Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона опікується внуком [PERSON], проте будь-якого документа про призначення її опікуном над внуком не має. Батьками [PERSON] є її дочка [PERSON] та зять - відповідач по справі [PERSON] На даний час [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі. [PERSON] постійно проживає на території Російської Федерації і дитиною не опікується. Вихованням та утриманням малолітнього внука займається вона. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та не виявляє щодо нього батьківського піклування. У зв'язку з цим просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO] та призначити її опікуном. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, уоднак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує та не заперечує протии позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Представник служби у справах дітей Кременецької міської ради в судовому засіданні не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши вступне слово позивача, представника третьої особи, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими обгрунтовуються, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин приходить до наступних висновків. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO]. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 29 серпня 2006 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO]. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки про склад сім'ї зареєстрованих у житловому будинку осіб № 429/13-21 від 28 серпня 2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON] - дочка, [INFO], [PERSON] - онука, [INFO], [PERSON] - онук, - [INFO] (а.с.10). З заяви [PERSON], посвідченої нотаріусом Славянського нотаріального округу м. Словянськ - на - Кубані Краснодарського краю Російської Федерації та зареєстрованої за №1386 від 22 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] погоджується на оформлення опіки над малолітнім сином [PERSON] - [PERSON] (а.с.11). З свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 23 березня 1978 року вбачається, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] (а.с.12-13). З висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради №1201 від 21 серпня 2018 року вбачається, що вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], жителя [ADDRESS], який не виконує батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON], [INFO], на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі. Даний факт підтверджується довідкою виданою 24 квітня 2018 року № 3/31 державною установою "Збаразька виправна колонія (№63)" Тернопільської області (кінець строку: 14 серпня 2019 року)(а.с.14-17). З висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради №1331 від 28 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS], може взяти під опіку малолітнього [PERSON], [INFO] та виконувати обов'язки опікуна. Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними, схожі положення містяться і в ст.243 Сімейного Кодексу, в якій зазначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 249 Сімейного Кодексу опікун, піклувальник зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків в повній мірі щодо сина [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не турбується про харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним здібностей, що підтверджено зазначеними вище матеріалами справи та визнається відповідачем. Також, судом встановлено, що вихованням, піклуванням, утриманням [PERSON], [INFO], займається його бабуся [PERSON], [INFO], яка забезпечує його харчуванням, лікуванням, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, піклується про її фізичний та духовний розвиток, саме вона створила умови для розвитку та росту дитини. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам в їх сукупності, враховуючи рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради та визнання позову відповідачем, приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], та встановлення над малолітнім [PERSON] опіки, призначивши [PERSON], [INFO], його опікуном. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, те, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, а тому приходить до висновку про необхідність присудження аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок в дохід держави та 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок на користь [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved