Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 3030,33 грн. з урахуванням інфляційних витрат та 3 % річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» обслуговує будинок [ADDRESS] на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1727 від 30.12.2008 року та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги. Між позивачем та відповідачем було укладено комплексний договір від 16.02.2010 на технічне обслуговування комунікаційних мереж нежитлових приміщень, участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних та додаткових послуг, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання по виконанню всіх комплексних робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створенню необхідних умов користування нежитловим приміщенням відповідачу, а відповідач своєчасно сплачувати за отримані житлово-комунальні послуги, приймати участь у загальних для всього будинку та прибудинкової території витратах, пов`язаних з його експлуатацією та обслуговуванням, пропорційно займаній площі. Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань в останнього утворилася заборгованість за серпень-вересень 2016 року у розмірі 3030,33 грн., 3% річних від зазначеної суми становить 217,87 грн., індекс інфляції - 708,68 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За останнім відомим місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній». Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, таким чином суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1727 від 30.12.2008 року новозбудований житловий будинок [ADDRESS] передано в експлуатацію Товариству з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (а. с. 11). Між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] був укладений комплексний договір від 16.02.2010 на технічне обслуговування комунікаційних мереж нежитлових приміщень, участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних та додаткових послуг (а. с. 18 - 22). Згідно з Договором, позивач взяв на себе зобов`язання по виконанню всіх комплексних робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створенню необхідних умов користування нежитловим приміщенням відповідачу, а відповідач своєчасно сплачувати за отримані житлово-комунальні послуги, приймати участь у загальних для всього будинку та прибудинкової території витратах, пов`язаних з його експлуатацією та обслуговуванням, пропорційно займаній площі. Відтак відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення з позовом до суду у відповідача була наявна заборгованість за надані житлово комунальні послуги у розмірі 2103,78 грн. У зв`язку з чим, у відповідності до ст. 625 ЦК України позивачем було нараховано суму інфляційних нарахувань у розмірі 708,68 грн. та 3 % річних - 217,87 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов кредитного договору. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved