Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з відповідною позовною заявою про скасування арешту з майна, а саме: квартири №60 що розташована в будинку №8 по пот. Перемоги в м. Нова Каховка, Херсонської області, накладеного постановою державного виконавця ДВС Новокаховського МУЮ від 18.11.2005 р. В обґрунтування вимог зазначила про те, що вказана обставина стала відома заявнику при звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батьків. Підстави накладення арешту не невідомі, оскільки при звернення до ДВС було повідомлено по те, що будь-який виконавчий документ по примусового стягненню відносно [PERSON] відсутній, відомості про підстави накладення арешту на майно відсутні, оскільки сплинув строк їх зберігання. За таких підстав, просить суд, заяву задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні доводи заяви підтримала із наведених у позові підстав. Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позову заперечувала з тих підстав, що ДВС Новокаховського МУЮ не може бути відповідачем по справі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.60 «Про виконавче провадження», особа, за якою визначене право власності на річ, може звернутися до суду із заявою про скасування арешту. Судом встановлено, що позивачу та його померлим батькам [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.10.2012 р. належить по 1\\3 частині квартири №60, що розташована в будинку №8 по прт. Перемоги в м. Н.Каховка. Відповідно до Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.01.2016 р., відомостей з Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, вбачається про те, що згідно результатів пошуку, постановами Державної виконавчої служби від 13.07.2005 р. та від 18.11.2005 р. накладено арешт на нерухоме майно власником якого є [PERSON] , а саме: квартиру №60 в будинку № 8 по прт. Перемоги м. Нова Каховка, а також власником якого є [PERSON] квартиру №60 в будинку № 8 по прт. Перемоги м. Нова Каховка. З листа Відділу ДВС Новокаховського МУЮ від 20.01.2016 р. вбачається, що відповідно до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, на примусовому виконанні у відділі виконавчі документи про стягнення [PERSON] не перебувають, у звязку з чим повідомити інші відомості неможливо. Згідно п.п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки , крім випадків виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Після смерті батьків позивача [PERSON], [PERSON] відкрилась спадщина на частину квартири №60 в будинку №8 по прт. Перемоги в м. Н.Каховка. Позивач як спадкоємець за законом, який на час відкриття спадщини проживав за вказаною адресою, фактично прийняв спадщину, проте при звернення до державного нотаріуса Новокаховської державної нотаріальної контори з заявою про її прийняття отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки на вказане майно накладено арешт, у звязку з чим рекомендовано звернутися до суду. Згідно п.3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження " передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі викладеного, враховуючи що будь-який виконавчий документ у Відділі ДВС НК МУЮ відносно позивача [PERSON] на примусовому виконанні не перебуває, виконавче провадження є закінченим та знищеним, а скасування арешту на майно необхідно для виконання здійснення позивачем юридично значущих для нього дій, тому суд вважає позовні вимоги доведеними в судовому засіданні, законними та обґрунтованими, оскільки ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Outcome: approved