Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Представник позивача\~[PERSON]\~звернувся в\~суд з\~позовною заявою,\~якою просить\~суд ухвалити\~рішення,\~якимвизнати за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла 06 лютого 2001 року: право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м., що знаходиться в с. Бородчиці по вул. Зелена, 56 Жидачівського району Львівської області та право на земельну частку (пай) площею 2,07 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі сертифіката на право на середню земельну частку(пай) серії ЛВ №4735, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21 травня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді 23 травня 1997 року за №186. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 06 лютого 2001 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка серед іншого, складається із житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м., що знаходиться в с. Бородчиці по вул. Зелена, 56 Жидачівського району Львівської області та право на земельну частку (пай) площею 2,07 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі сертифіката на право на середню земельну частку(пай) серії ЛВ №4735, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21 травня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді 23 травня 1997 року за №186. На випадок своєї смерті покійна склала заповіт, згідно якого все належне майно заповіла позивачу. Відтак, [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом, звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на спадкове майно, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Зелена, 56 в с. Бородчиці Жидачівського району Львівської області та на земельну частку(пай) в майні ВАТ «Ходорівське», що знаходяться на території Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє позивача можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому останній змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] обєднаної\~територіальної громади [PERSON], подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника територіальної громади, оскільки вони не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд,\~за\~правилом\~ч.1\~ст.13\~ЦПК\~України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 06 лютого 2001 року, у віці 75 років, померла [PERSON], про що 08 лютого 2001 року зроблено відповідний актовий запис №6 та Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, від 07 листопада 2017 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №476394 /арк. справи 8/. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Спадщина відкрилася в цей же день, 06 лютого 2001 року, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Судом встановлено, що до складу спадщини [PERSON] ввійшли: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м., що знаходиться в с. Бородчиці по вул. Зелена, 56 Жидачівського району Львівської області та право на земельну частку (пай) площею 2,07 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі сертифіката на право на середню земельну частку(пай) серії ЛВ №4735, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21 травня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді 23 травня 1997 року за №186 /арк. справи 12/. Згідно технічного паспорта від 21 листопада 2017 року(копія якого долучена до матеріалів справи) на житловий будинок №56 по вулиці Зелена в с. Бородчиці Жидачівського району Львівської області, загальна площа вказаного будинку становить 49,6 кв.м.(житлова 36,2 кв.м.). Рік забудови 1939. Інвентаризаційна вартість 204485 грн. /арк. справи 13-15/. Так, згідно із витягу №31-1309-0.2-2406/2-17, виданого відділом Дергеокадастру у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 06 листопада 2017 року, сертифікат на право на середню земельну частку(пай) серії ЛВ №4735, виданий на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21 травня 1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді 23 травня 1997 року за №186, земельна частка(пай) розміром 2,07 умовних кадастрових гектарів. Така перебуває у колективній власності ВАТ «Ходорівське» і її вартість становить 57744,96 грн. Державний акт на право власності на землю взамін на сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався /арк. справи 16/. Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР\~(у\~редакції,\~що була\~чинною на\~час виникнення\~правовідносин)\~спадкоємство здійснюється\~за законом\~і за\~заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 06 серпня 1999 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все належне їй майно заповіла [PERSON]. Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /арк. справи 9-10/. З долучених до матеріалів справи копій паспорта серії КА 078887 вбачається, що позивач по справі [PERSON] і є особою на чию користь складено заповіт /арк. справи 5-6/. Також, факт вищевказаного заповіту підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою №948, виданою виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Жидачівського району Львівської області від 07 листопада 2017 року. Окрім того з вказаної довідки вбачається, що [PERSON] вступив у володіння спадковим майном /арк. справи 11/. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 534, 549 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] оскільки як спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Разом з тим, згідно із постановою завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою №713/02-31 від 07 листопада 2017 року, встановлено факт відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його мами [PERSON], яка померла 06 лютого 2001 року, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Зелена, 56 в с. Бородчиці Жидачівського району Львівської області та на земельну частку(пай) в майні ВАТ «Ходорівське», що знаходяться на території Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном /арк. справи 34/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснено, що відповідно до статті 1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із ст.ст. 81,126\~ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; те, що позивач оформити право на спадкове майно, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.5\~ст.268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved