Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про скасування запису про накладення заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.03.1997р. він виявив зникнення документів на належну йому на праві власності двокімнатну квартиру, а саме: технічного паспорту на квартиру та свідоцтва про право власності на житло. У зв`язку із чим позивач звернувся до правоохоронних органів. Крім того, 11.03.1997р. [PERSON] звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про накладення заборони відчуження квартири, за результатами розгляду якої Першою КДНК було накладено на 10 днів заборона відчуження квартири. Однак, через 10 днів заборона на відчуження знята не була. Позивач був і залишається єдиним власником квартири. З моменту приватизації її власник не змінювався. При цьому наявна заборона обмежує право власності позивача розпоряджатися своїм майном. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2019р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду відзив в якому зазначив, що у разі задоволення позовної вимоги щодо скасування запису про накладення заборони відчуження нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] , та зверненням позивача з відповідним рішенням та документами до будь-якого суб`єкта державної реєстрації з метою скасування записів про державну реєстрацію прав, законодавством передбачено обов`язок внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації прав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачем було втрачено документи на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 28.05.1997 р. на підставі розпорядження органу приватизації Ленінградської РДА [PERSON] видано дублікат свідоцтва про право власності/а.с.6/. Відповідно до довідки КП КМР «Київське міське БТІ» від 21.05.2018р. за позивачем на праві власності зареєстрована квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності/а.с.12/. Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - Першою київської державною нотаріальною конторою на підставі заяви ВХ.914,11.03.1997р. на квартиру за адресою: [ADDRESS] - власником якої є [PERSON] накладено заборону відчуження/а.с.8/. При зверненні до нотконтори, було надано відповідь від 17.05.2018р. № 4910/01-16, що відповідно номенклатури справ за 1997р. термін зберігання процесуальних документів на підставі яких були накладені арешти на майно складає три роки, а тому надати документи на підставі яких було внесено обтяження не має можливості/а.с.11/. Відповідно до ч.1,2 ст. 15 ЦК України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1,2,4 ст. 31-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. Як встановлено судом, позивач сам звернувся у 1997р. із заявою до нотаріальної контори про накладення заборони на відчуження, оскільки вважав, що його документи були викрадені, а також зважаючи на той факт, що з моменту накладення заборони пройшло 22 роки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Підстави для продовження заборони на відчуження майна відпали.

Outcome: approved