Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, в інтересах неповнолітнього [PERSON] в липні 2019 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить вселити неповнолітнього [PERSON] до квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в службі у справах дітей та сім`ї Содом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та має статус дитини-сироти, у зв`язку з тим, що його одинока мати - [PERSON] , померла [INFO] [PERSON] зареєстрований в неприватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , де проживав від народження, користуючись житлом на правах члена сім`ї. За вказаною адресою також зареєстрований дядько [PERSON] - [PERSON] , 1984 р.н. Відповідно, до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.08.2017 № 580 «Про збереження житла за дитиною-сиротою», службі у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації доручено здійснювати контроль за недопущенням втрати житла, де зареєстрований [PERSON] . [PERSON] навчається в Державному навчальному закладі «Київський центр професійно-технічної освіти», за професією: слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, фрезерувальник. Опікуна (піклувальника) не має, та перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Київської міської державної адміністрації. 15.08.2020 р. у зв`язку з досягненням повноліття [PERSON] має залишити Центр та повернутись на постійне проживання за місцем своєї реєстрації. З метою здійснення контролю за захистом житлових прав дитини, службою у справах дітей та сім`ї неодноразово здійснювались спроби потрапити до помешкання за адресою: [ADDRESS] , потрапити до помешкання не виявилося можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідів було з`ясовано, що дана квартира здається в оренду відповідачем. З метою встановлення осіб, які проживають за адресою: [ADDRESS] , та підстави їх проживання, Службою направлялись листи до Солом`янського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Відповідно до отриманої інформації, встановити осіб які проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не виявилось можливим. Відповідач [PERSON] неодноразово був запрошений на прийом до служби у справах дітей та сім`ї, в тому числі, через дільничного офіцера поліції, з метою вирішення питання про надання доступу до помешкання та проживання [PERSON] за місцем своєї реєстрації, але на прийом жодного разу не з`явився. [PERSON] звернувся до служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням захистити його житлові права та інтереси та допомогти у вселенні в квартиру за місцем реєстрації. Повідомив, що неодноразово намагався потрапити до квартири за місцем реєстрації, проте, це йому не вдалося. Також, намагався зв`язатись зі своїм дядьком - відповідачем, але він на зв`язок не виходить. Іншого місця проживання крім адреси реєстрації [PERSON] не має, а також, не має інших родичів, які б надали йому допомогу та підтримку. Таким чином, представник позивача вважає, що відповідач, [PERSON] , створює перешкоди у користуванні [PERSON] , квартирою за адресою: [ADDRESS] , а саме, всупереч установленому законом порядку та за відсутності згоди [PERSON] , здав квартиру в оренду, ігнорує виклики до служби у справах дітей та сім`ї та намагання останнього зв`язатись з ним та вирішити питання мирним шляхом, чим порушує житлові та майнові права неповнолітнього. На підставі викладено представник служби у справах дітей та сім`ї з метою захисту житлових прав та інтересів неповнолітнього звернувся до суду. Ухвалою суду від 05.08.2019 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом, та призначено до розгляду у судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ордеру № Г 319407 від 27.03.1978 р. [PERSON] була надана квартира за адресою: [ADDRESS] . Склад сімї: [PERSON] , чоловік [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , де проживав від народження, користуючись житлом на правах члена сім`ї. За вказаною адресою також зареєстрований дядько [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до листа № 281 від 23.12.2019 року Відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації квартира [ADDRESS] в приватизованих не значиться. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в службі у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та має статус дитини-сироти, з 08.08.2017 року перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Київської міської державної адміністрації. Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 580 від 16.08.2017 доручено Службі у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації здійснювати контроль за недопущенням втрати житла за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований неповнолітній [PERSON] , [INFO] . 10.07.2019 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про вжиття заходів, щодо вселення його до квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки потрапити до квартири він не може. Згідно ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт, та дітей, позбавлених батьківського піклування», Органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. З Конвенції ООН про права дитини, держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони: державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 25 Закону «Про охорону дитинства», діти, які залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду. Згідно зі ст. 9 Житловоко кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема, поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника протягом усього часу їх перебування в цьому закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт, та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до пункту 4 статті 31 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст.ст.15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Вселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (квартирою) шляхом вселення предметом доказування є наявність права на житло. Представник позивача надав копії актів обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] ,, відповідно до яких помешкання здавалось в оренду. Відповідно до листа Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 28.07.2020 року, працівниками сектору ювенальної превенції відвідувалась адреса реєстрації неповнолітнього [PERSON] : [ADDRESS] , помешкання здавалось в оренду, але з квітня 2020 року в квартирі ніхто не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Таким чином, позивач [PERSON] , має право користуватися житлом, в якому він зареєстрований, що передбачено чинним законодавством, але відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та проживання. З врахуванням вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що порушене право [PERSON] підлягає захисту, позовні вимоги про вселення до житлового будинку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону

Outcome: approved