Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач перший заступник Лубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Виконавчого комітету Лубенської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Свій позов мотивував тим, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.02.2016 року [PERSON] засуджено за ст.286ч.1 КК України до 2-х років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік. В ході досудового розслідування встановлено, що 9.09.2015 року близько 22 години 40 хвилин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем [NUMBER] RUS, рухався по проїзній частині вулиці Декабристів у м. Лубни Полтавської області в напрямку до вулиці [PERSON] та перевозив пасажирів [PERSON] та [PERSON] Проїжджаючи перехрестя вулиць Декабристів та [PERSON] в м. Лубни, водій [PERSON], рухаючись із швидкістю близько 80 км/год., перевищив максимально дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги (60 км/год.), при виконанні маневру повороту ліворуч не вибрав безпечної швидкості руху і необхідних прийомів управління, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини та наїзд на бетонну опору. Вказаними діями водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 2.9 а), 12.1, 12.4, 12.9 б) «Правил дорожнього руху України» затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2011 хоча мав можливість та повинен був їх виконувати. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [NUMBER] RUS [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому ліктьового виростка правої ліктьової кістки, рубців лобу, які являються наслідком загоювання ран. Крім того, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [NUMBER] RUS [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового фрагментарного перелому правої плечової кістки в середній третині зі зміщенням відламків, закритого уламкового фрагментарного перелому лівої плечової кістки в нижній третині. 19.09.2015 року [PERSON] було госпіталізовано до Комунальної Лубенської міської лікарні до травматологічного відділення, де він перебував на лікуванні з 19.09.2015 року о 08.10.2015 року. Згідно довідки-розрахунку Комунальної Лубенської центральної міської лікарні №02-8 від 01.03.2016 року на лікування потерпілого [PERSON] в період з 09.09.2015 року по 08.10.2016 року витрачено 5050,98 гривень. Позивач прохає стягнути з [PERSON] на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради кошти за лікування Комунальною Лубенською центральною міською лікарнею потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] в сумі 5050,98 гривень.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, прохала задовольнити. Представник Фінансового управління Виконавчого комітету Лубенської міської ради в особі [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав, сплачувати кошти згоден. Суд, заслухавши, сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони особою. Судом встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.02.2016 року (а.с.3-5), відповідача [PERSON] засуджено за ст.286ч.1КК України до 2-х років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік. При цьому судом встановлено, що 19.09.2015 року близько 22 години 40 хвилин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем [NUMBER] RUS, рухався по проїзній частині вулиці Декабристів у м. Лубни Полтавської області в напрямку до вулиці [PERSON] та перевозив пасажирів [PERSON] та [PERSON] Проїжджаючи перехрестя вулиць Декабристів та [PERSON] в м. Лубни, водій [PERSON], рухаючись із швидкістю близько 80 км/год., перевищив максимально дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги (60 км/год.), при виконанні маневру повороту ліворуч не вибрав безпечної швидкості руху і необхідних прийомів управління, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини та наїзд на бетонну опору. Вказаними діями водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 2.9 а), 12.1, 12.4, 12.9 б) «Правил дорожнього руху України» затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2011 (надалі Правила дорожнього руху України), хоча мав можливість та повинен був їх виконувати. Перелічені пункти Правил дорожнього руху України означають: п. 2.9 «водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»; п. 12.1 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним»; п. 12.4 «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60км/год.»; п. 12.9 «водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 (див. додаток 1), або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил». Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [NUMBER] RUS [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому ліктьового виростка правої ліктьової кістки, рубців лобу, які являються наслідком загоювання ран. Згідно висновку експерта №459 від 10.12.2015 за результатами проведеної судово-медичної експертизи перелічені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Крім того, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [NUMBER] RUS [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового фрагментарного перелому правої плечової кістки в середній третині зі зміщенням відламків, закритого уламкового фрагментарного перелому лівої плечової кістки в нижній третині. Згідно висновку експерта № 428 від 20.11.2015 за результатами проведеної судово-медичної експертизи. Перелічені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Згідно висновку експерта №1/2 від 24.11.2015 за результатами проведеної автотехнічної експертизи в описаній вище дорожній обстановці в діях водія автомобіля [NUMBER] RUS [PERSON] маються невідповідності вимогам п.п. 12.1, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України. Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] з технічної точки зору знаходиться в причинному зв'язку з виникненням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками. В умовах даної пригоди водій [PERSON] мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод, котрі б не дозволили йому виконати вимоги даних пунктів Правил. Вказані дії [PERSON] які виразились у порушенні Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП у якій [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, кваліфікуються стороною обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження. Свою вину в інкримінованому йому діянні обвинувачений [PERSON] визнав повністю, тобто тілесні ушкодження потерпілим [PERSON] отримано з вини водія [PERSON] Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину… Якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання". Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно довідки Комунальної Лубенської центральної міської лікарні від 01.03.2016 (а.с.6) вартість лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] складає 5050,98 гривень. Суд вважає, що дану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради, а тому позов слід задовольнити. Крім цього, при подачі до суду матеріалів позову, позивач звільнений від сплати судового збору, при таких обставинах, відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved