 року на ім`я - [PERSON] та [PERSON] ; скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] під [ADDRESS] кадастровий номер 3224410100:01:039:0023, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №196089, виданий 28 жовтня 2010 року на ім`я - [PERSON] та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011095604085. З листа Міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах ГУ Держгеокадастру № 58/118-19 від 08.05.2019 (а.с.43 т.1) вбачається, що на виконання зазначеного рішення суду від 23.10.2014 державним кадастровим реєстратором проведено скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами: 3224410100:01:039:0023, 3224410100:01:039:0031. Згідно акту роботи комісії Таращанської міської ради від 09.04.2019 за наслідками розгляду заяви позивачки від 08.04.2019 про направлення комісії для вирішення конфлікту з проживаючою в другій частині житлового будинку сусідкою [PERSON] , яка встановила бетонну огорожу і захватила земельну ділянку для ведення городництва, [PERSON] запропоновано з питань виявлених порушень звернутися до Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області. Крім того, комісією встановлено, що [PERSON] 05.04.2019 самовільно без погодження із співвласниками житлового будинку вигородила частину земельної ділянки садиби [ADDRESS] , встановивши огорожу із бетонних елементів висотою близько 2,0 м. В результаті цього, співвласник житлового будинку [PERSON] не має доступу до належної їй частини житлового будинку (а.с.46-47 т.1). Як вбачається з довідки Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області від 10.04.2019 за результатами перевірки викладеної інформації у зверненні [PERSON] , опитана з даного приводу [PERSON] пояснила, що в судовому порядку були встановлені тверді межі даної земельної ділянки та мається висновок експерта, а тому остання встановила залізо-бетонний паркан про що, 04.04.2019 було повідомлено [PERSON] та Таращанський ВП (а.с.50-51 т.1). Згідно договору про розірвання договору дарування (53/100 часток) житлового будинку, посвідченого 21.09.2019 в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б., зареєстровано в реєстрі за № 350, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] розірвали договір дарування 53/100 часток житлового будинку, який посвідчено Таращанською районною державною нотаріальною конторою Київської області 28 червня 2007 року за реєстровим № 2083 (а.с.74 т. 2). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них, в згідно ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно з ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, паркан споруджений на земельній ділянці, що є комунальною власністю територіальної громади в особі Таращанської міської ради, однак близько 0,8 м зміщено в сторону належної позивачці 47/100 частки житлового будинку, що створює останній штучні обмеження щодо доступу до цієї частини будівлі. На підставі викладеного, суд, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки стороною позивача доведено, що діями відповідачки, порушується право позивачки у користуванні та розпорядженні 47/100 часткою житлового будинку. Висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відповідно копії посвідчення серії [NUMBER] , відповідачка [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 703/686/15 від 01.03.2017 та в п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10. В зв`язку з чим, позивачці слід компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved