Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У грудні 2020 року представник позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточни, та просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Гуревічова О.М. № 11349 від 30.01.2020 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказано, що засобами поштового зв`язку «Укрпошта» позивач [PERSON] отримав постанову приватного виконавця Гречин Н.В. про відкриття виконавчого провадження № 63540901 про стягнення з позивача як боржника на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 15693,50 грн. та 1569,35 грн. основної винагороди приватного виконавця, підставою для відкриття виконавчого провадження був саме вищевказаний виконавчий напис. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Так, виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Позивач не укладав з відповідачем договір який би посвідчувався нотаріусом. Виконавчий напис може бути здійснено за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Борг позивача не є безспірним, оскільки розрахунок є неправильним. Нотаріус не перевіряв оригінали документів, які отримав від товариства, у т.ч. первинні облікові документи. Виконавчий напис не прикріплено до оригіналу документа, який підтверджує заборгованість. У судове засідання позивач та його представник подали до суду заяву, в якій просили справу розглядати за її відсутності та вказали, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач представника у судове засідання не направив, про судове засідання повідомлений належним чином, відзив надав, яким просив відмовити у задоволенні позову, також направив заяву, про відмову від стягнення правової допомоги, та заяву про розгляд справи без участі відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревичов О.М. та приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. правом участі у судовому засіданні не скористалися, позиції щодо позову судові не повідомляли, про судові засідання повідомлялися належним чином. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис № 11349 від 30.01.2020 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , місце народження: невідомо, місце роботи невідоме, адреса реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б, код платника податків згідно ЄДРПОУ 36799749, п/р [NUMBER] відкритий в АТ «Альфа - Банк», МФО 300346, якому товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», код платника податків згідно з ЄДРПОЙ 41350844, відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 року та Додаткової угоди № 1 до Договору відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 року, укладеної 22.08.2019, Додаткової угоди № 2 до Договору відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 року, укладеної 30.09.2019 року, Додаткової угоди № 3 до Договору відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 року, укладеної 30.09.2019 року, Додаткової угода № 4 до Договору відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 року, укладеної 31.10.2019 року, Додаткової угоди № 5 Договору відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 року, укладеної 31.10.2019, Додаткової угоди № 6 до Договору відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 року, укладеної 13.12.2019 року, Додаткової угоди № 7 до Договору відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 року, укладеної 27.12.2019 року, Додаткової угоди № 8 до Договору відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 року, укладеної 27.12.2019 року, за Договором позики № AG4788609 від 29.04.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] . Пропонує задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», стягнути з [PERSON] за період з 30.09.2019 року по 28.12.2019 включно, суму у розмірі: -7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -5143,50 грн. - заборгованість за нарахованими та невиплаченими відсотками; -3500,00 грн. - заборгованість за пенею; -50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 15693,50 грн. 06.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63540901 за згаданим виконавчим написом про стягнення коштів. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Кредитний договір, а саме Спеціальні умови Договору позики № AG4788609, та Додаткова угода № АМ9830349 до Спеціальних умов Договору позики № AG4788609 від 29.04.2019 року взагалі не підписані та не містять будь яких підписів сторін, , його не посвідчено у нотаріальному порядку, отже нотаріусом не дотримано зазначених вимог щодо права вчинити виконавчий напис на нотаріально посвідченій угоді. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розміри заборгованості перед банком, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Свідченням цього також є складена відповідачем виписка з рахунка позивача, яка вказує лише на суми відповідних заборгованих платежів за кредитним договором станом на 30.01.2020 . За змістом ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися, зокрема, адреса і місце народження боржника. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно практики ЄСПЛ рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи. Наприклад, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що спірний виконавчий напис нотаріуса не відповідає закону, а, відтак, суд визнає його таким, що не підлягає виконанню і задовольняє позов повністю. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем та його представником в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано Договір № 75/202 про надання правової допомоги від 03.12.2020 року, Ордер про надання правничої (правової) виданного на підставі Договору про надання правової допомоги № 75/2020 від 03.12.2020 року, квитанцію № 75/2020 від 03.12.2020 року про фактичну оплату професійної правничої допомоги адвоката на загальну суму 3000,00 грн., та Детальний опис наданих послуг від 10.12.2020 року у зв`язку з чим слід стягнути зазначену суму з відповідача. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved