Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути із відповідачки [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі 15953 гривні 66 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1600 гривень 00 коп., посилаючись на те, що 23.02.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачкою було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої [PERSON] отримала кредит в розмірі 12474 гривні 51 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складають між нею та Банком договір, що підтверджується підписом відповідачки у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно зазначеної норми ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач зазначає, що свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. Уклавши з ПАТ [PERSON] «ПриватБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушила свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 25.01.2017 року становить 15953 гривні 66 копійок. Не виконуючи належним чином зобовязання відповідачка порушила законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, а також просила суд розстрочити виконання рішення суду на вісімнадцять місяців, врахувавши її матеріальне становище, так як вона отримує мінімальну заробітну плату, являється одинокою матірю та сама утримує малолітню дитину. Суд, заслухавши відповідачку та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23 лютого 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачкою [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої [PERSON] отримала кредит в розмірі 12474 гривні 51 копійки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно зазначеної норми ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пункту 2.1 генеральної угоди від 23.02.2016 року, укладеної між позивачем та відповідачкою, банк надав позичальнику кредит в сумі 12474,51 гривні на строк 36 місяців, з 23.02.2016 року по 28.02.2019 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі сумі 12474,51 гривні, в обмін на обовязок позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані заяві, умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця в розмірі 452,58 гривень, дата кінцевого погашення заборгованості повинна бути не пізніше 28.02.2019 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідачка [PERSON] станом на 25.01.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 15953 гривні 66 копійок, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 11214,89 грн., заборгованість за відсотками 1349,24 грн., в тому числі відсотки за прострочену заборгованість - 275, 98 грн., несплачені відсотки на прострочену заборгованість 1073,26 грн., комісія 2242,95 грн., штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди 1146,58 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідачка порушила зазначені вище норми законодавства та умови генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості. Позивач поніс судові витрати, а саме сплачено судовий збір в розмірі 1600,00 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №PROM7BР від 27.01.2017 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем в розмірі 1378 гривень підлягають стягненню із відповідача. Відповідачка [PERSON] просить суд розстрочити виконання рішення суду на вісімнадцять місяців, врахувавши її матеріальне становище, оскільки являється одинокою матірю та має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO], працює в ТОВ "Венбест" і отримує мінімальну заробітну плату, не має інших доходів щоб відразу погасити всю суму заборгованості. З урахуванням положень ст. 217 ЦПК України, суд враховуючи матеріальне становище відповідачки, вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення на вісімнадцять місяців. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved