Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач, КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ», звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 лютого 2014 року від [PERSON] (Відповідач 1) надійшла заява про видачу кредиту на суму 3 400,00 грн. на строк 12 місяців під 72% річних для споживчих потреб. У якості забезпечення кредитного договору Відповідачу 1 була запропонована фінансова порука [PERSON] (Відповідач 2) без майнового забезпечення. 20 лютого 2014 року відбулось засідання Кредитного комітету КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ», де на порядку денному розглядалася заява Відповідача 1 про надання кредиту у розмірі 3 400,00 грн. на строк 12 місяців під 72% річних з виплатою відсотків щомісяця та тіла кредиту ануїтетом. У зв'язку з тим, що кредит не має майнового забезпечення, кредитний комітет вирішив звернутись до Спостережної Ради КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ», щодо вирішення питання про надання кредиту із забезпеченням фінансовою порукою. Протоколом задовольнили прохання Відповідача 1 на отримання кредиту у сумі 3 400,00 грн. на строк 12 місяців під 72% річних та доручили Голові правління КС [PERSON] оформити належні документи та підписати кредитний договір з Відповідачем 1 на вищезазначених умовах. 20 лютого 2014 року між позивачем та Відповідачем 1 було підписано кредитний договір № 200214-1814801541, за яким позивач зобов'язався на умовах платності, зворотності, строковості та забезпеченості в порядку та на умовах договору, надати Відповідачу 1 кредит у розмірі 3 400,00 грн. У якості фінансового забезпечення кредитного договору № 200214-1814801541, 20.лютого 2014 року був підписаний договір поруки між КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ» в особі Голови Правління [PERSON] та Відповідачем 2. Позивач відповідно до п. 1.1. кредитного договору, взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у сумі 3 400,00 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер № 211. Відповідно до п.2.4.1. Кредитного договору Відповідач 1 був зобов'язаний своєчасно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредитного зобов'язання у строк та розмірах, встановлених умовами даного Договору. Проте, Відповідач 1 вимоги кредитного договору не виконує. У досудовому порядку врегулювати спір між КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ», Відповідачем 1, Відповідачем 2 не виявилось можливим. На даний час Відповідач 1 та Відповідач 2 не вживають ніяких дій, щодо виконання вимог Кредитного договору та договору поруки від 20 лютого 2014 року. 12.03.2015 року від Відповідача 1 та Відповідача 2 надійшли заяви, у яких вони повідомляють про те, що станом на 12 березня 2015 року проживають за адресою: [ADDRESS]. В усній формі позивачу було повідомлено, що Відповідач 1 та Відповідач 2 з місця реєстрації були зняті за рішенням суду і на даний час не зареєстровані за будь-якою іншою адресою. За даними бухгалтерського обліку за Кредитним договором № 200214-1814801541 від 20.лютого 2014 року підлягає стягненню всього 6 457,21 грн., з яких: - 2 317,57 грн. - основні відсотки; - 957,40 грн. - додаткові відсотки; - 3 182,24 грн. - основний борг. Непогашення відповідачами заборгованості перед позивачем свідчить про грубе порушення ним прав позивача, через що позивач був вимушений звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання представник позивача Бондарук Я.М., яка діє на підставі довіреності від 26.07.2014 року, не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Повістки, які надсилалися на адресу відповідачів, повернулися до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання ". Зазначене свідчить про той факт, що відповідачі відмовляються отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагують. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 20 лютого 2014 року від [PERSON] (Відповідач 1) надійшла заява про видачу кредиту на суму 3 400,00 грн. на строк 12 місяців під 72% річних для споживчих потреб. У якості забезпечення кредитного договору Відповідачу 1 була запропонована фінансова порука [PERSON] (Відповідач 2) без майнового забезпечення. 20 лютого 2014 року відбулось засідання Кредитного комітету КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ», де на порядку денному розглядалася заява Відповідача 1 про надання кредиту у розмірі 3 400,00 грн. на строк 12 місяців під 72% річних з виплатою відсотків щомісяця та тіла кредиту ануїтетом. У зв'язку з тим, що кредит не має майнового забезпечення, кредитний комітет вирішив звернутись до Спостережної Ради КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ», щодо вирішення питання про надання кредиту із забезпеченням фінансовою порукою. Протоколом задовольнили прохання Відповідача 1 на отримання кредиту у сумі 3 400,00 грн. на строк 12 місяців під 72% річних та доручили Голові правління КС [PERSON] оформити належні документи та підписати кредитний договір з Відповідачем 1 на вищезазначених умовах. 20 лютого 2014 року між позивачем та Відповідачем 1 було підписано кредитний договір № 200214-1814801541, за яким позивач зобов'язався на умовах платності, зворотності, строковості та забезпеченості в порядку та на умовах договору, надати Відповідачу 1 кредит у розмірі 3 400,00 грн. (а.с.8). У якості фінансового забезпечення кредитного договору № 200214-1814801541, 20.лютого 2014 року був підписаний договір поруки між КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ» в особі Голови Правління [PERSON] та Відповідачем 2 (а.с.9). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач відповідно до п. 1.1. кредитного договору, взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у сумі 3 400,00 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер № 211 (а.с.10). Відповідно до п.2.4.1. Кредитного договору Відповідач 1 був зобов'язаний своєчасно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредитного зобов'язання у строк та розмірах, встановлених умовами даного Договору. Проте, Відповідач 1 вимоги кредитного договору не виконує. На даний час Відповідач 1 та Відповідач 2 не вживають ніяких дій, щодо виконання вимог Кредитного договору та договору поруки від 20 лютого 2014 року. 12.03.2015 року від Відповідача 1 та Відповідача 2 надійшли заяви, у яких вони повідомляють про те, що станом на 12 березня 2015 року проживають за адресою: [ADDRESS]. В усній формі позивачу було повідомлено, що Відповідач 1 та Відповідач 2 з місця реєстрації були зняті за рішенням суду і на даний час не зареєстровані за будь-якою іншою адресою. За даними бухгалтерського обліку за Кредитним договором № 200214-1814801541 від 20.лютого 2014 року підлягає стягненню всього 6 457,21 грн., з яких: - 2 317,57 грн. - основні відсотки; - 957,40 грн. - додаткові відсотки; - 3 182,24 грн. - основний борг. Непогашення відповідачами заборгованості перед позивачем свідчить про грубе порушення ним прав позивача, через що позивач був вимушений звернутись з даним позовом до суду. Згідно ст.ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення Позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про доведеність позивачем своїх позовних вимог, надав відповідно до ст. 58,59 ЦПК України належні та допустимі докази. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved