Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

У зв'язку з тим, що 18 липня 2015 року приблизно о 20-й годині відповідач, перебуваючи на подвір'ї неподалік будинку [ADDRESS], на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, застосовуючи фізичну силу, наніс позивачці тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, по даному факту вироком Рівненського районного суду Рівненської області відповідача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу, внаслідок злочинних дій їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, ці негативні наслідки її здоров'я, які тривають до даного часу викликали в неї страх за своє здоров'я, привели до стресу та душевних переживань, позивачка звернулася з даним позовом і просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 7000,00 гривень. Позивачка [PERSON] в суді позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснила, що відповідач побив її ні за що, в результаті чого в неї погіршився стан здоров'я. Одразу після події, пішла до лікарні, де лікарі визначили у неї струс мозку, на стаціонарному лікуванні не перебувала, обстеження МРТ не робила, оскільки це дорого, проте приймала ліки, які виписали лікарі, назви ліків значаться у її медичній картці. Зазначила також, що до даної бійки у неї підвищення артеріального тиску не було. Під час події зазнала сильний стрес, потім прийшлося лікуватися, витрачати кошти, переживала за стан свого здоров'я, змінився звичний спосіб її життя. В добровільному порядку відповідач не відшкодовує моральну шкоду, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом і просить його задоволити і стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду. Представник позивачки, адвокат [PERSON], подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що моральна шкода для позивачки полягає у фізичному болі та стражданнях внаслідок ушкодження здоров'я та його наслідки у вигляді погіршення стану здоров'я та пов'язаних з цим стресу та переживань, яких було завдано неправомірними діями, вчиненими [PERSON] Факт заподіяння відповідачем позивачці легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, їх характер та локалізація підтверджено вироком Рівненського районного суду Рівненської області. За сукупністю обставин щодо заподіяння моральної шкоди, було визначено розмір цієї шкоди. Стороною позивача суду надано докази у вигляді медичних документів, якими підтверджується погіршення стану здоров'я позивачки, а отже факт, обставини та розмір моральної шкоди, завданої позивачці, доведено належними та допустимими доказами. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат [PERSON], позов підтримала з мотивів, викладених у самій позовній заяві та відповіді на відзив, зазначила, що позов є обґрунтованим і на їх переконання моральна шкода повинна бути відшкодована, адже в позивачки розпочалися головні болі, знизився слух, погіршився зір, появився страх за здоров'я, через що лікар приписав заспокійливе. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнав, оскільки вважає недоведеним той факт, що погіршився стан здоров'я позивачки, ніяких документів, які б це підтвердили, вона суду не надала. Крім того, зазначив, що все усвідомив і поніс покарання за свої діяння. Сама позивачка спровокувала конфлікт, так як негарно повелася відносно його онуків. Він за них заступився і вдарив позивачку по обличчю. Сам він є пенсіонером і отримує пенсію в сумі 1452 гривні, має поганий стан здоров'я. З огляду на вищесказане, просить в позові відмовити. Представник відповідача, адвокат [PERSON], подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивачки вважає необґрунтованими, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами та безпідставними, оскільки позивачкою у позовній заяві не обґрунтовано та не доведено причинний зв'язок між діями відповідача та погіршенням стану її здоров'я, не надано доказу існування вказаних у позові захворювань у позивачки. Крім того, подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що стороною позивачки подано до суду докази, а саме, медичну документацію, які не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки направлення чи то в стаціонар чи "експерту" з виправленою датою, а копія витягу з медичної карти - невстановленої особи. Вбачається невідповідність у датах медичних документів, оскільки консультативне заключення про підвищення тиску датовано 15 лютого 2015 року, а конфлікт між сторонами відбувся 18 липня 2015 року. Необґрунтованою вважає суму матеріальної шкоди, визначеної позивачкою, та зазначає, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, постійно хворіє та потребує лікування. Таким чином, вважає вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача моральної шкоди необґрунтованими та не підтвердженими жодними належними доказами. В судовому засіданні представник відповідача, адвокат [PERSON], свою позицію підтримав, позов не визнав і суду пояснив, що позовна заява подана без належних та допустимих доказів, а ті докази, які знаходяться в матеріалах справи до уваги брати не можна. Ні в позовній заяві, ні у відповіді на відзив не наведено розрахунку моральної шкоди, а отже остання являється необґрунтованою. Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, отже позов до задоволення не підлягає. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 18 липня 2015 року, приблизно о 20 годині [PERSON], перебуваючи на подвір'ї, неподалік будинку [ADDRESS] на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, застосувавши фізичну силу, наніс [PERSON] два удари долонями правої та лівої руки в обличчя, внаслідок чого потерпіла впала, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу на передній ділянці грудної клітки в ділянці грудини, забою м'яких тканин в ділянці правої вилиці, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які, згідно висновку експерта № 691 від 20 липня 2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Під час розгляду судом кримінального провадження, [PERSON] в судовому засіданні свою вину визнав і вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2016 року його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 грн. Після вказаної події, позивачка зверталась по медичну допомогу до лікарів, де їй невропатологом було встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, призначено лікування, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого [PERSON], оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, копії сторінок якої знаходять в матеріалах справи (а.с.17-19). Спричинені позивачці тілесні ушкодження і їх характер підтверджується також вищевказаним вироком Рівненського районного суду. Стаття 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. А ст.23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 1167 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вироком суду встановлено, що відповідачем [PERSON] було завдано легких тілесних ушкоджень позивачці [PERSON], свою вину він визнав, тому цей факт доказуванню не підлягає. Сам факт нанесення тілесних ушкоджень тягне за собою фізичний біль та страждання, які позивачка зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, вона лікувалась, несла додаткові матеріальні затрати, змінився привичний стиль її життя, вимушена звертатися з позовом до суду, що призводить до стресу та душевних переживань, тому суд вважає, що позивачці була завдана моральна шкода. Однак зазначена в позовній заяві сума в 7000 гривень є завищеною і з відповідача [PERSON] необхідно стягнути завдану позивачці моральні шкоду в сумі 3500 гривень. На думку суду, вказана сума співрозмірна тій маральній шкоді, яку зазнала позивачка в результаті спричинення їй легких тілесних ушкоджень. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує те, що відповідач сам хворіє, є інвалідом, пенсіонером, отримує незначну пенсію. Суд не погоджується з доводами відповідача і його представника про те, що позов не доведено належними і допустимими доказами, оскільки вина відповідача у вчиненні злочину доведена вироком суду. Спричинення тілесних ушкоджень зафіксовано у висновку експерта і медичній документації на ім'я [PERSON] А моральна шкода є оціночним поняттям і кожна особа по різному відноситься до оцінки певних подій і тих наслідків, які наступили. Оцінюючи всі вище наведені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в наявності є порушення законних прав позивачки, за захистом яких спрямоване її звернення до суду, а тому позов підлягає до часткового задоволення. В зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved