Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду, мотивуючи це тим, що відповідно до рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2009 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки всіх видів його заробітку ( доходу), до досягнення нею повноліття. На виконання рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2009 року, позивач добросовісно сплачує аліменти відповідачці на утримання доньки, заборгованості не має. Однак, з 14 листопада 2019 року донька позивача та відповідачки - неповнолітня [PERSON] фактично постійно проживає з батьком, за адресою [ADDRESS] та знаходиться на його повному утриманні. Позивач самостійно займається вихованням доньки, оскільки відповідачка проживає окремо в [ADDRESS] , а тому представник позивача просить суд звільнити позивача від сплати аліментів та стягнути з відповідачки аліменти на користь позивача на утримання доньки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка також в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши документи справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24 вересня 2007 року було розірвано (а.с.11). Від спільного проживання у шлюбі мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з відповідачкою (а.с.10). Відповідно до рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2009 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки всіх видів його заробітку ( доходу), до досягнення нею повноліття (а.с.9). На виконання рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2009 року, позивач добросовісно сплачує аліменти відповідачці на утримання доньки, заборгованості не має. Однак, з 14 листопада 2019 року донька позивача та відповідачки - неповнолітня [PERSON] фактично постійно проживає з батьком, за адресою [ADDRESS] та знаходиться на його повному утриманні, що підтверджується довідкою Виконкому Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області від 17 грудня 2019 року № 7818 (а.с.15). Згідно довідки виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області від 03 грудня 2019 року № 1427, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Однак, відповідно до довідки Виконавчого комітету Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області № 635/19 про реєстрацію місця проживання, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04.12.2019 року (а.с.14). Також довідкою Виконкому Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області від 16 грудня 2019 року № 7816, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно є мешканцем смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області та має склад сім`ї: донька - [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Крім того згідно довідки Комунального закладу «Петрівське навчально-виховне об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія» Петрівської районної ради Кіровоградської області від 11 грудня 2019 року № 01-31/88/1, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в Комунальному закладі «Петрівське навчально-виховне об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія» в 9-А класі з 14 листопада 2019 року (а.с.17). За вищезазначених обставин позивач вимушений самостійно утримувати доньку [PERSON] , а також сплачувати аліменти на її утримання її матері [PERSON] , яка не здійснює утримання дитини, а отже сплачені аліменти використовуються не за призначенням, що порушує права позивача. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенії ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечуєтеся такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини е предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружили, батьків, дочки, сипа; інші обставили, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 СК України). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частила перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондуєтеся з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їx одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їx сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їx зі способом присудження (ч. 3 cr.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їx присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їx присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їx присудження. Враховуючи зазначені обставини, а саме те, що з 14.11.2019 року неповнолітня дитина [PERSON] перестала проживати з матір`ю, та за її згодою, згодою батька та матері вирішено, що дитині краще проживати разом із батьком, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їx одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне звільнити позивача від сплати аліментів. Оскільки, за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ст. 141 СК України), враховуючи вище зазначені обставини, суд вважає, що відповідачка [PERSON] має сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частки її доходів. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 7,18,141,180,181,182-184,191,192,273 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved