Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 13 червня 2008 року зареєстрований шлюб, Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 305. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили у жовтні 2018 року, так як в сім`ї не було взаємопорозуміння по вирішенню сімейних проблем, постійно виникали сварки. На теперішній час сумісного господарства не ведуть, збереження сім`ї не можливе. Ухвалою суду від 25.01.2019 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 04.03.2019 року. В зв`язку із неявкою сторін та відсутністю заяв про розгляд справи за їх відсутності, підготовче судове засідання призначене на 04.03.2019 відкладено. 15.04.2019 по справі проведено підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду на 11.06.2019 року. 11.06.2019 року за клопотання відповідача [PERSON] , в зв`язку з виїздом на кордон для роботи та необхідністю надання особистих пояснень в суді, просив розгляд справи відкласти на серпень 2019 року. В суді позивач [PERSON] пояснила, що сімейно-шлюбні відносини, між сторонами припинені в жовтні 2018 року, із-за постійних сварок з різних причин. На теперішній час вона проживає з іншим чоловіком, тому поновлювати шлюбні відносини наміру не має. Примирення між ними не можливе, наполягає на розлученні. Просила стягнути з відповідача понесенні при зверненні до суду витрати у вигляді судового збору. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » Вважала позицію відповідача необґрунтованою та такою, що має на меті затягування процесу. Питання про місце проживання дитини, між ними буде вирішено в окремому провадженні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Вважає, що сім`ю можливо зберегти заради дитини. Він знає, що позивачка проживає з іншим чоловіком, однак він зможе простити їй зраду та продовжити жити однією сім`єю. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 червня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 305, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яка міститься в матеріалах справи. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Згідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки встановлені законом. Статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Твердження відповідача про можливість подальшого спільного життя сторін як подружжя і збереження сім`ї, суд вважає необґрунтованими, оскільки перебування особи в шлюбі може відбуватися за вільною згодою особи, а примушування до шлюбу є не допустимим. Сторонами не заперечується факт проживання у фактичних шлюбних відносинах позивачки з іншим чоловіком. Суд схиляється до думки, що причиною заперечення відповідача, щодо розірванні шлюбу є лише питання про встановлення місця проживання дитини, тому вирішення питання розірвання шлюбу не позбавляє сторони можливості вирішення спору про місце проживання дитини в іншому провадженні за позовом будь-якої з сторін даної справи. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина третя статті 115 Сімейного кодексу України). Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Враховуючи вимогу позивача, суд вважає можливим залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved