Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Кушнеренко Т.В. звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 1996 року позивачка [PERSON] проживає в будинку, який розташовано по [ADDRESS] . Люди, які проживали в будинку покинули його та виїхали з села ще в 1994 році. На даний момент позивачка бажає зареєструвати право власності на будинок, але в неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Вказаний будинок вона не може й приватизувати, оскільки будинок не перебуває на балансі Чаплинської селищної ради, не має будинок і власника, оскільки згідно відомостей Каховського БТІ та єдиного Державного реєстру права власності на нерухоме майно право власності ні за ким не зареєстровано. На вказаний будинок навіть не було складено технічного паспорту, матеріали технічної інвентаризації були замовлені вже дочкою позивачки [PERSON] .. На вказаний будинок заведено особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно погосподарської книги вбачається, що головою домогосподарства зазначено [PERSON] , 1937 р.н. З позивачкою також укладено і договір про користування електричною енергією, як із власником будинку. Тому сумніватися у законності володіння майном в неї підстав не було. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її інтереси представляла адвокат Кушнеренко Т.В., яка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Чаплинської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підтвердили, що позивачка дійсно проживає по [ADDRESS] з 1996 року. Будинок був покинутий попередніми мешканцями, які були в ньому зареєстровані та до цього часу не з`являлися. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивачка з 1996 року позивачка [PERSON] проживає в будинку, який розташовано по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №239 виданою Чаплинською селищною радою від 14.05.2019 року. Згідно довідки №199 від 10.04.2019 року виданої Чаплинською селищною радою, встановлено, що згідно домової книги №17 по Магдалинівській сільській раді гр.. [PERSON] , 1955 р.н. та [PERSON] , 1958 р.н., 15 серпня 1994 року зняті з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо домоволодіння, за адресою [ADDRESS] , відсутні. На будинок складено технічний паспорт під інвентаризаційним номером 244. З позивачкою також укладено договір про користування електричною енергією №087014 Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведеного суд приходить до висновку, що позивачка добросовісно заволоділа майном, на яке право власності не зареєстроване, більше 10 років відкрито, безперервно володіє ним, а тому набула право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved