Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що шлюб сторони по справі зареєстрували 03.10.1998 року. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у [PERSON] та [PERSON] не склалося, з березня 2013 року шлюб між ними припинено, проживають окремо. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не зважаючи на те, що здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дітей. Інших дітей у нього не має. Тому [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Про час розгляду справи повідомлений своєчасно, про причини неявки не повідомив. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 03.10.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської райадміністрації Запорізької міської ради, актовий запис №380, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖС №070048 від 03 жовтня 1998 року (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 086664 від 28 вересня 2000 року та свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 132092 від 03 листопада 2009 року сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є малолітніми (а.с.6,7). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, сторони по справі разом не проживають, діти проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області № 209 від 09.09.2015 року (а.с.19). У судовому засіданні встановлено, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач у судове засідання не зявився, доказів того, що має на утриманні інших дітей, непрацездатну дружини, батьків, не надав. Тому суд вважає, що стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved