Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач КП «Магдалинівський маслозавод» звернувся до суду з первісною позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним та спонукання виконання певних дій, посилаючись на те, що 20 серпня 2013 року між Колективним підприємством «Магдалинівський маслозавод» та відповідачем [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 8,160 га, яка належить останній на праві приватної власності, згідно Державного акту серії І-ДП № 077737 від 29 червня 2000 року. Термін дії договору відповідно до п.4.1 договору встановлено п'ять років та в договорі оренди земельної ділянки передбачено усі істотні умови, які вимагає Закон України «Про оренду землі». Довіреністю від 20 серпня 2013 року відповідач [PERSON] уповноважила [PERSON] здійснити державну реєстрацію договору оренди, в зв'язку з чим йому було надано право представляти інтереси відповідача [PERSON] в органах держаної реєстрації, земельного кадастру та інших органах з правом отримання усіх необхідних документів для виконання покладених повноважень. Після підписання договору відповідач [PERSON] почала перешкоджати здійсненню державної реєстрації договору оренди, оскільки вона скасувала довіреність на ім'я [PERSON] та відмовляється надати як власник земельної ділянки витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є прямою перешкодою для здійснення державної реєстрації укладеного договору оренди її земельної ділянки. На адресу відповідача була направлена письмова вимога, яку вона проігнорувала. Вважає, що з власноручним підписом відповідач уклала договір оренди, прийнявши наявні в ньому умови, а своєю відмовою в наданні витягу відповідач порушує умови договору та діюче законодавство. Тому позивач, враховуючи вимоги ст.ст. 202-205, 638-640 ЦК України, а також Закону України «Про оренду землі» та той факт, що відповідач порушує умови договору оренди земельної ділянки не надаючи витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також те, що при укладенні договору оренди земельної ділянки відповідач [PERSON] передала свою земельну ділянку КП «Магдалинівський маслозавод» по Акту прийому-передачі від 20 серпня 2013 року і даний договір вважається укладеним з моменту передачі земельної ділянки, тобто 20 серпня 2013 року, вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд визнати договір оренди земельної ділянки між КП «Магдалинівський маслозавод» та [PERSON] укладеним 20 серпня 2013 року та зобов'язати [PERSON] надати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно належної їй згідно Державного акту серії І-ДП № 077737 від 29 червня 2000 року земельної ділянки площею 8,160 га, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до КП «Магдалинівський маслозавод» про визнання договору оренди земельної ділянки не укладеним та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що з ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2013 року про відкриття провадження за позовом Колективного підприємства «Магдалинівський маслозавод» до [PERSON] про визнання договору укладеним та спонукання виконання певних дій, їй стало відомо про існування договору оренди земельної ділянки від 20 серпня 2013 року площею 8,160 га, яка належить їй на праві приватної власності згідно Державного акту серія І-ДП № 077737 від 29.06.2000року. Вона спірного договору оренди земельної ділянки не підписувала та не укладала. Акт приймання передачі земельної ділянки в натурі на місцевості, Орендодавцем орендареві на території Топчинської сільської ради від 20.08.2013 року вона також не підписувала, земельну ділянку в натурі (на місцевості) не передавала, а також додаток до Договору № 1 від 20.08.2013 року «Розрахунки по орендній платі» не підписувала. Тому, правочин підписано невідомою особою. Згідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-ХІУ передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тому договір оренди земельної ділянки, за правилами ст. 639 ЦК України, не є укладеним. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Згідно до ст. 125 ЗК України, ч. 5 ст. 6 Закону «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, державна реєстрація прав є обов'язковою, при цьому право оренди земельної ділянки відповідно до ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають обов'язковій державній реєстрації. Так як договір оренди земельної ділянки між позивачкою та відповідачем не зареєстрований в установленому в законі порядку, тобто вчинений з ненаданням даному правочину належної форми, всупереч вимогам ч. 1 ст. 638 ЦК України, таким чином даний договір не є укладеним, не породжує прав та обов'язків для сторін. Така ж позиція викладена у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так як договір про оренду земельної ділянки нею не укладався, вона не погоджувала умови договору з відповідачем, тому слід визнати, що такого договору не існує. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями 1212, 1213 ЦК України визначено загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, відповідно до яких особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно в натурі. В зв'язку з викладеним, просить визнати договір оренди земельної ділянки від 20.08.2013 року площею 8,160 га, між [PERSON], [INFO] та Колективним підприємством «Магдалинівський маслозавод» неукладеним, а також зобов'язати відповідача - Колективне підприємство «Магдалинівський маслозавод», ідентифікаційний код 24239332, передати їй земельну ділянку площею 8,160 га, яка належить їй на праві власності згідно державного акту серія І-ДП № 077737 від 29.06.2000 року з кадастровим номером 1222387000-01-002-0600, як набуту відповідачем без правової підстави у стані, придатному для ефективного використання без додаткового обробітку. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2013 року вказані позови об'єднані в одне провадження та призначені для спільного розгляду. У судовому засіданні представник позивача - Пономаренко О.Л., що діє на підставі довіреності від 10 червня 2011 року (а.с. 46) та від 10 червня 2014 року (а.с. 95), підтримав первісні позовні вимоги КП «Магдалинівський маслозавод», просив суд задовольнити їх, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, при цьому також пояснив, що вказаний договір оренди був укладений після закінчення строку дії попереднього договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та відповідачем і відбулось його часткове виконання, а саме після укладення договору оренди земельної ділянки від 20 серпня 2013 року КП «Магдалинівський маслозавод» відповідно до акту приймання передачі земельної ділянки від 20 серпня 2013 року безперешкодно користується земельною ділянкою відповідача, яка на даний час засіяна КП «Магдалинівський маслозавод» соняшником, що підтверджується актом Топчинської сільської ради від 19 квітня 2014 року та відповідач [PERSON] відповідно до її заяви та видаткового касового ордеру від 20 серпня 2013 року отримала під час укладення даного оспорюваного договору оренди земельної ділянки аванс орендної плати за 2013 рік в розмірі 2000 гривень, в зв'язку з чим вона прийняла умови договору оренди земельної ділянки і відбулось його виконання, однак після 20 серпня 2013 року, отримавши аванс орендної плати, скасувала довіреність на ім'я [PERSON] та відмовляється для належної державної реєстрації даного договору надавати витяг з реєстру прав на нерухоме майно, а саме на належну їй земельну ділянку. Що стосується зустрічного позову [PERSON], то прохає суд відмовити в його задоволені, з підстав викладених в первісній позовній заяві та наданих ним в судовому засіданні пояснень, оскільки зустрічний позов не є обґрунтованим представником [PERSON] та безпідставним і всі викладені в ньому обставини повністю спростовуються доказами, що знаходяться в матеріалах цивільної справи і свідчать про те, що [PERSON] укладала освоюваний договір оренди земельної ділянки і отримувала аванс орендної плати, передбаченої договором оренди від 20 серпня 2013 року, тим самим фактично прийняла умови договору оренди земельної ділянки від 20 серпня 2013 року, які передбачені Законом України «Про оренду землі», при цьому відмовляється виконувати обов'язки орендодавця щодо надання витягу з реєстру прав на нерухоме майно, для його державної реєстрації як то передбачено діючим законодавством. Представник відповідача - [PERSON], що діє на підставі довіреності від 11 листопада 2013 року (а.с. 28) у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволені, з підстав викладених ним в письмових запереченнях на позов (а.с. 29) та в зустрічній позовній заяві, яку просив суд задовольнити, оскільки [PERSON] 20 серпня 2013 року не укладала договору оренди належної їй земельної ділянки з КП «Магдалинівський маслозавод», не підписувала як договір так і додатки до нього (акт передачі земельної ділянки, розрахунки по орендній платі), про що свідчить висновок судово-почеркознавчої експертизи, проведеної за ухвалою суду за клопотанням [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює керівником відділу сировини КП «Магдалинівський маслозавод». 20 серпня 2013 року вранці директор КП «Магдалинівський маслозавод» повідомив йому, що [PERSON] як власник земельної ділянки має бажання переукласти договір оренди земельної ділянки, укладений раніше та термін дії якого закінчувався. В зв'язку з чим, він з'явився в приймальну директора КП «Магдалинівський маслозавод», де знаходились директор [PERSON] та [PERSON], яка підписала договір оренди земельної ділянки від 20 серпня 2013 року та у зв'язку з тим, що вона є особою похилого віку, виявила бажання надати на його ім'я нотаріальну довіреність, з метою подальшого зайняття ним державної реєстрації даного договору оренди. Тому, він разом з [PERSON] прослідували до нотаріуса, де вона надала на його ім'я довіреність, вповноваживши його займатись в подальшому державною реєстрацією договору у всіх організаціях. Договір було посвідчено в Топчинській сільській раді 04 жовтня 2013 року за № 20, однак в подальшому 07 жовтня 2013 року [PERSON] скасувала довіреність на його ім'я та почала відмовлятись надавати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, який є необхідним для державної реєстрації договору оренди земельної ділянки в центрі державного земельного кадастру. Також пояснив, що [PERSON] добровільно підписувала договір оренди землі в його присутності та мала намір на виникнення орендних правовідносин між нею та позивачем КП «Магдалинівський маслозавод». Суд, вислухавши пояснення представників сторін, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі» зі змінами станом на моменту виниклих спірних правовідносин, пов'язаних з орендою землі, який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, а також нормами Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України. Так, [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6) на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 8,160 га, розташована на території Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 077737, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 737 від 29 червня 2000 року (а.с. 7-8). 20 серпня 2013 року між власником земельної ділянки площею 8,160 га [PERSON] та Колективним підприємством «Магдалинівський маслозавод» терміном на п'ять років був укладений договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки, який посвідчений за № 20 від 0належної [PERSON] земельної ділянки, який посвідчений за № 20 від 04 жовтня 2013 року Топчинською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с. 49), починаючи з дати державної реєстрації в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Магдалинівському відділенні Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (а.с. 9-17), при цьому у даному договорі оренди, передбачені всі істотні умови як того вимагає Закон України «Про оренду землі». Невід'ємними додатками до вказаного договору є «Розрахунок по орендній платі» (а.с. 15-16) та Акт приймання передачі земельної ділянки в натурі на місцевості Орендодавцем орендареві на території Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 20 серпня 2013 року (а.с. 14). Відповідно до ст. 125 ЗК України, ч. 5 ст. 6 Закону «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, державна реєстрація прав є обов'язковою. Право оренди земельної ділянки відповідно до ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають обов'язковій державній реєстрації. Довіреністю від 20.08.2013 року [PERSON] уповноважила [PERSON] здійснити державну реєстрацію даного договору оренди. В зв'язку з чим йому було надано право представляти її інтереси в органах держаної реєстрації, земельного кадастру та інших органах з правом отримання усіх необхідних документів для виконання покладених повноважень (а.с. 18-19). Відповідно до заяви [PERSON] (а.с. 57) та видаткового касового ордеру від 20 серпня 2013 року (а.с. 58) вона отримала під час укладення даного оспорюваного договору оренди земельної ділянки аванс орендної плати за 2013 рік в розмірі 2000 гривень, чого також не заперечує її представник в судовому засіданні і тому дана обставина доказуванню не підлягає відповідно до ст.. 61 ЦПК України. Після 20 серпня 2013 року, а саме 07 жовтня 2013 року, що встановлено судом та визнається представником [PERSON] в судовому засіданні, отримавши аванс орендної плати, [PERSON] скасувала довіреність на ім'я [PERSON] та почала відмовлятись для належної державної реєстрації даного договору надавати витяг з реєстру прав на нерухоме майно, а саме на належну їй земельну ділянку, який є обов'язковим для державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. Також, судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідно до Акту від 19 квітня 2014 року складеного комісією у складі із сільським головою Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області [PERSON] (а.с. 87), що станом на 19 квітня 2014 року та по теперішній час, згідно пояснень представників сторін у судовому засіданні, на земельній ділянці [PERSON] було проведено Комунальним підприємством «Магдалинівський маслозавод» посів соняшника та внесено мінеральні добрива, при цьому [PERSON] вважаючи, що її земельна ділянка КП «Магдалинівський маслозавод» використовується незаконно без правових підстав, а саме в зв'язку з тим, що вона договір оренди земельної ділянки не укладала та не підписувала, не зверталась за захистом своїх прав, як власника земельної ділянки, щодо її незаконного використання КП «Магдалинівський маслозавод» та повернення їй земельної ділянки. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3079-3080-13 від 25 березня 2014 року (а.с. 70-77) підписи від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки від 20 серпня 2013 року, акту приймання передачі земельної ділянки в натурі на місцевості, Орендодавцем орендареві на території Топчинської сільської ради від 20 серпня 2013 року та розрахунку по орендній платі (Додаток до Договору № 1 від 20 серпня 2013 року ) виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. Позивач за первісним позовом КП «Магдалинівський маслозавод» вважає, що оскільки відповідач [PERSON] передала свою земельну ділянку КП «Магдалинівський маслозавод» по Акту прийому-передачі від 20 серпня 2013 року, отримала аванс орендної плати, то даний договір оренди її земельної ділянки є укладеним з моменту передачі земельної ділянки, тобто 20 серпня 2013 року, тому просить суд визнати договір оренди земельної ділянки між КП «Магдалинівський маслозавод» та [PERSON] укладеним 20 серпня 2013 року та зобов'язати [PERSON] надати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно належної їй згідно Державного акту серії І-ДП № 077737 від 29 червня 2000 року земельної ділянки площею 8,160 га, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі (а.с. 1, 2-3). В свою чергу, [PERSON] не визнаючи первісний позов, звернулась до суду із зустрічним позовом (а.с. 30а, 31-32), оскільки вона договір оренди, акт та розрахунки не підписувала, тому він є неукладеним і просить суд визнати договір оренди земельної ділянки від 20.08.2013 року площею 8,160 га, між [PERSON], [INFO] та Колективним підприємством «Магдалинівський маслозавод» неукладеним, а також зобов'язати відповідача - Колективне підприємство «Магдалинівський маслозавод», ідентифікаційний код 24239332, передати їй земельну ділянку площею 8,160 га, яка належить їй на праві власності згідно державного акту серія І-ДП № 077737 від 29.06.2000 року з кадастровим номером 1222387000-01-002-0600, як набуту відповідачем без правової підстави у стані, придатному для ефективного використання без додаткового обробітку. Згідно до ст. 90 Земельного Кодексу України, яка регламентує права власників земельних ділянок власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Стаття 93 того ж Кодексу дає поняття «Права оренди земельної ділянки», згідно якої право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. При цьому земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам, за короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років. Відмічено, що Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи і відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а також обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню. У відповідності до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до ст.. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст.. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 407 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач). Згідно до ст. 408 ЦК України строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором і для земельних ділянок державної або комунальної власності не може перевищувати 50 років. Відповідно до ст. 412 ЦК України право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється також у разі спливу строку, на який було надано право користування, а також може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферта) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель", на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту переданім відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Також, суд зазначає, що статтею 125 Земельного кодексу України, встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК (435-15) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК (435-15) тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК ( 435-15 ) не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК (435-15). Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні як і сам позивач [PERSON] у своєму позові та заперечення на первісні позовні вимоги вказують на те, що вона договір оренди належної їй земельної ділянки не укладала, не підписувала, тому просить визнати його неукладеним і повернути їй земельну ділянку, при цьому також судом встановлено в судовому засіданні те, що [PERSON] отримала аванс орендної плати за надання в оренду її земельну ділянку, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України вказана обставина доказуванню не підлягає, оскільки визнана сторонами та ніким не оспорюються. Таким чином у відповідності до ст. 241 ЦК України відповідачка за первісним позовом [PERSON] схвалила оскаржений нею правочин. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Тому, з урахуванням викладеного, проаналізувавши викладені норми Закону, дослідивши докази по справі, врахувавши положення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» щодо необхідності судам відмовляти в задоволені позову про визнання правочину неукладеним, так як вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, а також схвалення [PERSON] відповідно до ст. 241 ЦК України оскаржений правочин - договір оренди земельної ділянки від 20 серпня 2013 року, шляхом отримання авансу орендної плати, а також враховуючи похилий вік [PERSON], що може на думку суду впливати як на характер підпису так і спосіб його виконання в документах, суд вважає за необхідне задовольнити первісні позовні вимоги КП «Магдалинівський маслозавод», а в задоволені зустрічного позову [PERSON] відмовити з урахуванням задоволення первісного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved