overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій вказала про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.12.1990 р. Сторони мешкають окремо і не ведуть спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, мають різні погляди на подружнє життя, на ведення домашнього господарства. Позивач у судове засідання не з"явилася, але надала суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, у якій зазначив про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення статей 60, 63, 65, 68 СК України, статей 16, 328, 344, 348, 369, 372, 392, 1216, 1261, 1268 ЦК України та роз`яснення пунктів 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 27 жовтня 20112 році зареєстровано шлюб між сторонами, від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, через різні погляди на життя, різні характери постійно виникають сварки та суперечки, сторони не підтримують ніяких стосунків, проживають окремо. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити розірвавши шлюб між сторонами, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку, оскільки відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася надала до суду клопотання про слухання справи і її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився подав до суду клопотання про слухання справи в його відсутності, проти задоволення позову не заперечую. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 27 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис №94, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим 27 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, на примирення не погоджуються, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні позивачка та відповідач перебували в шлюбі та проживали разом. Від сумісного проживання вони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дитини. Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується актом обстеження. Згідно Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Так як батько дітей, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, а вони в цьому потребують, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, на сина з 28.02.2017 року. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 29 квітня 2011 році зареєстровано шлюб між сторонами, від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні, через різні погляди на життя, різні характери постійно виникають сварки та суперечки, сторони не підтримують ніяких стосунків, та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити розірвавши шлюб між сторонами, а також стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки, оскільки відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася надавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, справу розглядати в її відсутності . При розірванні шлюбу їй залишити призвіще [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився подавши до суду заяву про визнання позовних вимог та просить слухати справу в його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 29 квітня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції, актовий запис № 59, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ОК № 109629, виданим 29 квітня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, на примирення не погоджуються, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сімю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні позивачка та відповідач перебувають в шлюбі , але проживають окремо. Від сумісного проживання вони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживають з позивачкою, що визнається сторонами по справі. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" на момент вирішення спору прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 1167 грн. Так як батько дітей, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, а вони в цьому потребують, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1167 гривень щомісячно на кожну дитину, на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що шлюб між ними зареєстровано 27.10.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області. Мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] .. Спільне життя не склалось, так як кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Через постійні конфлікти і суперечки спільне життя стало неможливим. Фактично шлюбні відносини припинені. Подальші життя та збереження сім`ї неможливі. Просить суд шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Позивач у судове засідання не з"явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. У позові просила справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Надіслав на адресу суду заяву у якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі обставини. Шлюб між сторонами зареєстрований 27.10.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області (реєстровий номер 135), що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Мають спільну дочку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] . Згідно із ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 56 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Як встановлено судом, сторони припинили шлюбні стосунки, не примирилися, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати: сторони мають достатній вік для того, щоб визначитися зі своєю позицією щодо можливості збереження їх шлюбу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11.04.2007 р. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони мешкають окремо і не ведуть спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, мають різні погляди на подружнє життя, на виховання дитини, на ведення домашнього господарства. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, а тому позивачка просить суд стягнути з нього аліменти. Позивач у судове засідання не з"явилася, але надала суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, у якій зазначив про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення статей 60, 63, 65, 68 СК України, статей 16, 328, 344, 348, 369, 372, 392, 1216, 1261, 1268 ЦК України та роз`яснення пунктів 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», та те, що відповідачі беззаперечно визнали позовні вимоги позивача і не заперечують проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачів позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.05.2017 р. Від шлюбу мають дитини - [PERSON] , [INFO] . Сторони мешкають окремо і не ведуть спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, мають різні погляди на подружнє життя, на виховання дитини, на ведення домашнього господарства. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем і стягнути з нього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі на одну дитину - однієї чверті з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до набуття дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з"явилася, але надала суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, у якій зазначив про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення статей 60, 63, 65, 68 СК України, статей 16, 328, 344, 348, 369, 372, 392, 1216, 1261, 1268 ЦК України та роз`яснення пунктів 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», та те, що відповідачі беззаперечно визнали позовні вимоги позивача і не заперечують проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачів позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі, але в даний час подала заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, оскільки останній офіційно не працює та має мінливі заробітки, з дня звернення до суду до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася подавши до суду заяву в, якій просить слухати дану справу в її відсутності, позивні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився подавши до суду заяву в, якій просить слухати дану справу в його відсутності, позивні вимоги визнає . Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбу з 18 серпня 2007 року, що визнається сторонами та не потребує доказування в судовому засіданні. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в грошовій сумі. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку регулярно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а вона в цьому потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в твердій грошовій сумі щомісячно, на користь позивачки на утримання доньки, оскільки відповідач має нерегулярний мінливий заробіток та спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину. Згідно Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі, але проживає окремо та не підтримують ніяких стосунків. Від шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON], [INFO] народження, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, оскільки останній має мінливі заробітки. Позивачка в судове засідання не з'явилася , надавши суду заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбу з 22 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачкою та знаходить на її утримані, що підтверджується довідкою (а.с.6-7). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в грошовій сумі. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку регулярно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а вона в цьому потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в твердій грошовій сумі щомісячно, на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідач має нерегулярний мінливий заробіток та спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитини. Згідно Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: approved