Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона з 2007 року по 2010 рік перебувала з відповідачем в шлюбі, за час якого, а саме [INFO], у сторін народилася дочка [PERSON], на утримання якої присуджено з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 350 грн. щомісячно. Однак, з того часу суттєво змінилися обставини, які на думку позивачки, є підставою для збільшення вищевказаного розміру аліментів. Зокрема, погіршився майновий стан позивачки, в неї на утриманні перебувають троє малолітніх дітей, і позивачка перебуває у відпустці по догляду за наймолодшим сином, [INFO]. Вказана дочка сторін навчається в школі. Крім того, ця дитина відвідує гурток позакласного дозвілля, витрати на що значно зросли. Також значно зросли ціни, змінився прожитковий мінімум, встановлений для дитини віком до 18 років. Відповідач же є молодим, працездатним чоловіком, інших дітей не має, на його утриманні ніхто не перебуває, він їздить за кордон на заробітки, а також отримує дохід від здачі в оренду кімнат в квартирі, в якій проживає разом зі своєю матір'ю, в м.Львові. Вказані обставини дають відповідачу можливість сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дочки сторін. Тому позивачка просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів до 500 грн. щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 24.02.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує із вказаних підстав, просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток - викликів (а.с.16, 60). Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. 28.01.2016 року відповідач надіслав до суду письмові заперечення проти позову. В останніх зазначено, що від народження дочки та по даний час відповідач брав та продовжує брати участь в її матеріальному забезпеченні як добровільно, так і шляхом сплати аліментів, що свідчить про добросовісне виконання ним своїх батьківських обов'язків. Однак, позивачка забороняла йому та його матері бачитись із дитиною, стверджуючи що він не є її батьком. Тому він вважає твердження позивачки щодо ненадання ним матеріальної допомоги на потреби дочки не доведеною належними доказами. Відповідач зазначає, що допомагатиме дочці матеріально, однак, коштів на проживання позивачки не надаватиме та просить звернути увагу на її особисте життя, а саме її проживання з іншим чоловіком та народження інших дітей. Тому відповідач готовий по мірі можливості перераховувати кошти на картковий рахунок дочки, якими могла б розпоряджатись тільки вона. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). Судом встановлено, що 13.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 18.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №78 (а.3). Факт проживання вказаної дочки з позивачкою стверджується довідкою №2908, виданою Коршівською сільською радою Коломийського району 21.12.2015 року. В цій довідці також зазначено, що з позивачкою проживають ще двоє її малолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментах, виданих відповідно 01.04.2014 року та 12.08.2015 року Шевченківським відділом ДВС Львівського міського управління юстиції, на виконання виконавчого листа №2-482, виданого 01.05.2012 року Кіцманським районним судом Чекрнівецької області, за період з січня по березень 2014 року відповідачем на користь позивачки на утримання їх дочки [PERSON] сплачено 1 050 грн. Заборгованість по аліментах станом на 30.03.2014 року становила 8 445,16 грн. За період з 2012 по 2015 роки відповідачем сплачено 1 374,98 грн. аліментів. Заборгованість по аліментах станом на 01.08.2015 року становить 12 670,18 грн. (а.с. 22, 33). Довідками №48561 та №38172, виданими відповідно 17.10.2014 року та 16.12.2014 року цим же відділом ДВС, стверджується, що в період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року позивачка отримувала аліменти від відповідача, а саме: у червні 2014 року в сумі 103,19 грн.; у серпні 2014 року - 90,91 грн.; у вересні та листопаді 2014 року - по 136,37 грн., у жовтні 2014 року - 272,74 грн. (а.с. 23, 32). Згідно з довідкою Обласної клінічної лікарні Львівської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров'я №2508/с від 03.09.2013 року відповідач перебував у відділенні щелепово-лицевої хірургії вказаної лікарні з 10.05.2012 року по 31.05.2012 року з діагнозом: травматичний відкритий двобічний злам нижньої щелепи, загальна вартість витрат становить 3 123, 08 грн. (а.с.31). Відповідно до довідки, виданої 27.01.2016 року жіночою консультацією м.Коломиї, позивачка перебуває в стані вагітності, термін якої на вказану дату складає 3-4 тижні (а.с.65). Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Вирішуючи спір, суд враховує вік дитини сторін та пов'язані з цим витрати на її харчування, навчання, забезпечення найбільш необхідними речами, поглиблення економічної кризи в державі, відсутність відомостей про місце роботи та розмір заробітку відповідача, майновий стан платника і одержувача аліментів, наявність на утриманні позивачки двоє малолітніх дітей, крім дочки сторін, а також перебування позивачки в стані вагітності. Тому суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів явно недостатній для забезпечення навіть найбільш необхідних потреб дочки сторін, в зв'язку з чим цей розмір слід збільшити до запропонованого позивачкою розміру, оскільки останній відповідає вимогам розумності справедливості та виваженості. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: approved