Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], право на земельну частку (пай) площею 2,31 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 10 січня 2000 року. Вказаний позов обґрунтований тим, що після смерті матері позивача, спадкодавця [PERSON], відкрилась спадщина на земельну частку (пай) площею 2,31 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, право на яку посвідчено за померлою сертифікатом на земельну частку (пай) серії СМ № 032712, виданим на підставі розпорядження голови Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області. Позивач звернувся до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майнові права, які складаються з права на земельну частку (пай), розміром 2,31 умовних кадастрових гектарів, після смерті матері [PERSON], яка померла 10 січня 2000 року, але нотаріусом відмовлено у вчинені даної нотаріальної дії, так як позивачем не надано оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Захистити своє право в інший спосіб, крім звернення до суду з даним позовом, позивач не має можливості. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не прибули, останній подав до суду письмову заяву, в якій просить судове засідання провести без участі його та позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити (а.с.33). Представник Засульської сільської ради Сумської області, відповідача по справі, в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просить суд здійснювати розгляд справи без його участі (а.с.29). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 04 грудня 1955 року в с. Засулля Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорта серії МВ № 120329, виданого Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області 21 січня 2003 року (а.с.5). У повторному свідоцтві про народження позивача серії І-БП № 209602 його батьками зазначені: у графі «батько» [PERSON], у графі «мати» - [PERSON] (а.с.7). [PERSON], мати позивача, померла 10 січня 2000 року в с. Великі Будки Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 276353 (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина земельну частку (пай) площею 2,31 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, право на яку посвідчено за померлою сертифікатом на земельну частку (пай) серії СМ № 032712, виданим на підставі розпорядження голови Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області. З інформації відділу Держгеокадастру у Недригайлівському району Сумської області від 10.11.2017 за вих. № 88/0/198-17 вбачається, що відповідно до розпорядження голови Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області «Про затвердження земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах» гр. [PERSON], яка померла 10 січня 2000 року, видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 032712, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Розмір земельної частки (паю) 2,31 умовних кадастрових гектарів. Земельна частка (пай) розташована на території Засульської сільської ради (а.с.9). З довідки, виданої виконавчим комітетом Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області 22.02.2017 року за вих. № 75 вбачається, що [PERSON], [INFO], до дня смерті 10 січня 2000 року була зареєстрована в [INFO]. На день смерті проживала одиноко. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Засульської сільської ради не посвідчувався (а.с.8). З інформації, наданої приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] 22.11.2017 року за вих. 1856/01-09 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), (а.с.20-21), вбачається, що після смерті 10 січня 2000 року [PERSON] 09 листопада 2017 року Недригайлівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 357/2017 за заявою [PERSON], позивача по справі (а.с.22-29). Однак, при оформленні спадщини виявилося, що сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ № 032712, що виданий на ім'я [PERSON], втрачено, про що розміщено оголошення в пресі (а.с.11). Оскільки на даний час зазначений сертифікат втрачено, а одержати його дублікат в компетентних органах неможливо у зв'язку з смертю власника, позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). При зверненні до нотаріуса щодо питання оформлення спадщини, позивачу було відмовлено в цьому шляхом надання письмового розяснення про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.10). Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений, то рекомендовано звернутись до суду для захисту свого права власності на земельну ділянку, як за спадкоємцем, чим представник позивача і скористався. Так як зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Ст. 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва. Крім того, статтею 1217 ЦК України встановлені види спадкування, згідно якої спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На підставі ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у виді права на земельну частку (пай), але у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу, сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 032712, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, то позов підлягає задоволенню, оскільки рішення суду буде підставою для оформлення права позивача на цю земельну частку. Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена. На підставі викладеного,

Outcome: approved