Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

позивач просить стягувати з відповідача, як батька їхніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дітей щомісячно до досягнення ними повноліття. В обгрунтування вимог позовної заяви зазначила, що [PERSON] разом з позивачем не проживає, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, їхнім життям не цікавиться, а тому просить стягувати з відповідача кошти в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, повідомлений належно. Відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду відповідач не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони 10.07.2018 року відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області розірвали шлюб від якого мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач, будучи працездатним та працевлаштованим різноробочим в ПП "Полісся" та отримаючи заробітну плату, ухиляється від виконання обов'язку по утриманню дітей, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. В добровільному порядку питання щодо утримання дітей позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обов'язку сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.10.2018 року та до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved