Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 20 березня 2000 року на Дубенській філії Рівненської міжрегіональної універсальної товарно-майнової біржі між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначена у цьому договорі 1/2 частина будинковолодіння зареєстрована Дубенським державним комунальним малим підприємством «Архітектор» на праві приватної власності на нею, записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №64-64 від 21 березня 2000 року. Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належить [PERSON] , згідно виписки з погосподарської книги Мирогощанської сільської ради №4 за 2016-2020 роки номер погосподарського обліку №0299-1. [INFO] [PERSON] померла. Спадкова справа після її смерті не відкривалася, спадкоємців немає. Оскільки відповідно до ст.227 ЦК УРСР було передбачено, що договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, а вищевказаний договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку був укладений на товарній біржі і нотаріально він не засвідчувався, то в даний час вона не має можливості розпорядитися вказаним будинком. На даний час одна із сторін вищевказаного договору купівлі-продажу 1/2 житлового будинку, а саме Продавець, померла, нотаріально посвідчити такий договір неможливо, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Реєстрація права власності на 1/2 частину спірного будинку проведена Дубенським державним КМП «Архітектор» за нею на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дубенською філією Рівненської міжрегіональної універсальної товарно-майнової біржі 21 березня 2000 року, а не нотаріусом, що станом на березень 2000 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки ними, як сторонами договору купівлі-продажу було досягнуто згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується їхніми підписами, всі зобов`язання за договором виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в ДКМП «Архітектор», тому вона, на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на належну 1/2 частину спірного будинку і правомірно володіє нею з 2000 року до даного часу. Вважає, що нею надані суду усі належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу 1/2 частини будинку, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак є підстави для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної 1/2 частини житлового будинку. Факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди підтверджується тим, що сторона договору [PERSON] померла. Представник позивача - адвокат Лопухович А.О. до початку судового засідання звернулась із письмовою заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати без її участі та участі позивача. Представник відповідача - Мирогощанської сільської ради в судове засідання не з`явився, до суду надав відзив, в якому просив розгляд справи провести без їх участі, не заперечують проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 20 березня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстровано на Дубенській філії Рівненської міжрегіональної універсальної товарно-майнової біржі. Зазначена у цьому договорі 1/2 частина будинковолодіння зареєстрована Дубенським державним комунальним малим підприємством «Архітектор» на праві приватної власності на нею, записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №64-64 від 21 березня 2000 року (а.с. 6). Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належить [PERSON] , згідно виписки з погосподарської книги Мирогощанської сільської ради №4 за 2016-2020 роки номер погосподарського обліку №0299-1 (а.с. 8). Згідно довідки № 47/02-28 від 10.01.2020 [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , разом з сином та онуком (а.с. 9). У технічному паспорті на житловий будинок по [ADDRESS] , [PERSON] зазначена власником 1/2 частини будинку. Ринкова вартість житлового будинку складає 105360 грн. (а.с. 11, 12-13). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Мирогощанською сільською радою 16.05.2005 (а.с. 7). Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась, про що свідчить повідомлення Державного нотаріуса Другої Дубенської державної нотаріальної контори № 153/01-16 від 04.03.2020 та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 59695866 (а.с. 25, 26). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 20.03.2000 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки, права і обов`язки сторін за договором купівлі-продажу будинку виникли і закінчилися до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а суть позову складає недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, то слід застосувати Цивільний Кодекс Української РСР. У відповідності зі ст.227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, а згідно п.2 ст. 47 ЦК Української РСР, якщо одна із сторін повністю виконала договір, а інша ухиляється від його оформлення нотаріально, то суд може визнати цей договір дійсним за заявою сторони, яка виконала договір. Даний договір купівлі-продажу будинку є волевиявленням обох сторін, вони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, право власності на житловий будинок було зареєстровано на Рівненській міжрегіональній універсальній товарно-майновій біржі "Прайс". Нотаріально посвідчити зазначений договір неможливо, оскільки сторона договору [PERSON] померла, що є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. Судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved