Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

У жовтні\~2019\~року [PERSON] \~та [PERSON] \~звернулися з\~позовною заявою\~до Кременчуцької\~міської рали\~Полтавської області\~ про\~встановлення факту\~постійного проживання\~та визнання\~права користування\~житловим приміщенням.\~Позовна заява\~мотивована тим,\~що наприкінці 1996\~року на\~їх сім`ю\~було надано\~кімнату [ADDRESS] .\~06\~жовтня 2000\~року між\~ВАТ «Кременчуцьке\~спеціалізоване будівельно-монтажне\~управління» та\~ [PERSON] \~укладено договір,\~за умовами\~якого наймач\~ [PERSON] \~прийняв для\~постійного проживання\~кімнату [ADDRESS] . 24.05.2019 року та 18.07.2019 року їм відмовлено у знятті з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та у реєстрації за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , оскільки вони не мають правовстановлюючих документів на житло. Просили суд встановити факт їхнього проживання з 06.10.2000 року за адресою: [ADDRESS] та визнати за ними право користування кімнатою [ADDRESS] . Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі. Представник третьої особи Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі, відзиву на позов суду не направив. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень на позов суду не направили. Представник КГЖЕП «Автозаводське» на адресу суду направи клопотання про слухання справи без його участі. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 07.10.2019 року. Ухвалою суду від 16.01.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: [PERSON] та [PERSON] 02.09.1989 року уклали шлюб. 15.09.1990 року та 10.01.2001 року у них народилися діти [PERSON] та [PERSON] . В кінці 1996 року на їх сім`ю було надано кімнату [ADDRESS] . 06 жовтня 2000 року між ВАТ «Кременчуцьке спеціалізоване будівельно-монтажне управління» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого наймач [PERSON] прийняв для постійного проживання кімнату [ADDRESS] (а.с. 15). 17 лютого 2012 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради прийнято рішення № 129 «Про створення комісії з прийняття до комунальної власності територіальної громади міста гуртожитку по [ADDRESS] » (а.с. 19). 05 березня 2012 року комісією складено акт приймання-передачі гуртожитку по [ADDRESS] до комунальної власності територіальної громади м. Кременчука на баланс комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» (а.с. 21). Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 03.08.2012 року № 744 «Про затвердження акту приймання-передачі гуртожитку по [ADDRESS] » затверджено акт приймання-передачі гуртожитку по [ADDRESS] та надано розпорядження Управлінню ЖКГ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради провести перевірку реєстрації проживаючих громадян, які мають право на проживання, та передати списки мешканців у відділ обліку та розподілу житлової площі для видачі ордерів на право проживання в установленому законодавством порядку (а.с. 22). 24.05.2019 року та 18.07.2019 року позивачам відмовлено у знятті з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та у реєстрації за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , оскільки вони не мають правовстановлюючих документів на житло. Проте при зверненні [PERSON] та [PERSON] із заявами до КГЖЕП «Автозаводське» про видачу ордеру на заселення, відповіддю від 29.05.2019 року за № К-01-07/69-2 та від 18.07.2019 року за № К-01-07/149 їм було відмовлено у видачі вказаного документу, оскільки вони не зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Також позивачам роз`яснено порядок звернення до суду із позовом про визнання за ними права користування вказаним житловим приміщенням. Вирішуючи спір, суд виходить із наступного: Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. В ст.ст. 65, 65-1 ЖК Української РСР визначено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Відповідно до ст.ст. 129, 130 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом. Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону регулюються ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1-1 вказаного Закону користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах, визначених цим Законом, означає право користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає на підставі: а) договору найму жилого приміщення, укладеного на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; б) договору оренди житла, укладеного згідно із статтями 810, 811-813 Цивільного кодексу України, - у випадках, визначених цим Законом. Згідно п. 2-1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону: приймають рішення відповідно до глави 4 "Користування гуртожитками" Житлового кодексу Української РСР про надання жилої площі в гуртожитку з укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку мешканцям таких гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, та видають їм спеціальні ордери на право вселення на відповідну жилу площу в гуртожитку; приймають рішення відповідно до глави 59 «Найм (оренда) житла» Цивільного кодексу України про надання житла в гуртожитку за договором найму (оренди) житла на певний строк за плату іншим мешканцям таких гуртожитків, на яких не поширюється дія цього Закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 були затверджені Правила реєстрації місця проживання. Відповідно п. 3 Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. В п. 18 наведених правил визначено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; 3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); 4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах); проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби); 5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); 6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання). Обґрунтовуючи позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання у кімнаті [ADDRESS] , позивачі посилаються на те, що цей факт їм необхідно встановити для визнання за ними права користування кімнатою, що дасть їм у подальшому скористатися правом на приватизацію кімнати у гуртожитку, в якій проживають, у порядку та на умовах, які визначені п. 18 Положення про порядок передачі квартир, будинків, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах, визначених цим Законом, означає право користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає на підставі: а) договору найму жилого приміщення, укладеного на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; б) договору оренди житла, укладеного згідно із статтями 810, 811-813 Цивільного кодексу України, - у випадках, визначених цим Законом. По справі встановлено і це не заперечується сторонами, що 06 жовтня 2000 року між ВАТ «Кременчуцьке спеціалізоване будівельно-монтажне управління», та [PERSON] укладено договір, за умовами якого наймач прийняв для постійного проживання кімнату [ADDRESS] (а.с. 15). Факт проживання сім`ї позивачів за адресою: [ADDRESS] , підтверджується: -актом КГЖЕП «Автозаводське» від 21.07.2019 року про проживання [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою з 1996 року по теперішній час; -договором від 06 жовтня 2000 року, укладеним між ВАТ «Кременчуцьке спеціалізоване будівельно-монтажне управління» та [PERSON] про найм для постійного проживання кімнати [ADDRESS] (а.с. 15); -заявою [PERSON] , адресованою відділу внутрішніх справ Автозаводського району м. Кременчука від 06.10.2000 року з проханням прописати його на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 33,9 м? (а.с. 18); -договором про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 01.12.2014 року (а.с. 23-24); -квитанціями про оплату комунальних послуг за вказаною адресою (а.с. 25-30) Згідно ч. 2 ст. 128, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 130 ЖК України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Так, 24.05.2019 року та 18.07.2019 року позивачам відмовлено у знятті з місця реєстрації та відмовлено у реєстрації за місцем фактичного проживання, оскільки вони не мають правовстановлюючих документів на житло, а 29.05.2019 року та 18.07.2019 року їм відмовлено у видачі ордеру на заселення, оскільки вони не зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.п. 4 п. 18 вказаних Правил … для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. Отже, враховуючи той факт, що право позивачів користування спірною житловою площею відповідачем не оспорюється, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.\~ 1,\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved