Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Представник позивача,\~як правонаступник\~прав та\~обов`язків «Фінансова\~Компанія «Афінаж»\~(згідно\~договору про\~відступлення прав\~вимоги №АП20022018\~від 20.02.2018,\~відповідно до\~якого відбулось\~переуступлення прав\~вимог,\~тобто ФК\~«Кредит -\~Капітал`отримало право\~грошової вимоги\~по відношенню\~до осіб,\~які являлись\~боржниками «Фінансова\~Компанія «Афінаж»)\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача,\~в якому\~просить стягнути\~з останньої\~в його\~користь 24595\~грн.\~заборгованості за\~кредитним договором\~1-20170821-10243\~від 21.08.2017\~та судові\~витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.08.2017 між [PERSON] та ФК «Афінаж» укладено кредитний договір (публічно оферта) № 1-20170821-10243,за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 3000 грн. з кінцевим терміном погашення не пізніше 15.09.2017, процентна ставка 1,5% за кожен день користування кредитом. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 04.04.2019 має заборгованість у розмірі 24595 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 3000 гривень, 3325гривень заборгованості за відсотками -18270 гривень заборгованості за пенею, 0 гривень заборгованість за комісією -0 гривень, заборгованість за штрафом 0 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить такий задоволити. Відповідач подала суду заяву про проведення судового засідання без ї участі, щодо задоволення позовних вимог поклалася на думку суду.. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідачка подала суду письмову відповідь на позовну заяву, в якій позв визнає частково, лише в частині отримання коштів, стверджує, що сплатила за кредитним зобов`язанням 500 гривень, проте, таке не знайшло свого документального підтвердження. Натомість, в матеріалах справи міститься проектом заяви про вчинення злочину, де позивач ставить під сумнів доброчесність намірів відповідачки при отриманні кредиту (а\\с 118). Таке можна спростувати заявою відповідачки, адресовану «Фінансова Компанія «Афінаж», датованою 26.09.2017, з проханням не нараховувати проценти та штрафи за не виконання кредитного зобов`язання,та зобов`язувалась погасити борг в січні,обґрунтовуючи важкими життєвими обставинами. Вказує на ряд дій зі сторони позивача, які, на її думку мають ознаки кримінального правопорушення, про що вона неодноразово зверталась до компетентних органів з цього приводу та додала підтверджуючі документи про таке (а\\с 66,67,76-96). Крім цього, вказує на порушення законодавства України та умов договору в частині передачі правонаступнику в його розпорядження її персональні дані. Підсумовуючи викладені обставини стверджує, що дії позивача суперечать чинному законодавству та Конституції України, повідомляє про свою готовність сплатити 6400 гривень і то частинами (в розстрочку) проте розрахунку такої суми суду не представлено (а\\с 58-63). З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом беззаперечно встановлено, що 21.08.2017 між «Фінансова Компанія «Афінаж» та відповідачем [PERSON] [PERSON] було укладено кредитний договір 1-20170821-10243,згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі3000,00 грн. з кінцевим терміном погашення до не пізніше 15.09.2017, процентна ставка становить 1.5%за кожен день користування кредитом (а\\с 7-15). 20.02.2018 ТзОВ «Фінансова Компанія «Афінаж» та ТзОВ ФК «Кредит - Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги №АП20022018 від 20.02.2018 (а\\с 16 25). Тому, посилання позивача на неможливість встановити чи відбулось відступлення та чи набув позивач права вимоги до відповідача, суд сприймає критично, оскільки протилежне, всупереч вимогам частини 1 ст. 81 ЦПК України, не доведені ні нею, ні наявними у суду доказами. При цьому,слід взяти до уваги презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом,або,якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України). Оформляючи відступлення права вимоги, сторони договору відступлення права вимоги не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав та обов`язків, які за договором перейшли до нового кредитора, тому до ТзОВ «Кредит капітал» перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, котрі існували на момент їх укладення. Відповідно до п.8.3.1 кредитного Договору встановлено, що позичальник ознайомлений , повністю розуміє та погоджується з з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватись: п. 8.3.4 надав згоду на передачу кредитодавцю своїх персональних даних та їх обробку, в тому числі з метою оцінки фінансового стану позичальника та його спроможності виконати зобов`язання за кредитним договором; п. 8.3.6 надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання кредитного зобов`язання перед кредитодавцем за цим договором , кредитодавець має право передати персональні дані позичальника третім особам; п. 8.3.5. надав згоду на те, що кредитодавець, з метою отримання інформації про фінансовий стан позичальника та перевірки його кредитної історії, має право звертатись до третіх осіб, які пов`язані з позичальником діловими, професійними, особистими, сімейними або іншими стосунками, а також Бюро кредитних історій. Таким чином, посилання відповідача на те, що при укладенні договору права відступлення права вимоги було порушено вимоги закону щодо неправомірної ТзОВ «Фінансова Компанія «Афінаж» передачі конфіденційної інформації ТзОВ ФК «Кредит - Капітал», є необґрунтованими. Як встановлено судом, сторона позивача обґрунтовує заявлені вимоги, тим, що у нього виникло право вимоги за борговими зобов`язаннями відповідача перед первісним кредитором «Фінансова Компанія «Афінаж». Між тим, відповідач не заперечує дані обставини, проте зазначає, що позивач не повідомив належним чином про перехід право вимоги за договірними правовідносинами, крім цього, відповідачем не визнається вся сума заборгованості за кредитним договором, натомість свого розрахунку не представила. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повернені. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Сплата прострочених відсотків, пені обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконує, що стверджується розрахунком заборгованості, згідно якого станом на 0.04.2019 сума заборгованості [PERSON] становить 24595 гривень, та складається з заборгованості за тілом кредиту 3000 гривень, 3325 гривень заборгованості за відсотками -18270 гривень заборгованості за пенею, 0 гривень заборгованість за комісією -0 гривень, заборгованість за штрафом 0 гривень (а\\с 33-39). Відповідно до\~ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу визначені способи захисту цивільних прав. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин, суді дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені. На підставі викладеного і

Outcome: approved