Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Юга-Групп» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, а саме машиномісця № 1, що розташоване в осях «2-3» та «Б-В» по горизонталі , площею 18 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача мотивує вимоги тим, що 21 грудня 2005 року між [PERSON] та ТОВ «Юга-Групп» було укладено Договір на пайову участь у фінансуванні будівництва паркінгу №01/21-12. Згідно ч.1 Додаткової угоди № 1 до Договору на пайову участь у фінансуванні будівництва паркінгу, об`єктом даного Договору є частина підземного паркінгу , а саме одне машиномісце, розташоване в осях «2-3» та «Б-В» по горизонталі , площею не менше 18 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов Договору, розмір пайової участі пайовика 75750 грн., запланований термін завершення будівництва 4 квартал 2007 року. Позивачем було здійснено фінансування будівництва на 100 % на загальну суму 75750 грн., що підтверджується квитанціями про сплату від 07.04.2006 року на суму 50000 грн., від 13.04.2006 року на суму 15000 грн., від 19.04.2006 року на суму 10750 грн. Згідно довідки виданої директором ТОВ «Юга-Групп» від 18.05.2006 року, [PERSON] здійснила інвестування будівництва підземного паркінгу [ADDRESS] , в розмірі 100%, що складає 75750 грн. Однак, майнових прав на об`єкт інвестування [PERSON] надано не було. Строки здачі паркінгу в експлуатацію прострочено з вини забудовника. Відповідно до ст. 4 ЦПК кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідач ТОВ «Юга-Групп» ухвалу суду від 09.07.2019 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовну заяву з додатками не отримав про що свідчить повернутий конверт за закінченням терміну зберігання. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав згідно вказаної статті є припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Отже, кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.12.2005 року між позивачем [PERSON] (пайовик) та ТОВ «Юга-Групп» в особі Директора Комарницького В.С., який діє на підставі Статуту (організація) було укладено Договір №01/21-12 на пайову участь у фінансуванні будівництва паркінгу. Згідно з умовами якого пайовик зобов`язався прийняти пайову участь у фінансуванні будівництва підземного паркінгу за адресою: [ADDRESS] , а організація зобов`язалась після завершення повного циклу будівельних робіт та введення паркінгу в експлуатацію передати пайовику по акту приймання-передачі частину підземного паркінгу 1 одне машиномісце, яке має наступні параметри: машиномісце 16, розміри машиномісця: 3х6 метрів. Згідно ч.1 Додаткової угоди № 1 до Договору на пайову участь у фінансуванні будівництва паркінгу, об`єктом даного Договору є частина підземного паркінгу , а саме одне машиномісце, розташоване в осях «2-3» та «Б-В» по горизонталі , площею не менше 18 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2.3 Договору, розмір пайової участі пайовика (вартість машиномісця) на день укладення сторонами цього договору становить 75 750,00 грн. Згідно довідки виданої директором ТОВ «Юга-Групп» від 18.05.2006 року, [PERSON] здійснила інвестування будівництва підземного паркінгу [ADDRESS] , в розмірі 100%, що складає 75750 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України від 18 вересня 1991 року №1560-XII "Про інвестиційну діяльність" (далі - Закон №1560-XII). Відповідно до ч.5 ст.7 Закону №1560-XII інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів. Згідно зі ст.4 Закону №1560-XII об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь яке майно, а також майнові права. Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент укладення Договору інвестування, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Згідно ч. 5 ст. 7, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій й об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Відповідно до положення статті 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об`єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Згідно положення частини 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України). Вказаним договором також встановлювалися строки виконання сторонами своїх договірних зобов`язань. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18 у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] виконала свої зобов`язання за договором в повному обсязі. Відповідач ТОВ «Юга-Групп» не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором №01/21-12 на пайову участь у фінансуванні будівництва паркінгу. Отже позивачу, як інвестору, належать майнові права на об`єкт спору. Визнання майнового права за позивачем не надає йому права здійснювати оформлення права власності на вказаний об`єкт нерухомості у органах державної реєстрації нерухомого майна, а є лише встановленим судом фактом набуття ним речових прав у вигляді майнових прав на вказаний об`єкт інвестування. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юга-Групп» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 768,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved