Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до\~Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 20.03.2018 з вини водія [PERSON] , який керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб позивача «Мерседес Віто», д.н.з. [NUMBER] та завдана майнова шкода. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта». 22.03.2018 відповідач був повідомлений про страховий випадок та 16.04.2018 відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування, втім, страхове відшкодування не виплачено. За таких обставин, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача страхове відшкодування в розмірі 51211,94 грн. та судові витрати. Позивач в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу «Мерседес Віто», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6). 20.03.2018 з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , та за участі позивача мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено транспортний засіб позивача, що підтверджується постановою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2018 року, копія якої наявна в матеріалах справи, розмір майнової шкоди становить 36\~892,53 грн. (а.с.5, 11-13). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта», що підтверджується полісом №АМ/1222488 (а.с.7). 22.03.2018 позивач письмово повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду та 16.04.2018 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 8,9). Страхове відшкодування на користь позивача не було виплачено відповідачем. Спірні правовідносини виникли із захисту майнових прав постраждалої в результаті дорожньо-транспортної пригоди фізичної особи. Згідно ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик (а у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Статтею 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст. 35 зазначеного вище Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає Страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Вимогами п. 2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 29, 34 та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що страховик був зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування позивачу протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Оскільки зазначений обов`язок з боку відповідача не був виконаний, у зв`язку з чим вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, та порушені права позивача підлягають поновленню у спосіб, визначений позивачем. З огляду на вищенаведене також вбачається, що нездійснення відповідачем виплати страхового відшкодування на користь позивача з порушенням встановленого законом строку є підставою для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Водночас, згідно ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини Страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Щодо розрахунку інфляційних витрат та 3% річних, то суд погоджується із розрахунком, який наведений позивачем. Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved