Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь на утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 2003 року по вересень 2017 року сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просить стягнути з нього аліменти. Позивачка у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заперечення в яких зазначив, що намагався в добровільному порядку врегулювати з позивачкою питання виплати аліментів шляхом відчуження на користь дітей житлового будинку, однак, позивачка на це не погоджується та вимагає відчужити будинок їй користь. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи заперечення на позов та просила відмовити в його задоволенні. Крім того, вважала необґрунтованим стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача так як він не працевлаштований та має мінливий дохід. Враховуючи неявку відповідача та відсутність клопотань про відкладення розгляду справи та також про розгляд справи за його відсутності суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії I-ЖС № 158412 від 05 жовтня 2004 року, актовий запис № 17, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії I-ЖС № 034071 від 02 серпня 2006 року, актовий запис № 11, відповідно до яких батьком є [PERSON] відповідач у справі. Діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю [PERSON] за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Урочиста, 29, відповідно до довідки про склад сімї комітету мікрорайону «Калиновий» від 03 жовтня 2017 року та перебувають на її утриманні. Статтею 51 Конституції України передбачено обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є особою працездатного віку, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями, інших осіб на утриманні не має, свій обовязок щодо участі в матеріальному утриманні своїх дітей не виконує. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, лише позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (в частці від заробітку або у твердій грошовій формі). Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи інтереси дитини та обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved