Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 31271,53 грн. заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що згідно договору від 13.11.2007 року відповідач отримала кредит в банку в розмірі 3200 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надано в тимчасове користування на умовах зворотності, терміновості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими кредитним договором. Позивач свої зобов*язання по кредитному договору виконав, надавши відповідачу грошові кошти. Однак, взяті на себе зобов*язання відповідач виконувала не належним чином, вчасно не повертала кредит і заборгованість за кредитним договором станом на 30.06.2015 року становить 31271,53 грн., яка складається з наступного: 21554,92 грн. - заборгованість за кредитом, 7438,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,551,28 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1477,22 грн. - штраф (процентна складова). Просить постановити рішення про стягнення зазначеної суми з відповідача в користь позивача і судові витрати в розмірі 243,60 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що в неї відсутня заборгованість перед позивачем згідно кредитного договору від 13.11.2007 року. Вона до жовтня 2010 року повернула кредит позивачу, в тому числі і платіжну картку. Після цього вона не користувалася кредитними коштами ПриватБанку, вважає,що її платіжною карткою користувалися працівники банку. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, бо відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що згідно договору від 13.11.2007 року відповідач отримала кредит в банку у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. В судовому засіданні також встановлено, що кредитний договір складається з заяви відповідача, Умов і Правил надання банківських послуг . Кредит надано в тимчасове користування на умовах зворотності, терміновості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими кредитним договором. п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено , що відповідач як клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Як вбачається з листа ПАТ КБ «ПриватБанк» № 30.1.0.9/2-20160412/317 від 14.04.2016 року строк дії платіжної картки № [NUMBER] згідно даного кредитного договору з 13.11.2007 року до 05.2015 року. Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов*язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак, взяті на себе зобов*язання відповідач виконувала не належним чином, вчасно не повернула кредит і заборгованість за кредитним договором станом на 30.06.2015 року становить 31271,53 грн., яка складається з наступного: 21554,92 грн. - заборгованість за кредитом, 7438,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 551,28 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1477,22 грн. - штраф (процентна складова). Дані обставини підтверджено розрахунком заборгованості . У відповідності із ст.ст. 610,611, 623,651 ЦК України у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Доводи відповідача про те,що вона з жовтня 2010 року не користувалася платіжною карткою , так як повернула її ПриватБанку, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, дослідженими в судовому зсіданні . Як вбачається з виписки із платіжної картки № [NUMBER], відповідач користувалася кредитними коштами банку до травня 2015 року, купляючи товари, сплачуючи послуги. Належних і допустимих доказів того,що вона повернула платіжну картку позивачу відповідач суду не надала. Враховуючи вищенаведене, суд встановив, що позов підставний підлягає до повного задоволення в сумі 31271,53 гривень. У відповідності із ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 243,60 гривень сплаченого судового збору. На підставі ст. ст.526,527,530 ЦК України,

Outcome: approved