Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власницею вказаної квартири, а відповідач є її співмешканцем, який з 2010 року фактично проживає в іншому місці, яке їй не відомо, у квартирі позивачки його речі відсутні. Добровільно відповідач з реєстрації у квартирі не знявся, у зв'язку з чим позивачка обмежена у праві розпорядження своїм майном, змушена нести витрати на сплату комунальних послуг за числом зареєстрованих мешканців, на що коштів відповідач їй не надає. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явилися, суду надано заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, викликався у судове засідання через орган місцевого самоврядування, судова повістка йому не була вручена у зв'язку з його відсутністю за місцем реєстрації постійного місця проживання, про що суду надано повідомлення Степногірської селищної ради. Заяву від імені відповідача про розгляд справи без його участі та про визнання ним позовних вимог, яка надійшла суду поштою, суд до уваги не приймає, оскільки підпис відповідача у заяві не завірений. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не має. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить ст. 383 ЦК України. Згідно роз'яснень, викладених у п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосування положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з такого. Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка є власницею квартири (а.с.7), державна реєстрація права власності здійснена 05 червня 1995 року, про що є відмітка. Відповідно до довідки Степногірської селищної ради у вказаній квартирі зареєстровані позивачка, її син - [PERSON], 1985 року народження та співмешканець - [PERSON] 1963 року народження (а.с.10). Відповідно до акту від 29 квітня 2015 року, складеним комісійно за участю депутата Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, відповідач у цій справі за вказаною вище адресою не проживає протягом останніх п'яти років (а.с.9). Доказів наявності поважних причин відсутності та не проживання відповідача за адресою реєстрації його постійного місця проживання - суду не надано. Таким чином, оскільки відповідач на теперішній час без поважної причини більше ніж рік у квартирі за місцем реєстрації не проживає, доказів про наявність домовленості між власниками квартири та відповідачем щодо його відсутності за місцем реєстрації суду не надано, тому суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням у вказаній вище квартирі, оскільки реєстрація відповідача обмежує права власника щодо розпорядження нерухомим майном, несення витрат на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного,

Outcome: approved