Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

ТОВ "Амарі Україна" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 21.10.2011 року та 24.10.2011 року ТОВ «Іресталь Київ» (в подальшому назву змінено та ТОВ «Амарі Україна», Свідоцтво про державну реєстрацію від 06.06.2007 року, код ЄДРПОУ 35138752) поставило на ім»я [PERSON] продукцію згідно видаткових №ИК-02554 від 21.10.2011 року на загальну суму 7866,00 грн., № ИК-02598 на загальну суму 6480,00 грн., про що свідчать підписи відповідача у видаткових накладних. 21.10.2011 року та 24.10.2011 року відповідач розрахувався з позивачем за отриманий товар згідно рахунку-фактури №ИК-03747 від 20.10.2011 року та видаткової накладної №ИК-02554 від 21.10.2011 року та на загальну суму 7866,00 грн. 19.04.2012 року відповідачем було частково здійснено платіж на погашення заборгованості за рахунком-фактурою №ИК-03796 від 24.10.2011 року та видатковою накладною №ИК-02598 від 24.10.2011 року у розмірі 1000,00 грн. Більше жодних платежів протягом двох років від відповідача не надходило. Таким чином, станом на 16.06.2014 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Амарі Україна» за отриманий товар становить 5480,00 грн. Тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача до судового засідання не з»явився, до суду надійшла його заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить суду його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 21.10.2011 року та 24.10.2011 року ТОВ «Іресталь Київ» (в подальшому назву змінено та ТОВ «Амарі Україна», Свідоцтво про державну реєстрацію від 06.06.2007 року, код ЄДРПОУ 35138752) поставило на ім»я [PERSON] продукцію згідно видаткових №ИК-02554 від 21.10.2011 року на загальну суму 7866,00 грн., № ИК-02598 на загальну суму 6480,00 грн., про що свідчать підписи відповідача у видаткових накладних. 21.10.2011 року та 24.10.2011 року відповідач розрахувався з позивачем за отриманий товар згідно рахунку-фактури № ИК-03747 від 20.10.2011 року та видаткової накладної № ИК-02554 від 21.10.2011 року та на загальну суму 7866,00 грн. 19.04.2012 року відповідачем було частково здійснено платіж на погашення заборгованості за рахунком-фактурою №ИК-03796 від 24.10.2011 року та видатковою накладною №ИК-02598 від 24.10.2011 року у розмірі 1000,00 грн. Більше жодних платежів протягом двох років від відповідача не надходило. Таким чином, станом на 16.06.2014 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Амарі Україна» за отриманий товар становить 5480,00 грн., сума збитків від інфляції за період прострочення складає 711,44 грн., сума 3% річних становить 448,12 грн. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Ст. 549 ЦК України, передбачено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі як такі, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. В зв'язку з задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути судові витрати. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 16, 525-526, 530, 536, 538, 549, 625 ЦК України. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved