Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання дійсним договору обміну нерухомості від 11.01.1999 року, реєстраційний номер 40520, укладеного між позивачами та [PERSON] на Українській товарній біржі південно-східне регіональне управління. Зазначає, що 11.01.1999 року між позивачами та [PERSON] був укладений договір обміну нерухомості, реєстраційний номер 40520, 15.01.1999 року зареєстрований в Лозівському БТІ на праві особистої власності за № 9-153. За вищевказаний договором сторони домовились, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] обмінюють квартиру, яка належала їм на праві власності, за адресою: [ADDRESS] , на житловий будинок, який належав на праві власності [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (земля не обміряна). Договір був укладений у Південно-Східному регіональному управлінні Української товарної біржі та зареєстрований керуючим справами ТБ «Українська». Правочин обома сторонами повністю виконаний: позивачами була звільнена квартира, передані ключі та вони знялися з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] було звільнено домоволодіння, передано ключі та знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Позивачі переїхали для постійного проживання до домоволодіння [NUMBER] за вказаною адресою та зареєструвались в ньому. [PERSON] і [PERSON] використовують домоволодіння для постійного проживання, регулярно оплачують комунальні платежі та утримують житло в належному санітарно-технічному стані. [PERSON] та [PERSON] створили власні сім`ї та знялися з реєстрації вищевказаного домоволодіння. На час укладення договору правочини, зареєстровані на біржі, не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню. На даний час позивачі мають намір обміряти землю та зайнятись її приватизацією, але їм було відмовлено, оскільки вищевказаний договір нотаріально не посвідчений. Також вони звернулись до нотаріальної контори з питанням посвідчення спірного договору, але їм було відмовлено, оскільки договір не відповідає вимогам закону. Інша сторона договору [PERSON] помер, тому нотаріально посвідчити договір неможливо. Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просив позов розглянути за його відсутності, справу вирішити на розсуд суду. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.01.1999 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір обміну нерухомості на товарній біржі «Українська», відповідно до якого здійснено обмін квартири житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 44,2 кв.м., яка складається із двох кімнат та підсобних приміщень, що знаходиться в [ADDRESS] на житловий будинок-АІ, розміром 35,4 кв.м., житлової площі з надвірними побудовами: гараж-Г, погріб -П, погріб -П, вбиральня У, л/кухня-Б, сарай - б, сарай -Д, душ-В, сарай тамбур -д б, огорожа ворота - №І-2, колодязь - к, що знаходиться в [ADDRESS] (земля не обміряна). Даний договір обміну нерухомості було зареєстровано у Південно-східному регіональному управлінні Української товарної біржі 11.01.1999 року за № 40520 та у Лозівському міському бюро технічної інвентаризації 15.01.1999 року. Реєстрація вказаного договору купівлі-продажу здійснювалась на підставі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", відповідно до якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню (п.7 договору). Після обміну нерухомості, позивачі отримали технічний паспорт на зазначений житловий будинок. Маючи намір обміряти землю вказаного житлового будинку та зайнятися її приватизацією, позивач звернувся до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завади М.В., однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Відповідно до ст. 241 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 року ) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Згідно п. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, однак, договір не був нотаріально засвідчений. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися, щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved