Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вимогами до відповідачів [PERSON], ТОВ «Нафта-Інвест», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу цінних паперів №Б/2421/220212/1 від 22.02.2012 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафта-Інвест» в інтересах [PERSON], посилаючись на те, що з 26.10.1968 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя вони придбали цінні папери - прості іменні акції приватного акціонерного товариства «Голопристанське АТП №16540» в загальній кількості 410098 шт. номінальною вартістю 0,25 грн. за 1 акцію на загальну суму 102524,50 грн. в тому числі в 2001-2003 роках за договорами купівлі-продажу цінних паперів було придбано прості іменні акції ПАТ «Голопристанське АТП 16540» в кількості 116358 шт. номінальною вартістю 0,25 шт. за 1 акцію на загальну суму 29089,50 грн. 22.02.2012 року її чоловік відповідач [PERSON] уклав договір №Б/2421/220212/1 купівлі-продажу цінних паперів з ТОТВ «Нафта-Інвест», яке діяло в інтересах [PERSON], відповідно до якого [PERSON] передав у власність покупця 233046 шт. простих іменних акцій ПАТ «Голопристанське АТП №16540» номінальною вартістю 0,25 шт. тобто було здійснено відчуження акцій, яке є спільною власністю подружжя загальною вартістю 58261,50 грн., які відносяться до цінного майна, тому для укладення договору необхідно було отримати її згоду. Оскільки вона не давала а ні усну, а ні письмову згоду на укладання договору купівлі-продажу акцій 22.02.2012 року, то це є підставою для визнання цього договору недійсним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити. Позивачка додатково пояснила, що разом з чоловіком, відповідачем [PERSON] придбавали акції ПАТ «Голопристанське АТП 16540» на його ім'я, оскільки він працював на цьому підприємстві та був його акціонером. У 2011 році чоловік переніс інсульт, був частково паралізованим, хворіє ще на цукровий діабет, йому присвоєна І група інвалідності, він самостійно не може пересуватися, йому важко тримати в руках, читати, писати. У 2012 році вона дійсно супроводжувала чоловіка в м.Херсон, але не знала, що для підписання договору купівлі-продажу акцій підприємства та в такій великій кількості. В машині чоловік підписав якісь папери, вголос ніхто нічого не читав, їй для ознайомлення договір не давався, своєї згоди на продаж акцій вона, як дружина не давала ані письмово, ані усно. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] визнала позовні вимоги [PERSON], не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала, посилаючись не те, що акції не є цінним майном, тому при відчуженні їх одним з подружжя не обов'язкова згода другого з подружжя. Просила в позові відмовити. Представник відповідача ТОВ «Нафта-Інвест» Євчук М.М. позов не визнав, посилаючись не те, що акції не є цінним майном, тому при відчуженні їх одним з подружжя не обов'язкова згода другого з подружжя, вважає, що позивачка не довела, що спірні акції були придбанні за спільні кошти подружжя, просив в позові відмовити В судове засідання третя особа: ПАТ «Голопристанське АТП 16540» не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків. дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.10.1968 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія VІІІ-УР №474390 (а.с.5). В період шлюбу в 2001-2003 роках за спільні кошти подружжя придбало цінні папери - прості іменні акції Приватного акціонерного товариства «Голопристанське АТП 16540» в кількості 377296 шт. на ім'я відповідача [PERSON], що підтверджується договорами купівлі-продажу цінних паперів (а.с.8-55). Факт придбання [PERSON], як працівником підприємства, акцій ПАТ «Голопристанське АТП 16540» на спеціалізованих аукціонах, на фондових біржах, також у фізичних осіб підтверджується інформацією, наданою ПАТ «Голопристанське АТП 16540» в листі №344 від 13.12.2013 року на запит суду. (а.с.132). Даний факт також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які показали, що у 2001 та 2003 роках, відповідно, давали в борг подружжю [PERSON] гроші для придбання акцій ПАТ «Голопристанське АТП 16540». Подружжя борг повернуло. 22.02.2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафта-Інвест» в інтересах [PERSON] було укладено договір №Б/2421/220212/1 купівлі-продажу цінних паперів, а саме прості іменні акції Приватного акціонерного товариства «Голопристанське АТП 16540» в кількості 233046 шт. номінальною вартістю 0,25 грн. (а.с.6). Факт відсутності письмової згоди позивачки на укладення спірного договору щодо відчуження її чоловіком цінних паперів 22.02.2012 року не спростували в судовому засіданні відповідачі. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є директором ТОВ «Нафта-Інфест» та саме він підписував спірний договір з [PERSON] Останній приїхав для підписання договору купівлі-продажу разом з дружиною. Підписання договору відбувалося в автомобілі, оскільки [PERSON] погано почувався. Останній ознайомився з договором та підписав його. Вголос договір ніхто не читав. Дружина [PERSON], тобто позивачка, договір купівлі-продажу цінних паперів не читала, письмову згоду на його підписання не давала, усно про таку згоду не заявляла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є бухгалтером ТОВ «Нафта-Інвест», проводила розрахунок з [PERSON] після підписання ним договору купівлі-продажу цінних паперів. При цьому [PERSON] знаходився в автомобілі на передньому сидінні. Свідок [PERSON], в судовому засіданні показала, що є невісткою [PERSON]. Про те, що свекор продав акції ПАТ «Голопристанське АТП 16540» дізналася у 2013 році, коли стало питання про лікування свекра. При цьому свекруха [PERSON] також не знала про те, що її чоловік у 2012 році продав акції. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, худоба, засоби виробництва, транспортні засобі, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Акції можуть бути об'єктом права спільної сумісної власності і предметом поділу між подружжям, якщо вони були придбані за їх спільні кошти. При таких обставинах вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а, оскільки об'єктом права спільної сумісної власності є цінні папери, набуті подружжям за час шлюбу, то вони є об'єктом права спільної сумісної власності і на них поширюється правовий режим спільної сумісної власності. Відповідно до ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. З метою захисту майнових прав кожного з подружжя ч.2 ст.65 СК України передбачено, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Позивачка [PERSON], звертаючись до суду за захистом своїх прав, в позовній заяві, її представник в судовому засіданні зазначили, що з урахуванням цінності майна, що є предметом договору, то його укладення мало бути здійснено за наявності письмової згоди іншого подружжя. Суд погоджується із доводами позивачки, її представника, що договір купівлі-продажу цінних паперів не є дрібним побутовим, оскільки предметом спірного договору є прості іменні акції в кількості 233046 шт., вартість яких становить 58261,50 грн., що є значною сумою, зазначене майно є цінним, а тому згода [PERSON], як другого подружжя на укладення такого договору є обов'язковою. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актом цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу цінних паперів необхідно була письмова згода другого з подружжя, якої не було отримано, тому договір був вчинений з порушенням вимог ч.3 ст.65 СК України, ч.1 ст.203 ЦК України і відповідно до ч.1 ст.215 ЦК У є недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved