Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення майнової шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, пов'язаної із смертю потерпілої в розмірі 43848 грн. та 2000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 11 жовтня 2014 року близько 21 години 15 хвилин на вул. Довга с. Добрівляни Стрийського району невстановлений слідством водій, керуючи автомобілем «Мерседес - 124» р.н. [NUMBER], скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка під час даної дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, від яких померла 17.10.2014 року в Стрийській ЦРЛ. За фактом даної ДТП було розпочате кримінальне провадження, яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014140130001892. На даний час слідством водій, який скоїв дану ДТП, не встановлений. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Мерседес -124» р.н. [NUMBER] застрахована не була. Відповідно до висновку №1259 судової авто технічної експертизи по кримінальному провадженні №12014140130001892 від 22.04.2015р. вибрана невстановленим водієм швидкість 100 км/год не відповідала видимості дороги у напрямку руху автомобіля, та, крім того, максимальна допустима швидкість руху в населених пунктах, згідно п. 12.4 ПДР - 60 км/год, при заданих вихідних даних водій мав технічну можливість уникнути скоєння наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування; причиною настання ДТП з технічної точки зору є та обставина , що невстановлений водій при русі у населеному пункті і значно перевищив швидкість руху , і з моменту виникнення небезпеки для руху своєчасно не застосував гальмування. 14.01.2015 року вона з батьком [PERSON] та сестрою [PERSON] звернулись до МТСБ України з заявою про виплату моральної та матеріальної шкоди завданої смертю потерпілої. На цю заяву МТСБ України листом за №3/1-05/1756 від 21.01.2015 року відповіло, що в нашому випадку моральна шкода МТСБ України не відшкодовується, а для отримання майнової шкоди пов'язаної із смертю потерпілої, було запропоновано надати певні документи в оригіналах, а не в копіях. 29.01.2015 року ними надіслано до МТСБ України доповнення до заяви на виплату страхового відшкодування та долучено до заяви оригінали документів. МТСБ України своїм листом за №3/1-05/3864 від 09.02.2015 року повідомило, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди мені необхідно надати в МТСБ України завірений належним чином документ, складений відповідною повноваженою особою (вирок суду, постанову про відмову в порушені кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Вважає таку відмову відповідача необґрунтованою. Враховуючи, що за ст. 27.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинам; загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тому, оскільки розмір мінімальної заробітної плати на день настання смерті [PERSON] становив 1218 грн., просить стягнути вказану суму (1218 грн.*36) та витрати на правову допомогу. Представник відповідача МТСБУ - Л.Приступа у судовому засіданні позов заперечив, не визнав позовних вимог та заперечив щодо їх задоволення виходячи з наступного: МТСБУ є некомерційним єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам та у своїй діяльності керується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) - який є спеціальним нормативним актом який регулює відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ не є страховиком (не здійснює страхову діяльність, не має відповідної ліцензії на страхування, а проводить лише регламентні виплати у випадках, передбачених законом). Так справді, МТСБУ відповідно до п.41.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Своїми листами №3/1-05/3864 від 09.02.2015р. та №3/1-05/1756 від 21.01.2015р. МТСБУ повідомило заявників, що «...для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документ складений відповідною уповноваженою установою (вирок суду, постанову про відмову в порушенні кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП.». У таких листах МТСБУ не йде мова про те, що МТСБУ вимагає від позивача зазначений документ, а лише про те, що такий документ потрібний МТСБУ для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ. Відповідно до п.36.2. Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Таким чином, станом на сьогоднішній день МТСБУ жодним чином не порушувало права позивача своїми діями чи бездіяльністю, оскільки не відмовляло заявникові у проведені регламентної виплати, а для прийняття рішення про виплату станом на сьогоднішній день не встановлені усі необхідні обставини. Просив в позові відмовити. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно з п.п.1,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використання транспортних засобів; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У Постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року (з наступними змінами) роз'яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В п.4.1. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача ... коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. П. 4.3. вказаної Постанови зазначає, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно ст. 41.1. «А» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У ст. 27.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, а умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ст. 1200 ч. 1 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується - дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Поряд з тим, як роз'яснено в додатку до п.1 протоколу № 153 Президії МТСБУ від 27.04.06 р., постанова суду про накладення адміністративного стягнення не може розглядатися страховиком як єдиний та обов'язковий доказ існування підстав для притягнення особи, відповідальність якої застрахована, до цивільно-правової відповідальності. Цей документ суду має оцінюватися страховиком на рівні із іншими документальними доказами. Відсутність такого документа не може свідчити і про відсутність страхового випадку. На підставі зазначеного страховик має право прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування без наявності рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ відповідає в межах обов'язкового ліміту відповідальності, який становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого - за шкоду, заподіяну майну потерпілих (п.9.2). Судом встановлено, що близько 21 години 15 хвилин на вул. Довга с. Добрівляни Стрийського району невстановлений слідством водій, керуючи автомобілем «Мерседес - 124» р.н. [NUMBER], скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка під час даної дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, від яких померла 17.10.2014 року в Стрийській ЦРЛ. На даний час слідством не встановлено, хто саме був за кермом автомобіля «Мерседес - 124». Відповідно до висновку №1259 судової автотехнічної експертизи по кримінальному провадженні №12014140130001892 від 22.04.2015р. вибрана невстановленим водієм швидкість 100 км/год не відповідала видимості дороги у напрямку руху автомобіля, та, крім того, максимальна допустима швидкість руху в населених пунктах, згідно п. 12.4 ПДР - 60 км/год, при заданих вихідних даних водій мав технічну можливість уникнути скоєння наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування; причиною настання ДТП з технічної точки зору є та обставина , що невстановлений водій при русі у населеному пункті і значно перевищив швидкість руху , і з моменту виникнення небезпеки для руху своєчасно не застосував гальмування. Як наслідок, позивач звернулась з відповідним повідомленням до Моторно-транспортного страхового бюро України, в якому зазначила, в тому числі, вищезгадані дату, місце та обставини ДТП, та просила провести відшкодування шкоди за ст. 27.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 43848 грн. Як вбачається з листа Департаменту врегулювання МТСБУ за №3/1-05/3864 від 09.02.2015 року, за результатами розгляду звернення [PERSON], [PERSON] їм роз'яснено, що МТСБУ відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та звернуто увагу на те, що для прийняття рішення про відшкодування шкоди необхідний завірений належним чином документ, складений відповідною повноважною установою (вирок суду, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] стверджується, що [PERSON] є її матір'ю. З свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Позивачка [PERSON] перебувала на утриманні загиблої [PERSON], оскільки є студентом другого курсу філологічного факультету ЛНУ ім. І.Франка денної бюджетної форми навчання, що стверджується довідкою згаданого університету № 474 від 24.12.2014р. (а.с. 13). Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на [INFO]. - 1218,00 грн. З результату пошуку в Централізований базі даних МТСБУ за автомобільним [NUMBER] вбачається, поліс на автомобіль з таким номерним знаком не видався (а.с. 11). Враховуючи наведене суд вважає правильним стягнути з відповідача страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого в розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на користь [PERSON] - як дитині та студенту, яка не досягла 23-х річного віку та навчається на денній формі навчання, що перебувала на утриманні померлої [PERSON] Крім цього, статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки також понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., що стверджується квитанцією від 03.03.2015 року та актом виконаних робіт а також 438,48 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved