Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 30.04.2015 звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина: житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований на приватизованій земельній ділянці, що знаходиться по [ADDRESS]. На випадок своєї смерті померлий заповіт не складав. Спадщину після смерті чоловіка позивач прийняла шляхом подачі заяви до нотаріуса Тростянецького нотаріального округу. Нотаріус Тростянецької нотаріальної контори 30.03.1995 року видав свідоцтва на 1/2 частини: про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими побудовами та право власності на житловий будинок з господарчими побудовами. На момент отримання свідоцтв позивач не отримувала свідоцтва про право власності на земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування будинку. Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення приватизованої земельної ділянки, позивач отримала відмову через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме державного акту на приватизовану земельну ділянку. У зв'язку з тим, що позивач на цей час отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно не має можливості, тому просить суд визнати за нею право на закінчення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.31). Представник відповідача у судове засідання не з'явився надав заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд справу розглядати у його відсутність (а.с.33). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з такого. [PERSON] та [PERSON] одружилися 29.04.1962 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 02.07.2004 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, після одруження прізвище дружини - «[PERSON]» (а.с.8). З копії свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумської області серії [NUMBER], виданого повторно 13.05.2015, судом установлено, що [PERSON] помер [INFO]. (а.с.26). Після смерті чоловіка [PERSON] позивач повторно уклала шлюб з [PERSON], після укладання шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.8). Судом установлено, що постановою державного нотаріуса Тростянецької державної нотаріальної контори від 24.04.2015 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, а саме державного акту на земельну ділянку (а.с.9). Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO]. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16.01.2003, який набрав чинності 01.01.2004, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини у цій справі регулюються нормами ЦК УРСР. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та копії спадкової справи після смерті [PERSON], який помер [INFO] спадкова справа заведена за № 96. Свідоцтво про право на спадщину (одна друга частини жилого будинку з господарчими та побутовими будинками і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS]) видано 30.03.1995 року за № 419 відповідно до заяви позивача, яка була подана нею, як установлено судом, до нотаріуса відповідно до статті 549 ЦК УРСР (а.с.25,34-38). Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Архівний витяг виданий архівним відділом Тростянецької РДА вказує на те, що рішенням Кам'янською сільською радою народних депутатів Тростянецького району Сумської області №53 від 19.11.1993 передано безкоштовно земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.13). Державний акт в установленому порядку померлому [PERSON] не видавався. Відповідно до пункту 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства посвідчується відповідною радою, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Указаним пунктом Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Згідно з п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] набула право на закінчення приватизації земельної ділянки для обслуговування жилого будинку та господарчих прибудов загальною площею 0,23 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка рішенням Кам'янської сільської ради народних депутатів № 53 від 19.11.1993 передана для приватизації її померлому чоловікові. Однак за відсутності правовстановлюючого документу на ім'я померлого, вона згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право слід визнати за нею рішенням суду. Судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved