Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. \~В обґрунтування позову позивач зазначила, що 28 жовтня 2017 року між нею та відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстровано у Великоберезнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, запис № 32 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . У шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , який проживає з позивачем. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, вказує, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Зазначає, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, спільне життя стало неможливим та нестерпним через різні характери та погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено, на переконання позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З посиланням на те, що сім`я фактично розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, позивач зазначає, що примирення з відповідачем є неможливим, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу вважає обгрунтованими, а подальше спільне життя та збереження шлюбу, на думку позивача, суперечитиме інтересам сторін. Стверджує про відсутність майнових спорів між сторонами. В обґрунтування вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина позивач зазначила, що на даний час дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідач не допомагає у вихованні та забезпеченні дитини, ухиляється від своїх прямих обов`язків, не дбає про сина та не дає достатніх коштів для його утримання. Відповідач офіційно не працює, працює на сезонних роботах, отримує нерегулярний та мінливий дохід. Просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~24 травня 2021 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі у зв"язку з терміновим виїздом за кордон, вказує, що захист своїх прав та інтересів довіряє здійснювати адвокату Кульчицькому Р.Р., позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] - адвокат Кульчицький Р.Р., будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначивши, що на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, повторно в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило. Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 2017 року, судом установлено, що [PERSON] (після одруження [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 28 жовтня 2017 року у Великоберезнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області,\~про що\~було зроблено\~актовий запис\~№ 32 (арк. спр. 5). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними відповідного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 5 вересня 2019 року виконкомом Забрідської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області (арк. спр.11). \~Як убачається з даних довідки №532 від 15 лютого 2021 року, виданої Великоберезнянською селищною радою Закарпатської області, позивач [PERSON] та малолітній син сторін по справі [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] проживає з матір"ю [PERSON] за вказаною адресою (арк. спр. 29). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу та стягнення аліментів, звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами спільного проживання та ведення спільного господарства, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення спільного проживання та ведення господарства, наявність різних поглядів на сімейне життя, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів та не спростовані відповідачем, хоча останній мав таку можливість. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя малолітньої дитини, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 14 січня 2021 року. При вирішенні спору в частині вимог про розірвання шлюбу суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку утримувати дитину, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1-) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - відсутності домовленості між батьками дитини щодо визначення розміру аліментів, суд вважає, що порушене право позивача, з якою проживає дитина, підлягає захисту шляхом постановлення рішення про стягнення аліментів. При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені нею на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не спростовані відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України, враховує права дитини на достатній життєвий рівень, матеріальний стан позивача, відповідача, відсутність відомостей щодо наявності у платника аліментів зобов`язань з приводу утримання інших осіб, відсутність негативних даних щодо його стану здоров`я, та погоджується із запропонованим позивачем розміром аліментів у твердій грошовій сумі - по 2500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітнього сина сторін по справі. При вирішенні вимог в частині стягнення аліментів суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 180-182, 184 СК України та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. \~Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 840 гривень 80 копійок судового збору, сплаченого останньою при звернені до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, а також 840 гривень 80 копійок судового збору в доход держави, зважаючи на повне задоволення вимоги позивача про стягнення аліментів. При цьому, судом враховується те, що позивач при звернені до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved