Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою доДержавного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» та Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності,яку мотивує тим, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19014297 від 29.05.2008 року реєстраційний номер 23451539, їй - [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності, свідоцтво про право власності САВ [NUMBER] від 29.05.2008 року. 25 лютого 2008 року між нею - [PERSON] та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» було укладено кредитний договір №80036, згідно умов якого позивачка отримала кошти в сумі 417 934,00 грн. на придбання квартири з кінцевим строком повернення коштів до 24.02.2028 року. В забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань в частині повернення суми кредиту з відсотками між [PERSON] та банком було укладено Іпотечний договір від 17.03.2008 року, а також додатковий договір до іпотечного договору від 26.08.2008 року. Згідно предмету договору іпотеки із змінами предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , загальною площею 74,5 кв.м., за адресою [ADDRESS] . 23 квітня 2019 року державним виконавцем Трускавецького міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Васьків О.Я. було повідомлено, що на виконання Постанови про доручення проведення виконавчих дій від 22.03.2019 року по виконавчому провадженню №53582016, необхідно здійснити опис майна, що належить боржнику (ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ»), а саме, квартира [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Після чого отримавши в державного реєстратора Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, позивачці стало відомо, що незаконним шляхом поза її волею без укладання відповідних правочинів, квартира [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., за адресою [ADDRESS] , державним реєстратором Бойко Христина Романівна, Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», Львівська область 13.03.2019 року внесено запис: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46012130 від 18.03.2019 року зареєстрована за ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ». Підставою виникнення права власності є Повідомлення про порушення основного зобов`язання №1685/1/3 від 13.09.2018 року видане ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ», Іпотечний договір та Додатковий договір до іпотечного договору, посвідчений 17.03.2008 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В.. Вважає, що ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» набуто право власності на належну [PERSON] квартиру незаконно без належних на те правових підстав, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» індексний номер: 46012130 від 18.03.2019, 18:38:28 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., за адресою [ADDRESS] за ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» (номер запису про право власності 30745616 дата та час державної реєстрації - 13.03.2019 18:17:12) є незаконним та підлягає скасуванню. На підставі вищенаведеного, просить позов задоволити. В судове засідання з`явився представник позивачки, адвокат - Король Роман Михайлович, в якому просив позов задоволити. Представник відповідача Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Також в судове засідання з`явився представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», адвокат - Копанський Микола Львович, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Крім того, на адресу Трускавецького міського суду Львівської області від ПАТ «Українська інноваційна компанія» надійшов відзив на позов [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому представник Відповідача - 2 просить відмовити Позивачці в задоволенні позову повністю. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19014297 від 29.05.2008 року реєстраційний номер 23451539 [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності, свідоцтво про право власності САВ [NUMBER] від 29.05.2008 року. 25 лютого 2008 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» було укладено кредитний договір №80036, згідно умов якого Позивач отримала кошти в сумі 417 934,00 грн. на придбання квартири з кінцевим строком повернення коштів до 24.02.2028 року. В забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань в частині повернення суми кредиту з відсотками між [PERSON] та банком було укладено Іпотечний договір від 17.03.2008 року, а також додатковий договір до іпотечного договору від 26.08.2008 року. Згідно предмету договору іпотеки із змінами предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , загальною площею 74,5 кв.м., за адресою [ADDRESS] . 23 квітня 2019 року державним виконавцем Трускавецького міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Васьків О.Я. було повідомлено, що на виконання Постанови про доручення проведення виконавчих дій від 22.03.2019 року по виконавчому провадженню №53582016, необхідно здійснити опис майна, що належить боржнику (ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ»), а саме, квартира [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Після чого отримавши в державного реєстратора Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Позивачці стало відомо, що поза її волею без укладання відповідних правочинів, квартира [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., за адресою [ADDRESS] , державним реєстратором Бойко Христина Романівна, Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», Львівська область 13.03.2019 року внесено запис: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46012130 від 18.03.2019 року зареєстрована за ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ». Підставою виникнення права власності є Повідомлення про порушення основного зобов`язання №1685/1/3 від 13.09.2018 року видане ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ», Іпотечний договір та Додатковий договір до іпотечного договору, посвідчений 17.03.2008 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В.. ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» набуто право власності на належну [PERSON] квартиру без належних на те правових підстав, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» індексний номер: 46012130 від 18.03.2019, 18:38:28 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., за адресою [ADDRESS] за ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» (номер запису про право власності 30745616 дата та час державної реєстрації - 13.03.2019 18:17:12) є незаконним та підлягає скасуванню з огляду на наступне. Як вбачається з вказаних вище обставин підтверджених письмовими доказами, між [PERSON] та Банком - ПАТ «Український Інноваційний Банк» було укладено кредитний договір та іпотечний договір. Згідно умов іпотечного договору із змінами, а саме розділу 6, Сторони визначили, що у разі невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем (Позивачем) зобов`язань за кредитним договором Іпотекодержатель (Банк) вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 у ПАТ "Укрінбанк" запроваджено тимчасову адміністрацію, якій делеговано повноваження тимчасового адміністратора банку. З 23.03.2016 року по 23.03.2020 рік запроваджено ліквідацію банку та призначено уповноважену особу. 02 грудня 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області прийнято заочне рішення за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь банку суму боргу за кредитним договором в розмірі 339 299,64 грн. Згідно ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням. Статтею 24 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Тобто на сьогоднішній день Іпотекодержателем заставного майна (квартири) за іпотечним договором є банк, жодних правових відносин (правочинів) між [PERSON] , банком та ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» не було та відповідно квартира, що є предметом іпотеки не могла з правових підстав перейти у власність Відповідача. ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» не є стороною ні кредитного договору ні договору іпотеки із змінами, а відповідно і не є Іпотекодержателем, щоб у відповідності до вимог ЗУ «Про іпотеку» здійснити стягнення на предмет іпотеки в порядку визначеному Договором. Окрім цього, згідно постанови Верховного суду від 03.08.2018 року у справі №910/8117/17, ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» не є правонаступником банку - ПАТ «Укрінбанк» та відповідно Відповідач не набув прав Іпотекодержателя за договором іпотеки. Пунктом 5 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заявником є, зокрема, іпотекодержатель, - особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки. За вказаних обставин та наведених норм права вбачається, що ПАТ « УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» не є Заявником, а отже не мало права на подачу документів для здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Окрім цього частиною 2 ст.18 вказаного вище Закону встановлено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються, зокрема , копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця . Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно підстава виникнення права власності є повідомлення про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору серія та номер 1685/1/3 від 13.09.2018 року, складений ПАТ «Українська інноваційна компанія», особою, що не є іпотекодержателем. Окрім цього, [PERSON] зазначеного повідомлення не отримувала. Згідно ч.1 ст.35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Частиною 3 ст.37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відсутність посилання на висновок про оцінку вартості предмету іпотеки серед переліку документів, зазначених в якості підстав виникнення права власності, відповідно до яких державним реєстратором приймалось незаконне рішення, свідчить про недотримання вимог ч.3 ст.37 ЗУ «Про іпотеку» при зверненні стягнення на іпотечне майно. На незаконність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відсутність прав у ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» - Іпотекодержателя вказує й те, що згідно розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки» Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотекодержателем значиться Акціонерне Товариство «Український інноваційний банк» та станом на тепер є чинною, що суперечить ст.17 ЗУ «Про іпотеку» якою визначено, що іпотека припиняється у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (Частина перша статті 37 в редакції Закону № 800-VI від 25.12.2008 р.). Як вже було вказано ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» зареєструвало на себе право власності на нерухоме майно шляхом звернення стягнення в позасудовому порядку на предмет іпотеки, про що Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» зробив запис за № 30745616. Реєстрація права власності на предмет іпотеки можлива при наявності підстав, передбачених ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», а саме: наявність договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Суд звертає увагу учасників провадження на те, що Договір іпотеки було укладено 17.03.2008 р. а також додатковий договір до іпотечного договору від 26.08.2008 р., тобто до вступу в силу нової редакції ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку». На момент укладення договору іпотеки, діяла інша редакція ст. 37 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, при цьому правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки є Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (редакція статті від 12.05.2006 р.). Тобто, на момент виникнення правовідносин згідно з договором іпотеки, єдиною підставою для набуття права власності на предмет іпотеки було укладення окремого договору. Таку ж правову позицію висловив Верховний суд України в справі № 6-2967цс16 від 22.03.2017 р., за наслідками розгляду якої суд зазначив, що аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання між іпотекодержателем та іпотекодавцем не укладався. Як вже було вказано, 02 грудня 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області прийнято заочне рішення за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь банку суму боргу за кредитним договором в розмірі 339 299,64 грн. Однак, відповідно до ч.1 ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з п.4 ч 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Окрім цього, в даній справі суд керується правовими висновками викладеними Верховним судом 04.04.2018 р. при розгляді справи № 817/1048/16 (ЄДРСРУ № 73304854) та 14.03.2018 р. при розгляді справи № 396/2550/17 (ЄДРСРУ № 72850788). При розгляді вказаних справ Велика Палата Верховного Суду вказала, що спори з державним реєстратором не належать до адміністративної юрисдикції, оскільки стосуються майнового інтересу і обов`язково будуть впливати на майнові права тієї особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано, при цьому Велика Палата Верховного Суду констатує, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне. Так Верховний суд зазначає: «...У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією права власності на будівлю, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства...». Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 24 січня 2017 р. у справі №815/6165/14. Таку ж правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 11 квітня 2017 р. у справі № 808/2298/15 і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цієї позиції. Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Частиною 2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з приписами Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Про це йдеться і у ч.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена. Стаття 392 ЦК України надає власнику майна право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Outcome: approved