Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 23.01.2019 р. він звернувся до відповідача з заявою (дослівно): «Прошу надати відомості, яка особа фактично отримала грошові кошти в розмірі 430 грн. 00 коп. з мого рахунку згідно квитанції від 19.01.2019 р. на анонімний рахунок 29249827900003. Дані відомості мені необхідні для звернення до правоохоронних органів та суду…». Зазначав, що відповіді на це звернення не отримав, а тому звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати відповідь на його заяву від 23.01.2019 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2019 р. відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 19.11.2019 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що відповідь [PERSON] на його заяву від 22.01.2019 р. надавалась неодноразово, а саме: 04.02.2019 р. за № 20.1.0.0.0/7-190201/877 та 18.03.2019 р. №20.1.0.0.0/7-190318/1008. В зв`язку з чим вважає, що відсутній предмет спору, і провадження в такому випадку підлягає закриттю. 28.11.2019 р. за вх. №169018 та №169022 надійшла відповідь позивача на відзив на позов, в якому зокрема позивач зазначає, що відповідь на свій запит він не отримував. А надані відповідачем ксерокопії реєстрів згрупованих відправлень від 20.03.2019 р. за №42257 та від 02.03.2019 р. за №41686 не містять доказів їх передачі до підприємства поштового зв`язку, а також відповідачем не надано доказів в підтвердження отримання ним (позивачем) будь-якої відповіді. Суд, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся з заявою (датованою 23.01.2019 р.) до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в якій просив надати відомості про те, яка особа фактично отримала грошові кошти в розмірі 430 грн 00 коп з його рахунку згідно квитанції від 19.01.2019 р. на анонімний рахунок [NUMBER] . Заяву було направлено рекомендованим листом за номером 0317008534164 на адресу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 23,24). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Статтею 20 цього Закону визначено, що звернення розглядаються та вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може і перевищувати сорока п`яти днів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи та доданих до відзиву відповідача на позовну заяву доказів вбачається, що останній не надав позивачу обґрунтованої відповіді на його звернення. Не є належними доказами, в розумінні ст. 95 ЦПК України копії листів-відповідей від 04.02.2019 р. №20.1.0.0.0/7-190201/877 та від 18.03.2019 р. №20.1.0.0.0/7-190318/1008, а також копії реєстрів згрупованих відправлень від 02.03.2019 та від 20.03.2019, оскільки відсутні підтвердження отримання цих листів-відповідей позивачем, а з реєстрів не вбачається, що вони передані до підприємства поштового зв`язку. При таких обставинах суд приходить до висновку, що відповідачем не виконані вимоги Закону України «Про звернення громадян», позивачу не надано відповідь на його звернення, а тому порушені його права які підлягають захисту. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved