Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у травні 2017 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 12 186 грн. 06 коп., а також понесені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору F б/н від 08.02.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобовFязання за вищевказаним договором не виконав. У звFязку з зазначеними порушеннями зобовFязань за кредитним договором [PERSON] має заборгованість станом на 23.03.2017 року в сумі 12 186 грн. 06 коп., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року вказаний позов був задоволений, ухвалено: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором F б/н від 08.02.2013 року у розмірі 12186,06 грн. 06 червня 2018 року вказане заочне рішення було скасовано, призначено новий судовий розгляд справи. 07 вересня 2018 року до суду надійшли пояснення від представника відповідача по суті позову, в яких вона заперечує проти заявлених вимог. В обґрунтування заперечень зокрема зазначено, що оскільки позивачем в обґрунтування суми позову не було надано відповідного документу, заявлена до стягнення сума є недоведеною, крім того, позивачем не було зазначено жодних відомостей, щодо яких можливо визначити початок перебігу строку позовної давності. 21.11.2018 від представника позивача до суду надійшла відповідь на пояснення, в якій зазначено, що сторони при укладенні договору обговорили усі істотні умови, а крім того, вищезазначені Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку є загальнодоступною інформацією ,яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку; є невідFємною частиною Договору. До суду було надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку FУніверсальнаF, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача F баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Позов поданий в межах строку позовної давності. 05 квітня 2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про спростування суми розрахунків, згідно якого у разі задоволення позовних вимог ПАТ КБ FПРИВАТБАНК» просить виходити за наступних розрахунків: заборгованість за тілом кредиту - 1551,24 грн.; заборгованість за процентами - 1415,50 грн.; пеня - 800 грн. Аналіз наданих позивачем розрахунків свідчить про те, що ним в односторонньому порядку було змінено порядок на процентів. Про зміну порядку (формули) обрахування відсотків за договором відповідач не повідомлявся. Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про зміну порядку обрахунку відсотків, у позивача були відсутні підстави обраховувати відсотки за іншим порядком (формулою) та відсотки мають бути обраховані за порядком (формулою), яка діяла раніше. Позивачем надано інформацію, що за весь період користування кредитними коштами було двічі змінено процентну ставку за користування кредитними коштами, а саме з 01.09.2014 2,9% на місяць, а з 01.04.2015 3,6% на місяць. Позивач стверджує, що повідомляв відповідача про зазначені зміни та в підтвердження надає відомості про відправлення смс-повідомлень від 15.08.2014 та 15.03.2015. Щодо введення до формули обчислення процентів «коефіцієнту» (колонка F7) позивач не надав жодних підтверджуючих доказів. Таким чином, у Банку були відсутні підстави обраховувати відсотки за іншим порядком (формулою) з 01.06.2015 та відсотки мають бути обраховані за порядком (формулою), яка діяла раніше. Крім того, банк не мав права нараховувати проценти на раніше нараховані відсотки та санкції (штрафи, пеню), а як вбачається з колонки F4 (включення в заборгованість нарахованих відсотків штрафів пені) дані суми включались до основного боргу, на який в подальшому обчислювалась процентна ставка. Враховуючи той факт, що початковою процентною ставкою, за користування кредитом на яку погодилась [PERSON] була ставка у розмірі 30%, з урахуванням зазначеного сума процентів складає 1415,50 грн. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення пені F 4231,29 грн. штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) F 556,48 грн. Як вбачається з графіку розрахунку F2 до відповідача в якості санкції застосовувалося 2 виду пені (колонка F 11 «нараховано пені за прострочену заборгованість» та колонка F17 «пеня за несвоєчасність оплати боргу на суму від 100 грн.»),що суперечить правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року F 6-2003цс15, та по справі F497/2849/15-ц від 23 травня 2018 року. У зв'язку з вищевказаним, позовні вимоги щодо стягнення штрафів (фіксована частина та процентна складова) не підлягають задоволенню. Враховуючи той факт, що обчислення пені за графіком розрахунку F2 здійснювалося на суму, на яку вже раніше було нараховано пеню, вважає дану суму для визначення пені недоцільною, і тому на розсуд суду пропоную за для визначення розміру пені використовувати дані з колонки F17 «пеня за несвоєчасність оплати боргу на суму від 100 грн.» в межах строку спеціальної позовної давності в 1 рік (для стягнення неустойки), яка складається з 01.06.2016 по 23.03.2017 склала 800 грн. 13 травня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на зазначене