overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 20 лютого 1994 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрували в Гадинківській сільській раді народних депутатів Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від шлюбу у них є повнолітній син. Спільне життя з відповідачкою не склалося, на даний час шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя, примирення і збереження сім'ї [PERSON] вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 20 лютого 1994 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Гадинківській сільській раді народних депутатів Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від шлюбу в них народився син, який на даний час вже повнолітній. Спільне життя між сторонами не склалося із-за подружньої зради відповідачки, на даний час шлюбні відносини між ними припинені. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] підприємство "Святопетрівське"\~ Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно Договору купівлі-продажу квартири від 02.07.2012 року та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів гр.[PERSON] є власником квартири за адресою Київська обл., Києво-Святошинський р-н., [ADDRESS]. На підставі Договору № 42/224 від 31.12.2013р. про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, укладеного між КП Петрівське (перейменоване в КП Святопетрівське) та гр. [PERSON], Боржник користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе: витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до Статуту підприємства,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] підприємство "Святопетрівське"\~ Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно Договору купівлі-продажу квартири від 06.07.2010 року та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів гр.[PERSON] є власником квартири за адресою Київська обл., Києво-Святошинський р-н., [ADDRESS]. На підставі Договору від 01.09.2011 р. про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, укладеного між КП Петрівське (перейменоване в КП Святопетрівське) та гр. [PERSON], Боржник користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе: витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до Статуту підприємства,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] підприємство "Святопетрівське"\~ Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі Договору № 42/228 від 01.02.2014 року про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, укладеного між КП Петрівське (перейменоване в КП Святопетрівське) та гр. [PERSON] Боржник користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе: витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до Статуту підприємства,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - житловим будинком № 10 по вулиці Торговій в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що йому [PERSON] належить на підставі договору дарування від 13.08.2007 року житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями № 10 по вулиці Торговій в м. Миколаєві. В належному йому житловому будинку зареєстровані, але ніколи не проживали відповідачі по справі. Відповідачі не сплачують комунальні послуги, не підтримують будинок у належному стані, майно та особисті речі відповідачів в будинку відсутні, перешкод для проживання у спірному будинку для відповідачів позивач не створює, вони за власним бажанням та з власної волі не проживають за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Його представник [PERSON] в судовому засіданні, вимоги, викладені у позові, підтримала, просила суд задовольнити їх. Відповідачі були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, будь яких заяв від них не надходило, причина їх неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Житловий будинок № 10 по вулиці Торговій в м. Миколаєві належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку № 2334 від 13.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.9-11). Згідно довідки КП ДЕЗ Океан від 14.09.2017 року № 3184 (а.с.12) в спірному будинку зареєстровані: - позивач, як власник, [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онука), [PERSON] (онука), а також відповідачі по справі - [PERSON] (племінник), [PERSON] (без родинних відносин), [PERSON] (без родинних відносин), [PERSON] (без родинних відносин), [PERSON] (без родинних відносин). Відповідачі ніколи за місцем своєї реєстрації не проживали, що підтверджується актами (а.с.13-17). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не зявилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позивача визнав (а.с. 30). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 26 червня 2008 року, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №133, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 13). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей 2008 та [INFO] (а.с. 4-7). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище "Тюлькіна" після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 1). Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач, як і його представник не з'явилися, подали до канцелярії суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність (а.с.32, 33). Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про місце та час проведення судового засідання, повторно не з'явився, заяв, клопотань до суду не подав (а.с. 22, 36). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 02 серпня 2008 року, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №55, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [INFO] (а.с. 4). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім'я поновлена бути не може. Позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище "[PERSON]" після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 1). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

У вересні 2017 р. представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив наступне. 18.03.2010 р. Оболонським р/с м. Києва видано виконавчий лист по справі № 2-5677/09 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 04000710243 від 10.01.2007 р. Ухвалою Оболонського р/с м. Києва від 25.03.2016 р. у справі № 2-424/10 за позовом ТОВ «ПростоФінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості змінено стягувача з ТОВ „ПростоФінанс" на ТОВ „Кредитні ініциативи». 26.09.2016 р. між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 2016-3КІ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 04000710243 від 10.01.2007 р. перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Тому посилаючись на вищевикладені обставини представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просив суд замінити стягувача - ТОВ «Кредитні ініціативи» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у цивільній справі № 2-424/10 за позовом ТОВ «ПростоФінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зацікавлені особи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 18 березня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі №2-5677/09 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №04000710243 від 10.01.2007 року. Ухвалою Оболонського р/с м. Києва від 25.03.2016 р. у справі № 2-424/10 за позовом ТОВ «ПростоФінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості змінено стягувача з ТОВ „ПростоФінанс" на ТОВ „Кредитні ініціативи». 26.09.2016 р. між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 2016-3КІ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №04000710243 від 10.01.2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Згідно ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином. У відповідності до ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд, повно та всебічно оцінивши письмові докази, прийшов до висновку, що заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

У вересні 2018 р. [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.02.2013 р. у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї, актовий запис № 91. Від шлюбу вони мають двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Сімейні стосунки з відповідачем не склалися, останні п"ять років кожен жив своїм життям, а з 19.08.2018 року взагалі проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Спору про поділ майна немає, за спільною домовленістю діти залишаються проживати з матір'ю. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2018 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримав позов, пославшись на викладені в ньому обставини, та просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідача в підготовчому судовому засіданні висловив згоду на розірвання шлюбу, та визнав позов. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Вислухавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З пояснень сторін встановлено, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок чого, припинили шлюбно-сімейні відносини та не ведуть спільного господарства з 19.08.2018 року. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У вересні 2018 р. заявники звернулися до суду в порядку окремого провадження з заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 19.04.2002 р. між ними укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комунарського РУЮ м. Запоріжжя, а/з № 135. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] [INFO] Заявники зазначають, що за час спільного життя вони зрозуміли, що подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам, спільна дитина проживає за власним побажанням із батьком [PERSON], а останній не чинить перешкод зі спілкуванням із матір'ю - заявником [PERSON] При цьому 05.09.2018 р. між ними було укладено нотаріальний договір про поділ спільного майна р/н 1028 та договір про участь у вихованні дитини р/н 1028. Посилаючись на вищевикладене, заявники просили суд розірвати шлюб, укладений між ними 19.04.2002 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського РУЮ м. Запоріжжя, а/з № 135. Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду свої заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, а також додатковий договір про участь у вихованні дитини та просили заяву про розірвання шлюбу задовольнити. Представник 3 особи також у судове засідання не з'явився, надіслав свою заяву про слухання справи у їх відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. У відповідності до ч. 3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Як з'ясовано судом, 19.04.2002 р. між заявниками було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комунарського РУЮ м. Запоріжжя, а/з № 135. (а.с. 17) У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] [INFO] (а.с. 18). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що подружнє життя заявників не склалось через різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. 05.09.2018 р. між ними було укладено нотаріальний договір про поділ спільного майна р/н 1028 та договір про участь у вихованні дитини р/н 1028 із уточненням деяких пунктів від 26.09.2018 р. (а.с. 19-26). Тому враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу та залишення прізвища "[PERSON]" заявнику [PERSON] без змін підлягає задоволенню. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 109 СК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265, 315, 354-355 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те що вони перебувають в шлюбі з 18.07.2012 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В підготовче засідання позивач не з'явився, однак від нього надійшла письмова заява згідно якої позовні вимоги підтримує, термін на примирення просить не надавати. Відповідач в підготовче засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява, згідно якої просить слухати справу у її відсутності позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення,прізвище просить змінити на "Сірецька". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, у зв'язку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Крім того, судом було надано термін на примирення два місяці і за цей період відносини між сторонами не змінилися. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні\~2018\~року [PERSON]\~звернулася в\~суд з\~заявою заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи це тим, що в атестаті про навчання від 22.07.1977 року №4962 зазначене прізвище «Улановська», а не «Уланівська». \~ \~ \~ \~В даний час заявник має намір оформитись на пенсію, однак при призначенні пенсії взяти до уваги вищезазначений атестат про навчання немає підстав, по причині неправильного запису її прізвища, у звязку із чим заявниця звернулася в суд з даною заявою. \~ \~ \~ \~В судове засідання заявниця зявилася, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, однак від нього надійшло пояснення згідно якого просить справу слухати у його відсутності, щодо винесення рішення покладається на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення заявниці по справі, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом обєктивно\~встановлено,\~що згідно\~копії свідоцтва\~про народження\~серії \~І-УР\~№464942\~від 11.12.1959\~року,\~довідки виданої\~Державним навчальним\~закладом "Вище\~професійне училище\~№11\~м.Хмельницький"\~від 20.09.2018\~року, прізвище, імя та по батькові заявниці вказано [PERSON], а не [PERSON]. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до виписки з по господарського обліку виданої Чемеровецькою селищною радою Чемеровецького району № 2050 від 18.09.2018 року вбачається, що за 1967-1976 роки, 1977-1979 роки, в смт.Чемерівці, вул. Свободи (Чапаєва), 10 проживала та проживає [PERSON], [INFO], що підтверджується\~поясненнями свідків[PERSON] та [PERSON]. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника по справі, свідків, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт правовстановлюючих документів ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved