Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 06 листопада 2010 р. шлюбу, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрати почуття любові один до одного, між подружжям часто виникають сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з березня 2016 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. Позивачка до початку судового засідання надала письмову заяву, в якій зазначила, що справу просить розглянути без її присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, строк для примирення не потрібний, просить розірвати шлюб. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. На підставі ст.7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 823, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 06.11.2010 р. Сторони у справі є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2016 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи дитина сторін у справі мешкає з позивачкою. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже певний час, сторони проживають окремо один від одного, позивачка категорично заперечує проти надання зазначеного терміну. Крім того, відповідач, достовірно знаючи про час та місце розгляду справи, в судові засідання не з'являється, що свідчить про його байдужість до збереження сім'ї. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу ДРАЦС Подільського районного управління юстиції м.Києва для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб № 823 від 06.11.2010 р., складеному відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 7, 24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved