Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Районний фтизіатр Літинської ЦРЛ [PERSON] звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] на стаціонарне лікування в відділення легеневого проти туберкульозу. Заява мотивована тим, що [PERSON], яка проживає за адресою [INFO] з 13.11.2017 р. по теперішній час.Лікувалася стаціонарно в спеціалізованій туберкульозній лікарні м. Вінниці з 21.06.2017 р. по 11.09.2017 р. 19.10.2017 р. хвора була консультована в ВОСТМО «Фтизіатрія», рекомендоване стаціонарне лікування. Втім хвора систематично порушує режим лікування, зловживає алкоголем, неодноразово покидала територію лікарні, протитуберкульозні препарати приймає нерегулярно, що й негативно впливає на результати лікування. Оскільки стан здоровя хворої загрожує як її здоровю так здоровю оточуючич, адже остання є активним бактеревиділювачем, тому лікар-фтизіатр Літинської ЦРЛ порушує питання про примусову госпіталізацію хворої. У судовому засіданні лікар фтизіатр Комунального закладу «Літинська центральна районна лікарня» [PERSON] підтримала доводи, викладені в заяві та пояснила, що [PERSON] є повнолітньою дієздатною особою, перебуває на диспансерному обліку в Літинській ЦРЛ, не виконує умови добровільного лікування, а відтак представляє небезпеку для оточуючих як інфекційний хворий. Заява у відповідності до ст. 345 ЦПК України, слухається без участі хворої, оскільки відповідно до висновку лікаря фтизіатра Літинської ЦРЛ у хворого виявлено мікробактерії туберкульозу, і остання являється активним бакртеревиділювачем (а.с. 3). Заслухавши пояснення представника Літинської центральної районної лікарні, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви в повному обсязі, як такої, що ґрунтується на законі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до висновку лікаря-фтизіатра Літинської ЦРЛ, [PERSON] перебуває на обліку в зазначеній лікувальній установі. Стан здоров'я хворої загрожує як її здоров'ю, так і здоров'ю оточуючих, адже вона є активним бактеревиділювачем, тобто є хворою на заразну форму туберкульозу та становить небезпеку для оточуючих. Діагноз МРТБ (23.06.17) легень (дис.) Дестр.+МБТ+М+МГ+риф+резист.І+ (HRZSE) 2+(Km Cm Ofx Et) гіст, о кат. IУ ( з ВДТБ ког ІІ (17) НЛ. Хвор порушує режим, зловживає алкоголем, неодноразово покидає територію лікарні, відмовляється від прийому ліків. Стан здоровя хворої загрожує як її здоровю, так і здоровю оточуючих, адже вона є активним бактеревиділювачем, а відтак потребує госпіталізації в легеневе відділення терміном на 3 місяці (а.с. 3). Відповідно до ст.11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюються з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Згідно ч. 2ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ч. 5ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Відповідно до ст. 343 ЦПК України заява про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. Згідно ч.1, 2 ст. 346 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви комунального закладу «Літинська центральна районна лікарня» про примусову госпіталізацію для лікування до протитуберкульозного закладу [PERSON]

Outcome: approved