Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись при цьому на наступне: рішенням № 293-5 Комінтернівської Райради депутатів трудящих м. Харкова від 15 серпня 1967 року було надано дозвіл на будівництво гаража по [ADDRESS] чоловіку позивачки - [PERSON]. У подальшу [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] та віднесена до Фрунзенського району м. Харкова. У 1967 році за вказаною адресою на підставі дозволу, але без оформлення відповідної технічної документації [PERSON], був збудований гараж [NUMBER] розміром 3,64 х 5,85 м., з льохом площею 8,2 кв. м. та оглядовою ямою площею 2,0 кв. м., загальною площею 24,6 кв. м. по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його, як спадкоємець першої черги, позивачка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, та подала заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. До складу спадкового майна також входив і побудований гараж. Але, у зв'язку з тим, що право власності на вказане самочинне будівництво [PERSON] за його життя, у встановленому законом порядку, не було оформлено та не зареєстровано, тому, після його смерті [PERSON] не мала можливості гараж [NUMBER] по [ADDRESS] прийняти у спадщину як спадкоємець першої черги на майно померлого чоловіка, про що отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козєєвой С.М. від 22 жовтня 2015 року, з роз*ясненням, що об'єкт нерухомого майна може бути переданий у спадщину після державної реєстрації права власності відповідно до ст. 182 ЦК України, згідно якої право власності на нерухоме майно підлягає державної реєстрації. Позивачка також зазначила, що під час будівництва в 1967 році вище гаража діяла Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу» Української PCP від 1966 року, на підставі якої право власності на гаражі не реєструвалося державою. Державна реєстрація гаражів була передбачена Інструкцією України «Про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, яке знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб" лише з 1998 року, а [PERSON] помер [INFO]. Можливість подальшої експлуатації об'єкту нерухомого майна підтверджена технічним висновком ТОВ «Харківстройніпроект», згідно якому - самовільне будівництво виконане без порушення норм планування та забудови (СНІП та ДБН) і відноситься до II категорії, як задовільне, подальша його експлуатація можлива. На вказаний гараж ТОВ «Міжрегіональним бюро з технічної інвентаризації» виготовлений 10.06.2015р. технічний паспорт. Вартість гаража на 2015 рік складає 20 885 грн. - звіт про незалежну оцінку майна «Схід-П Експерт» від 10.11.2015р. В зв'язку з чим, позивачка просить суд визнати за нею, [PERSON] право власності на гараж [NUMBER] у дворі будинку [ADDRESS], загальною площею 24,6 кв. метрів з льохом 8,2 кв. м. та оглядовою ямою 2,0 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON], померлого [INFO]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні викладені в позові обставини підтримала в повному обсязі, надала пояснення та просила суд позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на гараж [NUMBER] у дворі будинку [ADDRESS], загальною площею 24,6 кв. метрів з льохом 8,2 кв. м. та оглядовою ямою 2,0 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка позивачки, [PERSON], померлого [INFO]. Представник відповідача Харківської міської ради [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду пояснення, згідно яким зазначила, що відповідно до рішення виконкому Комінтернівської райради депутатів трудящих № 293-5 від 15.08.1967 [PERSON], (інваліду 3 групи) дозволено будівництва гаража по [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] запис № 16315 від [INFO] [PERSON] помер. Законодавство, яке діяло на час виникнення права власності на гараж, не вимагало реєстрацію права власності на нерухоме майно в органах БТІ або інших державних органах, тому спадкодавець право власності не зареєстрував. Після його смерті відкрилась спадщина, [PERSON] є спадкоємцем за законом, син [PERSON] спадщину не прийняв, та не спадщину не претендує. За правилами п. ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року), чинної на час відкриття спадщини, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» викладена правова позиція, відповідно до якої, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається з технічного паспорта, виготовленого на замовлення спірний гараж побудований у 1967 році. Відповідно до ст. 22 КпШС України, чинної на час укладення договору купівлі продажу гаража, майно набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В зв'язку з викладеним представник Харківської міської ради, просив прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням норм матеріального та процесуального права, та яке б не порушувало права третіх осіб (а.с. 100-101). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов в повному обсязі та підтримав пояснення викладені в позові (а.с. 106). Враховуючи, що розгляд справи в судовому засіданні 22.02.2016 р. відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 27 травня 1948 року [PERSON], 1927 року народження уклав шлюб з [PERSON], 1928 року народження, якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище - [PERSON] (свідоцтво про шлюб [NUMBER] видане Сталінським ЗАГС 27.05.1948 р.) (а.с. 99). Відповідно до рішення виконкому Комінтернівської райради депутатів трудящих № 293-5 від 15.08.1967 [PERSON],, який мешкає за адресою [ADDRESS], (інваліду 3 групи) дозволено будівництва гаража по [ADDRESS] (а.с. 7). Як вбачається з технічного паспорту виготовленого ТОВ «Міжрегіональне БТІ» станом на 10.06.2015 р. на гараж [NUMBER] у дворі будинку по [ADDRESS] - гараж загальною площею 24,6 кв. метрів з льохом 8,2 кв. м. та оглядовою ямою 2,0 кв. м. був побудований 1967 року з цегли (а.с. 59-60). Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій гаража [NUMBER] по [ADDRESS] розробленого ТОВ «Харківстройніпроект» (кваліфікаційний сертифікат серія АЕ №000661) №2039/10 від 06.10.2015р. «про визначення його готовності до експлуатації» - на момент обстеження несучі та огороджувальні конструкції гаража [NUMBER] з льохом та оглядовою ямою, відповідають вимогам СНІП та ДБН і відноситься до II категорії стану, як задовільне. Ступінь готовності будівельних конструкцій до подальшої експлуатації рівна 100 %. (а.с. 9-29). Згідно ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону прав на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визначають дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства. Що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445. Тобто Інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу» Української PCP від 31 січня 1966 р. (втратила чинність 19.01.1996 р.), яка діяла на час побудови спірного гаража [PERSON], право власності на гаражі не реєструвалося державою (примітки п. 4 Інструкції). [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану [INFO]) (а.с. 8). Державна реєстрація гаражів була передбачена Інструкцією України «Про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, яке знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб" затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 р. № 121, згідно положень якої - до об'єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться: житлові і нежитлові будинки, садові будинки, дачі, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках вулиць, площ і провулків під окремими порядковими номерами (розділ 1 п. 1.9 п.п. а Інструкції). Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набув права власності на гараж [NUMBER] у дворі будинку [ADDRESS], загальною площею 24,6 кв. метрів. Суд, також зазначає, що майном відповідно до ч. 1 ст. 190 та ст. 179 ЦК України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки. Оскілки спадщина відкрилась у період дії ЦК України в редакції 1963 року, суд вважає за необхідне застосувати до цих правовідносин ЦК України діючій на той момент. Згідно ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] - дружина померлого [PERSON], яка мешкала разом з померлим на час відкриття спадщини, є спадкоємицею за законом першої черги та за законом. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2015 р. виданого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козєєвою С.М. -дружина спадкодавця - [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги на майно чоловіка - [PERSON], померлого [INFO], так як подала до нотаріальної контори заяву та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Син спадкодавця - [PERSON], який спадщину не прийняв, на спадщину не претендує, про що є його заява у спадковій справі. До складу спадщини входить гараж [NUMBER], розташований за адресою: [ADDRESS]. Правовстановлюючий документ на вказаний гараж відсутній, та право власності у встановленому законом порядку Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за спадкодавцем не зареєстроване, в зв'язку з чим відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на спадкове майно, яке складається з гаража [NUMBER], розташованого за адресою: [ADDRESS]. Суд приймає до уваги надані докази, пояснення сторони позивача, викладені факти приватного нотаріуса в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2015 р. , що [PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку, так як подала заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. До складу спадкового майна також входив і побудований гараж, але в зв*язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний гараж, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачка [PERSON] фактично та юридично прийняла спадщину після смерті чоловіка, подала до нотаріальної контори заяву та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на все належне майно спадкодавцю, окрім гаража. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого чоловіка, гараж був побудований чоловіком за кошти сім'ї у відповідності до дозвільних документів на побудову і на відведеній для цього земельній ділянці, визнання права власності на гараж за позивачем не порушує права інших осіб, а оформити свої права у інший спосіб позивач на теперішній час не має можливості, тому суд вважає вимоги позивача правомірними і такими що підлягають задоволенню. Враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, відповідач по суті не заперечує проти позову, третя особа надала заяву про визнання позову, та позивач користується вже гаражем 39 років, не порушуючи при цьому права, свободи чи інтереси інших осіб, суд визнає право власності на гараж [NUMBER] у дворі будинку [ADDRESS], загальною площею 24,6 кв. метрів з льохом 8,2 кв. м. та оглядовою ямою 2,0 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON], померлого [INFO], оскільки інших спадкоємців у померлого немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved