Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області із позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідач по справі [PERSON], [INFO] є матір'ю дитини, [PERSON], [INFO] Відповідачка по справі [PERSON], веде бродячий спосіб життя, тривалий час з дитиною не проживає, не працює, зловживає алкогольними напоями. Дитина мешкає , у житлі родичів. Умови проживання потребують покращення. Опікується малолітнім [PERSON], який вважає себе біологічним батьком. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 64. Відповідно до інформації закладу, мати не виконує батьківські обов'язки, пиячить, до садочка не з'являється, приводить і забирає хлопчика [PERSON] [PERSON] перебуває під наглядом лікарів комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6". Згідно інформації центру, мати не здійснює догляд за дитиною під час хвороби. У зв'язку з тим, що мати, [PERSON], ухиляється від виконання батьківських обов'язків, малолітній [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області надіслав на адресу суду заяву,з якої вбачається ,що проти задоволення позову не заперечуює,вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Заслухавши сторони,дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. (а.с.3) Відповідно до листа адміністрації комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 23.01.2019 року, [PERSON],[INFO] перебуває в центрі з 19.12.2017 року по теперішній час. (а.с.129) 08.10.2018 року Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області направив висновок до Миколаївського райсуду Миколаївської області , в якому зазначив, що з метою майбутнього та інтересів дитини, на підставі статті 164 Сімейного Кодексу України, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження (а.с. 85). За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно висновку органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області від 25.06.2018, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав , за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню,по відношенню до свого сина [PERSON].(а.с.85) Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що остання протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, не піклується про його духовний та фізичний розвиток не цікавиться життям дитини. Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача, згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню 768 грн.60 коп.судового збору.

Outcome: approved