overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просив стягнути на користь держави в особі департаменту фінансів Миколаївської міської ради кошти, витрачені Миколаївською міською лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 8575,66 грн. В судовому засіданні прокурор позов підтримав. Представник департаменту фінансів Миколаївськох міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2013р. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України за примиренням з потерпілим (а.с. 5-6). Даною ухвалою встановлено, що 08 квітня 2012 року, [PERSON], керуючи автомобілем "БАЗ", внаслідок порушення правил дорожнього руху, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], в результаті чого, той отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку ІІ ступеню, забійної рани голови, правої вушної раковини, чрезвертельного перелому обох стегон, розриву зовнішньої колатеральної зв'язки лівого колінного суглобу, ускладного травматичним шоком ІІ ступеню (а.с.5-6). З довідки міської лікарні швидкої медичної допомоги вбачається, що вартість лікування [PERSON] за період з 08 квітня 2013р. по 13 травня 2013р. складає 8575,66 грн. (а.с. 7). У відповідності до частини 1 статті 1206 ЦК України. Особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Враховуючи наведене, у відповідності до ст. 1206 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, в сумі 8575,66 грн. Між тим, з урахуванням знаходження у відповідача непрацездатної та похилого віку матері, яка потребує сторонньої догляду, суд вважає можливим розстрочити сплату даної суми строком на 24 місяці рівними частками щомісячно по 357,32 грн. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернувся до суду із позовом про виключення з актового запису про народження [PERSON] даних про нього як батька. Позовні вимоги обгрунтовані відсудністю кровного споріднення між ним та дитиною. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 жовтня 2008р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, та повного витягу з ДРАЦС щодо актового запису про народження, батьками [PERSON], яка народилася [INFO]., зазначені - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2012 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний (а.с. 4). У відповідності до висновку спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області від 16 вересня 2013 року № 261, [PERSON], [INFO] року на родження не може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст.136 СК України та п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Таким чином, суду надані достатні докази відсутності кровного споріднення між позивачем та його донькою, що також не оспорюється відповідачкою, а тому позов про виключення запису про батька із актового запису про народження підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У липні 2014р. позивач звернулася в суд до відповідача з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS], укладений на товарній біржі "Українська біржа нерухомості" у 1997р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що вказане домоволодіння було куплено у відповідача, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був. У судовому засіданні позивач була відсутня, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 29.12.1997р. [PERSON] продала, а [PERSON] купила домоволодіння [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» договір був зареєстрований в БТІ 1998р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 14.02.1981 р. уклала шлюб із відповідачем. Неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося, постійно сперечались, шлюбні відносини припинили з 2000 р. Проживають окремо, спального господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками та судову повістку на 20.08.2014 отримав, повідомлення про останнє судове засідання, яке направлялося на його адресу, повернулося до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Зі згоди позивача та враховуючи умови ст.ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 14.02.1981 року у Новомиколаївському відділі РАЦС с. Новомиколаївка Барвінківського району Харків, актовий запис № 3, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). З 2000 року подружжя шлюбні відносини не підтримує, проживає окремо, спільне господарство не веде, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду не надано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім,ї суд вважає обох із подружжя, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище відповідачу після розірвання шлюбу залишити без змін. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 07 вересня 2001 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2010 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з"явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що вона позов визнає та просила розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 07 вересня 2001 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 07 вересня 2001 року актовий запис № 643 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2010 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 22 жовтня 1994 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з"явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що вона позов визнає та просила розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 22 жовтня 1994 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 22 жовтня 1994 року актовий запис № 526 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON], звернулась до суду з вказаним вище позовом. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували 17 березня 2012 року. Від спільного проживання мають двох дітей. Одруження виявилося невдалим в сім'ї виникали сварки та не порозуміння. З травня 2015 року сторони припинили подружні, сімейні стосунки та проживають окремо. Просить шлюб розірвати на примирення не погоджується. У судове засідання сторони не з'явилися, але надіслали письмові заяви, про розгляд справи у їх відсутність та на примирення не погоджуються. Позивач просить залишити їй прізвище Архіпова. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, Суд, прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 березня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №6. (а.с4). Від спільного проживання мають двох дітей, які проживають разом з позивачкою. В звязку з втратою один до одного почуття любові та поваги в сімї постійно виникали сварки та не порозуміння. З травня 2015 року сторони припинили подружні стосунки та не проживають однією сімєю. Сторони на примирення не погоджуються. Позивачка просить залишити їй прізвище Архіпова. Оскільки подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України. Та залишає позивачці прізвище "Архіпова". Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок відшкодувати позивачу судовий збір за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що вона зустрічається з [PERSON], з яким бажає укласти шлюб. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що знаходиться в стані вагітності. Заявниця та [PERSON] вирішили зареєструвати шлюб, але не мають можливості це зробити у зв`язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку. Заявник та заінтересовані особи звернулися до суду з заявами про розгляд справи в їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], проживає за адресою: вул.Харківська, буд.є106, кв.255, у м. Павлограді Дніпропетровської області, разом з [PERSON], без реєстрації, що підтверджується довідкою КП "Житлосервіс" Павлоградської міської ради /а.с.6/. Згідно довідки КЗ «Харківська міська студентська лікарня» від 28.05.2015р., [PERSON] знаходиться на обліку з приводу вагітності 13-14 тижнів. Заявник [PERSON] просила надати право на шлюб з [PERSON], [INFO], громадянином України. Батьки заявниці надали суду заяви про те, що вони не заперечує проти набуття [PERSON] повної цивільної дієздатності у звязку з наданням права на шлюб з [PERSON] [PERSON] у поданій заяві просив задовольнити заяву [PERSON] про надання права на шлюб з ним. Відповідно до ст.22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягнути шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років за рішенням суду їм може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За таких обставин, суд вважає, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що їй на праві власності належить житловий будинок № 34 по вулиці Дніпровській в місті Первомайську Миколаївської області. В даному будинку зареєстрований її син [PERSON], який в зазначеному будинку не проживає більше 3-х років. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає, а вона позбавлена можливості розпоряджатися належним їй нерухомим майном на власний розсуд. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивачка не з"явилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився також, надав заяву про слухання справи в його відсутність, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власницею будинку № 34 по вулиці Дніпровській в місті Первромайську Миколаївської області. Викладене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 16.09.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Первомайської нотаріальної контори. Відповідач був прописаний в будинку позивачки як член сім»ї. Близько 3 років, в зазначеному будинку не проживає без поважних причин. Його майно там відсутнє. Дані обставини сторони не оспорювали.. Викладене підтверджується довідкою квартального комітету № 36 від 30 червня 2015 року. Таким чином, [PERSON] без поважних причин більше року не користується жилим приміщенням в будинку позивачки, відсутній там без поважних причин, що свідчить про те, що він втратив право на користування цим житлом. Визнання позову відповідачем може бути прийнято судом відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 26 січня 1991 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з початку 2015 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. У судове засідання позивачка не з"явилася, від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що він позов визнає та просив розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 26 січня 1991 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 26 січня 1991 року актовий запис № 75 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] ( а.с. 9) та [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] та [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved