Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом 29.09.2016 та просив суд стягнути з [PERSON], солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11033669000 від 30.08.2006 станом на 19.09.2016 в розмірі 1446,86 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 1309,79 доларів США, заборгованість по відсоткам за строк з 01.03.2016 по 31.08.2016 137,07 доларів США, а також пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків 3902,77 грн.; покласти на відповідачів судові витрати. В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 30.08.2006 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] (до зміни прізвища Єрмолінською) Т.С. було укладено кредитний договір № 11033669000, за умовами якого банк надав позичальникові кредит в сумі 12000 доларів США зі строком дії договору до 29.08.2016. За користування кредитними коштами відповідач 1 зобовязався сплатити проценти у розмірі, встановленому п.1.3, а саме: 11,3 % річних із зобовязанням його повернути в строк та на умовах, узгоджених сторонами. В рахунок забезпечення виконання кредитних зобовязань за договором 30.08.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки, за якими поручителі несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх кредитних зобовязань. Свої зобовязання банк виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит, натомість відповідачі свої зобовязання виконували неналежним чином, в результаті чого станом на 19.09.2016 утворилась заборгованість в загальному розмірі 1446,86 доларів США, яку вони в добровільному порядку сплатити відмовляються, у звязку з чим представник позивача вимушений звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно письмової заяви просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання повторно не зявились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. За даних обставин, зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2006 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 15-18), та [PERSON] (до зміни прізвища Єрмолінська) Т.С. було укладено кредитний договір № 11033669000, за умовами п.1.1 якого банк надав позичальникові кредит в сумі 12000 доларів США на споживчі потреби (а.с. 19-23). Відповідно до п.1.2.1 договору, кредитні кошти надано відповідачеві-1 строком до 29.08.2016. За користування кредитними коштами відповідач 1 зобовязався сплатити проценти у розмірі, встановленому п.1.3, а саме: 11,3 % річних. Сторони домовилися, що за умови договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором (п.1.3 кредитного договору). Згідно п. 7.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобовязань відповідач -1 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня (а.с. 20). Додатковими угодами № 1 та № 2 від 26.08.2009 до кредитного договору внесено зміни до договору в частині зміни графіку погашення кредиту та строків сплати відсотків (а.с. 24-26, 27). Правомірність надання банком кредиту [PERSON] в іноземній валюті підтверджується наявною у АКІБ «УкрСиббанк» генеральною ліцензією НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями №75 від 24.12.2001 та дозволу НБУ № 75-3 з додатками (а.с.11, 12-14), що узгоджується з вимогами п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 та правовою позицією Верховного Суду України у справах № 6-190цс15 та 6-1680цс15. В рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 11033669000 від 30.08.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №11033669000 П (а.с. 28), та між АКІБ «укрСиббанк» та [PERSON] договір поруки №11033669000 П/1 (а.с.28, 29). Відповідно до п.1.1 -1.5 договорів поруки (а.с. 28, 29) поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за вказаним кредитним договором у повному обсязі, а саме зобовязується повернути кредитні кошти в сумі 12000 доларів США, сплачувати нараховані проценти за користування ними і можливі неустойки у розмірі та у випадках, передбачених договором. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході судового розгляду, що не спростовано жодними доказами з боку відповідачів, банк взяті на себе зобовязання перед [PERSON] виконав належним чином, надавши їй кредит в сумі 12000 доларів США, що на момент їх видачі 30.08.2006 становило в еквіваленті 60600 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 44). Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).\~\~\~\~\~\~ Однак позичальник, всупереч умовам кредитного договору та нормам матеріального закону, взятих на себе зобовязань належним чином не виконав, своєчасне погашення кредиту не здійснив, в результаті чого станом на 19.09.2016 утворилась заборгованість в розмірі 1446,86 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 1309,79 доларів США, заборгованість по відсоткам за строк з 01.03.2016 по 31.08.2016 137,07 доларів США, що слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 37-42), який суд вважає належним та допустимим доказом, у зв'язку з чим приходить до переконання щодо доведеності розміру заявлених позивачем грошових вимог. Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України). Відповідно до розяснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету КМУ\~«Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.02.2016 у справі № 6-1680цс15. Враховуючи наявність у Банка генеральної ліцензії НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями №75 від 24.12.2001 та правомірність надання позичальнику [PERSON] кредиту в іноземній валюті в розмірі 12000 доларів США, обумовленість графіком погашення кредиту (а.с.22-23) виконання нею своїх зобовязань шляхом здійснення плати за кредитом в доларах США, суд приходить до висновку про законність предявлення позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором саме в іноземній валюті, в якій його надано, в частині стягнення боргу по тілу кредиту та відсоткам, що також узгоджується з вимогами ч.2 ст.533 ЦК України, правовими висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16.09.2015 у справі № 6-190цс15 та п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Також суд погоджується із предявленням позивачем вимоги про стягнення заборгованості по пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків в сумі 3902,77 грн. саме в національній валюті, оскільки по своїй суті вони не є складовою частиною основного зобовязання, а мірою цивільно-правової відповідальності позичальника, що виключає можливість стягнення їх в іноземній валюті. Вирішуючи питання про можливість стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктами 1.1-1.5 договорів поруки (а.с. 28, 29) сторони визначили солідарну відповідальність боржника і поручителя. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Так, договором поруки встановлено, що порука припиняється повним виконанням позичальником зобовязань. В матеріалах справи містяться досудові вимоги про дострокове виконання відповідачами грошових зобовязань за кредитним договором від 12.07.2016 (а.с.30-32), однак зазначені вимоги залишаються без задоволення, тому суд приходить до висновку про дійсність порушення майнових прав ПАТ «УкрСиббанк». Предявивши 12.07.2016 до [PERSON], [PERSON], [PERSON] вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування ним, кредитор фактично змінив строк виконання основного зобовязання відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, а позов до поручителів предявив у вересні 2016 року з дотриманням обумовленого сторонами строку, що свідчить про правомірність його вимог до поручителів. Враховуючи викладене, доведеність в ході судового розгляду предявлених позивачем майнових вимог та розміру заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із солідарним стягненням з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 11033669000 від 30.08.2006 станом на 19.09.2016 в розмірі 1446,86 доларів США, що згідно курсу валют станом на момент звернення до суду 19.09.2016 еквівалентно 37475,24 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1309,79 доларів США, що еквівалентно 33924,98 грн., заборгованість по відсоткам за строк з 01.03.2016 по 31.08.2016 137,07 доларів США, що еквівалентно 3550,26 грн., а також пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків 3902,77 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. (а.с.3), а саме у рівних частках з кожного по 459,33 грн.

Outcome: approved