Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з названою позовною заявою в якій просить суд позбавити батьківських прав відповідача - [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Представник позивача мотивує позов тим, що [PERSON] (відповідач по справі), [INFO], не цікавиться вихованням дітей, духовним станом та розумовим розвитком, не відвідує дітей, фактично самоусунулася від опіки, матеріального та духовного забезпечення дітей, а тому повинна бути позбавлена батьківських прав відносно малолітніх синів та доньок, згідно ст.ст. 164, 165 СК України. В судове засідання представник позивача не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала посилаючись на письмові докази, які наведені в матеріалах справи. В судове засідання представники третіх осіб по справі не з'явилися, про місце, дату та час розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заперечень не надали. Відповідач в судові засідання призначені на 29.03.2018 року та 17.04.2018 року не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не подавала, а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З пололожень ч. 1 ст. 280 ЦК України слідує, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів зокрема, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], фактично самоусунулася від виховання своїх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В той же час, мати [PERSON], веде антисоціальний, аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, залишає дітей на невизначений строк без догляду. У зареєстрованому шлюбі [PERSON] не перебуває. Із матеріалів справи вбачається, що 01.08.2017 року згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], [INFO], яка проживає по [ADDRESS] було встановлено, що санітарні умови житлового приміщення незадовільні, будинок потребує капітального ремонту. Відповідач залишила дітей без догляду на співмешканця та поїхала в невідомому напрямку на невизначений термін, тому було вирішено негайно тимчасово відібрати дітей та влаштувати їх до Сквирського дитячого будинку «Надія». 04.08.2017 року на підставі рішення органу опіки та піклування Пустоварівької сільської ради, клопотання служби у справах дітей та сім'ї Сквирської районної державної адміністрації малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON] було влаштовано до Сквирського дитячого будинку «Надія», що розташований по вул. Шкільна, 1-а в с. Кривошиїнці, Сквирського району, Київської області. 08.08.2017 року на підставі розпорядження голови Сквирської районної державної адміністрації, [PERSON], [INFO] було влаштовано до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква». 09.01.2018 року згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї зафіксовано, що жодних позитивних змін не відбулося. 02.02.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Сквирської районної державної адміністрації Київської області прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 09.02.2018 року на підставі рішення виконавчого комітету Лазуренської селищної ради Скадовського району Херсонської області службою у справах дітей та сім'ї Сквирської районної державної адміністрації до Сквирського дитячого будинку «Надія» була влаштована [PERSON], яка на момент відібрання тимчасово перебувала у Комунальному закладі Херсонської обласної ради «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], не займаючись вихованням дітей, не дбаючи про їх стан здоров'я, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітніх синів та доньок, тобто, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню своїх дітей. Судом не встановлено будь-яких поважних обставин, які б звільняли відповідача від обов'язку утримання дітей. У бездіяльності відповідача суд вбачає ухилення від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у зв`язку із чим ст.ст. 141, 150, 155, 157, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України до відповідача передбачена юридична відповідальність. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом ( ч. 1, 4 ст. 155 СК України). У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. А презумпцією ч. 3 ст. 166 СК України закріплено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Представники третіх осіб по справі не подавали до суду будь яких заперечень проти позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON]. Статтями 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, що можуть підтвердити належне виконання батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей. Таким чином, відповідач не виконав вимогу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не виявляє щодо дітей батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, суд вважає відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісячно та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 02 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити обов'язкове негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved