Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які були попередніми власниками квартири та за умовами договору купівлі-продажу зобов'язалися знятися з реєстрації у квартирі в строк до 17 березня 2015 року. У звязку з тим, що відповідачі зареєстровані у квартирі, позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним будинком. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 2015 року, укладеного між позивачем та відповідачами, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.6-8/. У квартирі за вказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO] з 06.03.2001 р. та [PERSON], [INFO] з 12.07.2001 р. /а.с.19-20/. Як вбачається з довідки від 12 січня 2014 року, виданої квартальним комітетом №29 м.Павлограда, відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше трьох років/а.с.4/. У відповідності до п.4 договору купівлі-продажу квартири, укладеного 03 березня 2015 року між сторонами, відповідачі зобов'язалися знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS], на протязі 14 днів. Як вбачається з акту ОСББ "Заводська,47" від 23 березня 2015 року, відповідачі не проживають у квартирі, належній позивачу з 03 березня 2015 року /а.с.9/. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]; відповідачі з реєстрації за вказаною адресою не знялися, та у зазначеній квартирі не проживають, договір найму квартири з відповідача не укладався. В звязку з тим, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі за вищезазначеною адресою.

Outcome: approved