Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] було укладено договори про надання послуг з виконання функцій водія та про повну індивідуальну відповідальність водія експедитора та зобов'язувався доставляти товарно-матеріальні цінності від вантажовідправника до вантажоодержувача. 27 вересня 2015 року відповідач зобов'язувався доставити продукцію до м. Камнець-Подільський. Під час передачі вантажу був виявлений бій продукції на суми 10 896,72 грн. та 13 478,40 грн. За даними обставинами був складений акт розбіжностей, в який зафіксовано факт бою продукції. У зв'язку з чим на його адресу було направлено претензія на загальну суму 24 375,12 грн., яку він сплатив, та набув право зворотної вимоги до відповідача за завдані збитки. Також зазначив, що під час виконання відповідачем своїх обов'язків водія на автомобілі Volvo, державний номерний знак [NUMBER], було встановлено три акумулятори в кількості три штуки. Під час огляду автомобіля комісією автомобіля було виявлено відсутність акумуляторів, чим завдано збитків на суму 8000 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] на відшкодування в порядку регресу кошти в розмірі 24 375,12 грн., на відшкодування збитків 8000 грн., всього 32 375,12 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явилась. Подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи документів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 26 серпня 2015 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] про повну індивідуальну матеріальну відповідальність водія-експедитора. П.1 договору передбачено, що [PERSON], що виконує роботу водія експедитора, яка пов'язана з доставкою товарно-матеріальних цінностей від вантажовідправника до вантажоодержувача приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввіреного ФОП [PERSON] вантажу. 18 вересня 2015 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір № 03/09-15 про надання послуг з виконання функцій водія. За даним Договором ФОП [PERSON] передав [PERSON] в тимчасове володіння та користування вантажний автомобіль Volvo, державний номерний знак [NUMBER]. 28 травня 2012 року між ТОВ «Яснесвіт» та ФОП [PERSON] було укладено Договір перевезення № ЯС-28/05/12-3. Відповідно до умов даного договору ФОП [PERSON] зобов'язався поставити продукцію (вантаж). Виконання зазначених зобов'язань відповідно до Договору було покладено на [PERSON], як експедитора. А саме: 27 вересня 2015 року [PERSON] повинен здійснити поставку продукції для ДП «Рітейл Вест» за адресами: м. Кам'янець-Подільський вул. Гагаріна 42/1; м. Кам'янець - Подільський, вул..Лесі Українки 30, що підтверджено товарно-транспортними накладними № КПЯСВ030220 та № КПЯСВ030219 від 27 вересня 2015 року та № КПЯСВ030227 та № КПЯСВ0302269 від 27 вересня 2015 року. Відповідно до видаткових накладних № КПЯСВ030220 та № КПЯСВ030219 від 27 вересня 2015 року було виявлено бій продукції про на загальну суму 10 896.72 грн.; №КПЯСВ030227 та № КПЯСВ0302269 від 27 вересня 2015 року було виявлено бій в повному обсязі, на суму 13 478,40 грн. Щодо даних обставин ДП «Рітейл Вест» було складено Акти розбіжностей, в яких зафіксовано факт бою продукції, про що [PERSON] був ознайомлений. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до п. п.5.1.2 п. 5.1 Договору перевезення: «Перевізник несе відповідальність, у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилась вартість вантажу». 02 жовтня 2015 року від ТОВ «Ясенсвіт» на адресу ФОП [PERSON] надійшла претензію на суму 24 375,12 грн., яка була сплачена ФОП [PERSON], що підтверджено відповідною квитанцією. Відповідно до п. 3 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність водія експедитора: у випадку незабезпечення безпеки з вини Працівника вантажу, визначення розмірів збитків завданих Роботодавцю та їх відшкодування, відбувається у відповідності з чинним законодавством». Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом». Право звернення зі зворотною вимогою виникає у кредитора з моменту здійснення ним виплат потерпілому, з цього ж моменту обчислюється строк для пред'явлення регресного позову. Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" встановлено, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків, на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавала шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що після сплати за отриманою претензією, позивач набув право вимоги до винної особи. Тому позовні вимоги про стягнення виплаченого відшкодування в сумі 24 375,12 грн. підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що [PERSON] під час виконання обов'язків водія на автомобілі Volvo, державний номерний знак [NUMBER], було встановлено три акумулятори ТОР САК.6 ст-190 АЗ (в кількості 2 штук) та УАКТА СТ-90 (в кількості 1 шт.), що підтверджено відповідними квитанціями. 23 жовтня 2015 року було складено Акт огляду автомобіля Volvo, державний номерний знак [NUMBER], в складі комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При цьому було виявлено відсутність вищезазначених акумуляторів. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України: особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)». Відшкодування збитків може бути покладено на Відповідача лише при наявності передбачених законом умов сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинного- наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої. При цьому, обов'язковими умовами покладання відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки. У постанові Пленуму Верховоного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. 26 жовтня 2015 року [PERSON] підписав розписку, в якій погодився сплатити суму завданих збитків та матеріальної шкоди. 18 грудня 2016 року [PERSON] отримав претензію про сплату коштів в добровільному порядку. На час розгляду справи відповідач до суду не з'явився, доказів на підтвердження сплати коштів суду не надав, тому позовні вимоги в частині стягнення 8000 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків підлягають задоволенню.

Outcome: approved