Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Сторони одружені з 21.06.2002р., шлюб зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 427. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивачка звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їх сімя фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння, постійно виникаючих сварок та скандалів, різних поглядів на життя. С тих пір вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Вважаючи примирення та подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально та відновити їй дошлюбне прізвище "Радутна". Крім того, в позові позивачка вказує, що відповідач є батьком неповнолітніх синів : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та повинен їх утримувати. На сьогоднішній день вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 2000 грн., на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов про розірвання шлюбу підтримала, вважає примирення з відповідачем неможливо, просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути на її користь аліменти на утримання дітей. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, суду пояснив, що вони дійсно не проживають разом спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Крім того, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітніх синів в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, оскільки він є приватним підприємцем та має постійний дохід. Втім, не може сплачувати аліменти на утримання кожної дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно. Вважає ці вимоги завищеними Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалась, вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, примирення вважають неможливим, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та негативно впливати на виховання дітей, їх шлюб підлягає розірванню. Крім того, у відповідності зі ст.113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] надалі іменується дошлюбним прізвищем Радутна. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Відповідач є батьком неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак з пояснень сторін видно, що вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей. Діти сторін [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховує матеріальне становище дітей, відсутність у них інших доходів, а також матеріальне становище платника, який є приватним підприємцем, має постійний дохід, відсутність у нього інших утриманців і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, що передбачено законом. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved