Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до 1200 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням суду від 19.11.2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в сумі по 350 гривень на кожну дитину. Діти проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Визначений судовим рішенням розмір аліментів вважає недостатнім для належного забезпечення матеріального утримання дітей, оскільки діти відвідують школу, дитсадок, а інфляційні процеси за останні роки зумовили знецінення грошових коштів. Крім цього, вказала на збільшення законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку, що з врахуванням матеріальних потреб дітей і солідарного обовязку батьків по їх утриманню дає підстави вважати заявлену суму аліментів необхідною і достатньою для забезпечення належного розвитку дітей зі сторони відповідача, який має тимчасові доходи і спроможний утримувати дітей. Провадження в справі відкрито ухвалою від 24.11.2018 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 26.12.2018 року на адресу суду поштовим звязком надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказав на повне невизнання позову. Таку позицію обґрунтував тим, що позивач не довела зміни її майнового стану, погіршення здоровя її або дітей, як і не надала доказів покращення його майнового стану. Сама ж законодавча зміна мінімального розміру аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів. Крім цього, визначення мінімального розміру стягуваних аліментів віднесено до повноважень державного виконавця, однак позивач не надала доказів звернення до державного виконавця з питанням проведення перерахунку аліментів у відповідності до діючого з 17.05.2017 року законодавства. Заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести у звязку із розглядом справи, що становить 1000 гривень витрат на професійну правову допомогу адвоката. 03.01.2019 року в канцелярії суду зареєстровано відповідь на відзив. У ньому позивач вказала, що наведене відповідачем обґрунтування є лише його небажанням утримувати своїх дітей. В решті відповідь на відзив зводиться до викладених у позові доводів. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Із копії рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.11.2014 року встановлено, що сторони перебували у шлюбі, у період якого у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO], і дочка [PERSON], [INFO]. Зазначеним рішенням суду з відповідача в користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 27.10.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки Любомльської міської ради від 19.09.2018 року діти сторін проживають разом із матірю, позивачем [PERSON], по вулиці Парковій 26 в місті Любомль Волинської області. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. З 2014 року, тобто моменту присудження з відповідача аліментів, діти сторін підросли і в силу свого віку природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту тощо, що тягне і відповідну зміну матеріального становища позивача як матері, що є очевидним. Так, на момент ухвалення судом рішення від 19.11.2014 року сину [PERSON] було 2 роки, дочці [PERSON] 1 рік, а нині 6 і 5 років, відповідно. Крім цього суд вважає, що визначений судовим рішенням розмір аліментів на даний час є незначний, оскільки зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, що є загальновідомим фактом і в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, відповідно позбавлення її можливості забезпечити належне утримання дітей. За таких обставин стягуваний розмір аліментів на рівні 350 гривень на кожну дитину є явно незначним для позивача і свідчить про її фактичне утримання дітей, про що вона й зазначає у позовній заяві. З часу ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів стаття 182 Сімейного кодексу України зазнала суттєвих змін у звязку із прийняттям Законів України № 2037-VIII від 17.05.2017 року та №2475-VІІІ від 03.07.2018 року, які спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів. Так, частиною 2 статті 182 СК України, в чинній на час розгляду справи редакції, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" з 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти в значно меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством. Мінімальний розмір аліментів на утримання сина сторін [PERSON] станом на дату розгляду справи становить 1013,5 гривень, дочки [PERSON] - 813 гривень. Відтак стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей у меншому встановленого мінімального розміру обсязі не спроможне забезпечити достатній і належний рівень їх гармонійного розвитку, тому призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення та, серед іншого, є підставою для збільшення розміру аліментів. Посилання відповідача на те, що зміна законодавства не є підставою для збільшення розміру аліментів, на увагу суду не заслуговують, оскільки аліментні правовідносини мають характер триваючих, розмір стягуваних за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав він може змінюватись. Прийняття ж Закону про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямоване саме на посилення захисту права дитини на належне утримання. Вказівку відповідача по цьому питанню на постанову Верховного Суду від 12.09.2018 року в справі № 459/2181/17 суд відхиляє, оскільки у пізніше прийнятій Верховним Судом постанові від 07.11.2018 року в справі № 355/511/17 серед підстав для зміни розміру аліментів вказано і збільшення розміру прожиткового мінімуму. Самостійне ж здійснення державним виконавцем перерахунку стягуваних аліментів до встановленого мінімуму за заявою стягувача жодним нормативним актом не передбачено. Крім цього, позивачем заявлено до стягнення більший розмір аліментів, ніж гарантований мінімум. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. У поданому відзиві відповідач не навів наявності у нього обставин неспроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі. Як батько двох неповнолітніх дітей він в силу вищенаведених законодавчих приписів зобов'язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище сторін, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також із урахуванням рівності батьківського обов'язку утримувати дітей, дійшов висновку про необхідність зміни розміру щомісячного стягнення аліментів на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі до 1200 гривень на кожну дитину. Такий розмір є наближеним до мінімального, відповідає потребам дітей згідно їх віку, не ставить відповідача у скрутне матеріальне становище та відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України загальним засадам сімейних відносин справедливості, добросовісності, розумності. Таким чином, позов підлягає повному задоволенню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача, а понесені ним витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved