Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду із названим позовом, посилаючись, на те, що 28 грудня 1994 року КСП імені Гагаріна с.Тулинці Миронівського району Київської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю, у списку додатку до державного акта її було включено за №262, оскільки вона була членом колгоспу ім.Гагаріна с.Тулинці Миронівського району Київської області з 18 листопада 1993 по 30 червня 1995 рік. Згодом колгосп імені Гагаріна було реорганізовано в КСП імені Гагаріна, яке є правонаступником колгоспу ім.Гагаріна. З 1995 року вона не живе в Миронівському районі, а про те, що мала право на земельну частку (пай) дізналась у 2014 році зі слів бувшого чоловіка [PERSON] Просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,01 умовних кадастрових гектарів в КСП ім.Гагаріна Миронівського району Київської області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]М позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представники Миронівської районної державної адміністрації, відділу Держгеокадастру у Миронівському районі в судове засідання не з»явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник Миронівської РДА позов визнав. Представник Тулинської сільської ради сільський голова [PERSON] позов не визнала з тих підстав, що землі запасу на території Тулинської сільської ради відсутні. Крім того, інститутом землеустрою розроблялась технічна документація з паювання земель, переданих у колективну власність КСП ім.Гагаріна, в даній документації прізвище [PERSON] не внесено. Заслухавши пояснення представника позивача, представника Тулинської сільської ради, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.22 ЗК України (в редакції від 13 березня 1992 р., яка діяла на час розпаювання земель колективної власності) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно розяснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Судом установлено, що 28 грудня 1994 року КСП ім.Гагаріна с.Тулинці Миронівського району Київської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю (а.с.8). [PERSON] була включена до списку-додатку осіб, членів КСП ім.Гагаріна с.Тулинці, які мають право на земельну частку (пай) за №262 (а.с.9 на звороті), оскільки на час розпаювання земель являлась членом КСП ім.Гагаріна, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7). Право на земельну частку (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві ім.Гагаріна у позивача виникло на тій підставі, що на час отримання підприємством 28 грудня 1994 року Державного акта на право колективної власності на землю [PERSON]Ф була членом вказаного товариства та була внесена до списку-додатку до Державного акта членів підприємства. Згідно довідки відділу Держземагентства у Миронівському районі (на даний час відділ Держгеокадастру у Миронівському районі) вартість земельної частки (паю) по Тулинській сільській раді Миронівського району станом на 01 січня 2015 року складає 102036 грн., середньокадастровий розмір земельної частки (паю) складає 4,01 ум.кад.га.(а.с.13). Доводи представника відповідача Тулинської сільської ради про те, що [PERSON] не має права на земельну частку (пай), оскільки в технічній документації з паювання земель, розробленій інститутом з землеустрою відсутнє її прізвище та відсутні землі запасу, спростовуються списком-додатком до Державного акта на право колективної власності на землю КСП ім.Гагаріна за №262. Зазначений Державний акт на право колективної власності на землю разом із списком-додатком зберігаються в Відділі Держкомзему (на даний час Держгеокадастру) Миронівського району, [PERSON]Ф із нього не виключена (а.с.10). Відповідно до вимог ст.1 ч. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право особи на земельну частку може бути визнано в судовому порядку, а рішення суду за вимогами ст.2 зазначеного закону є документом, що посвідчує таке право. \~\~\~ Оскільки право позивачки на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім.Гагаріна було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. Б ч. 1 статті 5 ЗК України вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім.Гагаріна с.Тулинці Миронівського району Київської області, що буде підставою для виділення їй в натурі (на місцевості) земельної ділянки, як власнику земельної частки (паю). На підставі Указу Президента України від 08 серпня 1995року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, ст.ст.3, 152 ЗК України,

Outcome: approved