Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Представник позивача у листопаді 2013 року заявив позов про стягнення з [PERSON] витрат в розмірі 25480 грн. пов'язаних з навчанням у вищому навчальному закладі в Державній установі «Кримський державний медичний університет ім.С.І. Георгіївського». Вимоги позову мотивовані тим, що [PERSON], з 01.09.2000 року навчалася в Державній установі «Кримський державний медичний університет ім.С.І. Георгіївського» та знаходилася на повному державному забезпеченні. Проте, після закінчення зазначеного закладу, в порушення вимог законодавства [PERSON] не відпрацювала три роки за місцем направлення, у зв'язку з чим зобов'язана відшкодувати вартість навчання. Представник позивача Бєдаш Ю.О, в судове засідання не з'явилась, надала заяву, за якою вимоги позову підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує, просив розглянути справу без його участі. [PERSON] в суд не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Оскільки, у справі достатньо даних про права взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Судом встановлено таке. 01.09.2000 року між Державною установою «Кримський державний медичний університет ім.С.І. Георгіївського» та [PERSON] укладено договір №316/2000 про підготовку фахівців з вищою освітою. З матеріалів справи вбачається, що навчання здійснювалось на бюджетній основі. Згідно з п.2 Указу Президента України від 23.01.1996 р. № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання і отримання відповідної кваліфікації відпрацювати в державному секторі народного господарства не менше трьох років. Відповідно до умов зазначеного договору, студент зобов'язаний після закінчення університету прибути на місце направлення та відпрацювати не менш трьох років. У випадку відмови їхати за призначенням студент зобов'язаний відрахувати в бюджет вартість навчання у встановленому порядку. Дані вимоги засновані та узгоджуються з приписами ч. 2 ст. 52 Закону України "Про освіту" та узгоджуються та Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996р. Відповідно до картки працевлаштування випускника Державної установи «Кримський державний медичний університет ім. С.І. Георгіївського», [PERSON] була направлена до поліклініки №2 в м.Сімферополі на посаду лікаря-терапевта, згідно з яким була ознайомлена та погодилась працювати на зазначеній посаді, про що свідчить особиста підпис відповідача. (а.с.4 оборот). Між тим, відповідач за призначенням не прибула, та обумовлені три роки не відпрацювала. З матеріалів справи вбачається, що 23.08.2013 р. на адресу відповідача був направлений лист з вимогою надати інформацію стосовно того, чому після закінчення навчання в інтернатурі, не відпрацювала належних 3 року на посаді лікаря-педіатра. Однак вказана вимога була відповідачем проігнорована. З наданих розрахункових документів вбачається, що на навчання [PERSON] державою витрачено 25480 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд визнає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати у справі відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved