Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що 12.08.1995 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Першотравенським відділом РАЦС. 23.12.2005 року шлюб між ними було розірвано , але з 2006 року вони відновили шлюбні відносини, проживали разом та вели спільне господарство. 18 травня 2012 року у них народився син [PERSON], але на даний час вони проживають окремо, відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Вона намагалася добровільно вирішити дане питання з відповідачем , але ніякого результату це не дало. У звязку з тим , що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов"язку утримувати дитину , вона змушена звернутися до суду . Просить суд - стягувати з [PERSON], 23.12.1972 р.н.(і.п.н.2665504495), уродженця [INFO] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду , тобто з 24.01.2017 року та до досягнення сином повноліття. У судове засідання сторони не з"явилися . Позивач надала суду заяву, у якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує . Відповідач також звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає . Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному розмірі. Судом встановлено , що сторони дійсно спільну дитину , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 382279, виданого 24.05.2012 р.відділом державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 135. Відповідно до довідки № б/н від 23.01.2017 року ПП «Комунальщик» м.Першотравенська [PERSON] проживає разом з матірю по вул.. Чайковського 23/18 в м.Першотравенськ Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 зазначається , що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. «Про виконавче провадження» розмір стягуваних аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати боржника . Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК України. Приймаючи до уваги викладене , а також матеріальне положення сторін , суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу) , на утримання свого сина . А також , відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Суд також дійшов висновку про стягнення в дохід держави з відповідача судових витрат , від сплати яких звільнено позивачку . На підставі викладеного,

Outcome: approved