Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності на нерухоме майно. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . Перед смертю [PERSON] заповітів на своє майно не складала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно. Так, безпосередньо [PERSON] належала 1/2 частина однокімнатної квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] належне їй майно у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] фактично прийняв у спадщину за законом її син [PERSON] , оскільки він був зареєстрований місцем проживання за вказаною адресою і фактично проживав за вказаною адресою. [PERSON] вступив в управляння та володіння спадковим майном, але право власності на спадкове майно не оформлював. Правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право особистої власності № [NUMBER] від 04.08.1993 року втрачене і наявна тільки його копія. На протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . Перед смертю [PERSON] заповітів на своє майно не складав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно, а саме в цілому на квартиру [ADDRESS] загальною площею 39,1 кв. метра, житловою площею 16,7 кв. метра. Після смерті [PERSON] належне йому майно позивач фактично прийняла у спадщину, оскільки вони проживали однією сім`єю за однією адресою в [ADDRESS] . [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав до дня смерті в [ADDRESS] . На момент його смерті інших осіб, зареєстрованих місцем проживання в квартирі [ADDRESS] не було. З серпня 2009 року до моменту його смерті, а саме [INFO] разом з [PERSON] проживала однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , де вони вели спільне господарство. На протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Спадкоємці першої-третьої черги після смерті [PERSON] спадщину не приймали. Тобто позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець четвертої черги, але належним чином право власності на спадкове майно я не можу оформити, оскільки необхідно встановити зазначений факт, а також відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, що підтверджується Інформаційним листом нотаріуса №160/01-16 від 25.06.2020 року. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має, оскільки інших спадкоємців майна [PERSON] не має. Як спадкоємець за законом четвертої черги позивач має право на оформлення спадщини відповідно до 1264 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив зміст позовних вимог та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його присутності, заперечень щодо задоволення позову не має, оскільки позов визнає. Свідок, [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач доглядала за [PERSON] , готувала їжу, прибиралася в квартирі. Після його смерті проводила його поховання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач проживала разом з [PERSON] , готувала їжу, прибиралася в квартирі, мала зі спадкодавцем довірливі стосунки. Після його смерті організовувала його поховання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, актовий запис № 211, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 638, [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до технічного паспорта квартира [ADDRESS] має загальну площу, яка складає 39,1 кв. метра, житлову площу 16,7 кв. метра. Зі свідоцтва про право особистої власності на житло № [NUMBER] виданого виконкомом Кілійської міської Ради від 04.08.1993 р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . З акту про встановлення фактів наданого депутатом Кілійської міської ради від 23.06.2020 р. встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав до дня смерті в [ADDRESS] . На момент його смерті інших осіб, зареєстрованих за місцем проживання в квартирі [ADDRESS] не було. З серпня 2009 р. до моменту його смерті, а саме [INFO] разом з [PERSON] проживала однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , де вони вели спільне господарство. Як вбачається з інформаційного листа від 25.06.2020 р. № 160/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. роз`яснив, що оскільки не подано документ, що підтверджує відносини зі спадкодавцем, це питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 62057559 від 15.10.2020 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація у спадковому реєстрі відносно [PERSON] , відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 62057547 від 15.10.2020 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація відносно [PERSON] , відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 62057534 від 15.10.2020 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація у спадковому реєстрі відносно [PERSON] , відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 62057547 від 15.10.2020 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація відносно [PERSON] , відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності в цілому квартири [ADDRESS] [PERSON] , який помер [INFO] після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а також встановленим факт спільного проживання однією сім`єю з серпня 2009 року до [INFO] включно [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] та прийняття спадщини останньою відповідно. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Пленум Верховного Суду України в частині п`ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у справі за № 6-121 цс 13: Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленною заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 15, 16, 1264, 1268 ЦК України,

Outcome: approved