Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення , яким визнати недійсним договір дарування 5/6 часток житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , який було укладено 24 грудня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] та посвідчено приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу [PERSON] по реєстру за № 10502. Позивачка при цьому посилається на те, що зазначений договір було укладено нею під впливом помилки, оскільки вона, передаючи належну їй на праві власності частку будинку у дарунок своєму онуку - відповідачу [PERSON], вважала , що останній буде її утримувати та здійснювати за нею догляд, якого вона потребує через свій похилий вік та стан здоров'я. Фактично вона мала намір укласти договір довічного утримання , але через свою недостатню грамотність та юридичну несвідомість уклала договір дарування, оскільки не знала що існує такий вид договру, як договір довічного утримання . Після укладення договору дарування її онук ухиляється від її утримання та догляду за нею , в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідач позов не визнав , посилаючись на те, що позивачка , яка є його бабусею за власним бажанням подарувала йому належну їй частку будинку. Договір дарування був посвідчений нотаріусом , він не містить будь-яких умов щодо утримання позивачки , позивачка підписала цей договір , знаходячись при здоровому розумі та ясній пам'яти. Він вважає , що позивачка не потребує будь-якого догляду та утримання. Він утримує будинок в належному стані, поміняв в будинку три вікна та одні двері на нові пластикові. В позові просить відмовити. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 24 грудня 2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку, відповідно до якого позивачка [PERSON] подарувала, а відповідач [PERSON] прийняв у дар 5/6 часток житлового будинку , розташованого за адресою: [ADDRESS] . Договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу [PERSON] по реєстру за № 1050 (а.с.47). Відповідно до ст.. 229 ЦК України якщо особа , яка вчинила правочин , помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину , прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року з послідуючими змінами «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зазначено під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов договору, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена. Судом встановлено, що на час укладення договору дарування 5/6 часток житлового будинку по [ADDRESS] позивачці виповнилось 79 років - позивачка народилася 27 травня 1933 року (а.с.8). Згідно довідок Комунального закладу «Болградський районний центр первинної медико - санітарної допомоги» від 21.11.2013 року та від 22.01.2014 року позивачка перебуває на диспансерному обліку з діагнозом : "ХНМК. Церебральний атеросклероз з гіпертонією. ДЕП 2 ступеню змішаного ґенезу, цефалгічний синдром. ІБС. Стенокардія напруження ФК-3. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН2А. Хронічний крептогенний гепатит, ремісія. ЖБК. Хронічний холецистит. Хронічний панкреатит, ремісія. ДАО з переважним враженням тазобідренних, колінних, голеноступних суглобів. ФНС2-3. Розповсюджений остеохондроз", в зв'язку з чим неодноразово зверталась за медичною допомогою , регулярно отримує базисну терапію (а.с.10,68 ). В судовому засіданні встановлено, що позивачка через захворювання суглобів пересувається за допомогою палиці. Таким чином судом встановлено , що на час укладення спірного договору дарування позивачка через похилий вік та стан свого здоров'я потребувала догляду та утримання, в зв'язку з чим мала намір укласти договір довічного утримання, а не договір дарування. Той факт, що волевиявлення позивачки при укладенні договору було спрямоване саме на укладення договору довічного утримання підтверджується наступними доказами. Поясненнями позивачки [PERSON] в судовому засіданні. Про це позивачка зазначила і в своїй позовній заяві , звертаючись до Болградського районного суду з позовом про розірвання договору дарування (а.с.69). Свідок [PERSON] суду пояснила, що приблизно через місяць після укладення договору дарування позивачка їй повідомила , що вона подарувала належну їй частку будинку своєму онуку [PERSON], щоб він її доглядав та утримував на старості років. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу [PERSON] пояснила, що вона через сплив часу та багату кількість посвідчених правочинів не пам'ятає конкретних обставин, за яких було укладено спірний договір дарування між сторонами , а також не пам'ятає та не може стверджувати , що вона роз'яснювала позивачці можливість укладення договору довічного утримання замість договору дарування . Свідок [PERSON] також пояснила , що у 2013 році позивачка приходила до неї у нотаріальну контору , скаржилася на свого онука та просила розірвати договір дарування. Судом також встановлено , що після укладення договору дарування , що оспорюється, позивачка продовжує проживати в житловому будинку по [ADDRESS] та зареєстрована в цьому будинку, іншого житла немає. За викладених обставин суд доходить висновку , що позивачка в силу своєї недостатньої грамотності та юридичної несвідомості (позивачка має 8 класів освіти, працювала протягом 30 років санітаркою в Болградській центральній районній лікарні), уклала договір дарування належної їй частки житлового будинку під впливом помилки, через неправильне сприйняття істотних умов договору, що вплинуло на її волевиявлення , оскільки фактично вона мала намір укласти договір довічного утримання. Тому суд вважає за необхідне визнати недійсним договір дарування, укладений між сторонами 24 грудня 2012 року. Посилання відповідача на те, що позивачка підписала за власною волею та з власної ініціативи договір дарування , який було посвідчено нотаріусом , суд не приймає до уваги як підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки вважає, що позивачка підписала договір дарування , фактично маючи намір укласти договір довічного утримання , оскільки через свою юридичну несвідомість не знала про наявність такого виду договору . Той факт , що відповідачем витрачені певні грошові кошти на проведення в будинку ремонту , заміну вікон та дверей (а.с.29) не може служити підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] має право на відшкодування витрачених на ремонт будинку грошових коштів шляхом пред'явлення до суду відповідного позову про стягнення з позивачки цих витрат.

Outcome: approved