клопотання, в якому зазначено, що розрахунок заборгованості є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Протягом дії договору до програмних комплексів банку внесено ряд змін, наслідком чого стало оновлення форми розрахунку заборгованості, саме тому розрахунок який додається до позовної заяви складається з двох частин. Перша частина розрахунку є більш стислою та відображає рух коштів до моменту оновлення форми розрахунку, а саме до 31.05.2015. Друга частина розрахунку формується з моменту оновлення форми розрахунку та має ряд переваг: поділ складової заборгованості в залежності від відсоткової ставки, яка діяла на момент використання коштів; більш детальне відображення порядку нарахування відсотків; розмір мінімальної щомісячної суми внеску для погашення заборгованості та інше. Розмір заборгованості за тілом кредиту в двох частинах розрахунках має розбіжності тому, що в першій частині зазначене тіло кредиту станом на 31.05.2015, а в другій частині зазначене тіло кредиту станом на 23.03.2017. Оскільки після 31.05.2015 відповідач продовжив користуватися картою як використовувати кредитні кошти, так і погашати заборгованість розмір тіла кредиту станом на 23.03.2017 змінилося, що відображено в другій частині розрахунку заборгованості. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. Клієнт на сьогоднішній день не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, активно користувався картою, що говорить про прийняття Клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення відповідача являються необґрунтованими. Розрахунок, який здійснив відповідач, не є належним доказом, тому що останній немає спеціальних знань для здійснення такого розрахунку. Судово-бухгалтерської експертизи з метою з'ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати наданий Банком розрахунок заборгованості неналежним відсутні. штраф і пеня є окремими видами неустойки. Штраф застосовується за порушення виконання зобов'язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штраф і пеня не є взаємовиключними видами неустойки. Крім того, Цивільний кодекс України не містить обмежень і заборон на одночасне застосування стороною за договором до винної сторони таких штрафних санкцій як штраф і пеня. Банк встановлює в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором неустойку як самостійний вид юридичної відповідальності, тобто загальний розмір фінансової санкції за невиконання умов договору. Юридичною відповідальністю є реалізація санкції норми, відносно правопорушника, покладання на нього офіційного боргу зазнати позбавлення матеріального, фізичного або духовного порядку. Враховуючи викладене, принцип свободи договору, дає право Банку передбачати в кредитних договорах відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов'язання - у вигляді штрафу, і за несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання - у вигляді пені. Застосування банком в кредитному договорі та штрафу, та пені як окремих видів неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Щодо зміни відсоткової ставки зазначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30,00% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. При цьому підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору. Правомірність зміни умов договору також підтверджується Постановою F5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року FПро практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносинF. Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені зазначено про відсутність підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, немає, оскільки порушення зобов'язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за Договором. В судове засідання представник позивача не зFявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути вищевказану справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] та її представник в судове засідання не зFявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали заяву з проханням слухати справу у їх відсутності. У звFязку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Кредитні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (згідно із ч.1 ст.627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( ч.1 ст.638 ЦК України). Згідно із ч.2 ст.202 ЦК України договір є дво- чи багатостороннім правочином. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, які обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби звFязку, наприклад електронний або інтернет SMS-ресурс. За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. Судом встановлено, що 08.02.2013 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на даний час F АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] було укладено договір F б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту [PERSON] керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через webсайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ F22 від 29.07.2009, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ F 22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved