Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати відповідача - [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що їй - [PERSON] належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.1998 року житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами [ADDRESS]. В належному їй житловому будинку зареєстрований її онук -[PERSON], який з 2013 року не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані, майно та особисті речі відповідача в будинку відсутні, перешкод для проживання у спірному будинку для відповідача позивач не створює, він за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явилася, її представник [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання шляхом подання оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України». Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.1998 року, виданого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3-2514 (а.с.5). Відповідач з 2013 року за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується актом (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved