Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла її матір [PERSON], котрій належав житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Стверджує, що за життя така ([PERSON]) склала заповіт, котрим все своє майно заповіла: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їй, позивачці [PERSON] Вказує, що [INFO] помер [PERSON] Такий за життя своїм майном не розпорядився. Належну йому ([PERSON]) частку у спадщині прийняли [PERSON], [PERSON] та вона (позивачка [PERSON]). Зазначає, що вважається такою, що спадщину прийняла, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті матері, однак позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно. З огляду на наведене, просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею (позивачкою [PERSON]) право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься довіреність про уповноваження [PERSON] представляти її інтереси. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви та просить суд позов її довірительки [PERSON] задовольнити. Представник відповідача - Маломокрянської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій проти задоволення позову не заперечує та просить суд справу слухати у їх відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського РУЮ Львівської області в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просив суд справу слухати у їх відсутності. Вирішення даного спору покладає на розсуд суду. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак надіслав копію спадкової справи за №272/2010 заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та просив справу слухати у їх відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву в якій просила суд справу слухати у її відсутності. Вирішення даного спору покладає на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься довіреність про уповноваження [PERSON] представляти його інтереси. Представник третьої особи [PERSON] будучи своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON], дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], належить до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Маломокрянською сільською радою Мостиського району Львівської області. Згідно ч.1 ст.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.). Відповідно до ст.524 ЦК в редакції 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. З матеріалів справи вбачається, що за свого життя, а саме 06.03.1989 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Маломокрянівської сільської ради народних депутатів Мостиського району Львівської області, за яким усе майно заповіла своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачці [PERSON] Даний заповіт ніким не оспорювався та не відмінявся. У відповідності до ч.1 ст.534 ЦК в редакції 1963р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Окрім цього встановлено, що [INFO] помер [PERSON], один із спадкоємців за заповітом майна [PERSON] Такий належною йому часткою (частиною спірного житлового будинку з господарськими спорудами) у спадщині не розпорядився та таку успадкували в рівних частках [PERSON], [PERSON] та позивачка [PERSON], однак належним чином не оформили у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Рішеннями Мостиського районного суду Львівської області від 13.03.2014 року за іншими спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] (спадкоємцем майна дружини [PERSON], яка померла [INFO]) визнано по 1/3 частки житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і як спадкоємець майна [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зокрема свідоцтво на 1/3 частку земельної ділянки площею 1,50 га, що знаходиться на території Маломокрянської сільської ради Мостиського району Львівської області, однак у вказаному свідоцтві не зазначено 1/3 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. При зверненні позивачки [PERSON] до нотаріальної контори така отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на житловий будинок. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.548 ЦК в редакції 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як відомо із змісту ст.549 ЦК України в редакції 1963 року діями, що свідчать про прийняття спадщини, визнаються фактичний вступ спадкоємця в управління та володіння спадковим майном або подання ним в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.550 ЦК в редакції 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст.549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене та наведені правові норми, суд вважає, що позивачка [PERSON] вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] Окрім цього така (позивачка [PERSON]) здійснювала догляд за спірним будинком, проводила в такому поточні ремонти, сплачувала комунальні платежі, що підтверджується довідкою Маломокрянської сільської ради Мостиського району за №623 від 15.11.2013 року. Вказані обставини також підтверджуються поясненнями представника позивачки [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією заповіту [PERSON] від 06.03.1989 року; копією паспорта позивачки [PERSON]; довідкою виданою виконкомом Маломокрянської сільської ради Мостиського району за №623 від 15.11.2013 року, з якої відомо, що [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] (спадкоємець [PERSON]) здійснюють постійний догляд за спірним будинком, сплачують відповідні платежі; копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом; копією спадкової справи за №273/2010 заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; довідкою з КП «Мостиське РБТІ», іншими матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Своїми процесуальними правами представник позивачки [PERSON] розпорядилась на власний розсуд. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася позивачка в позовній заяві та її представник в судовому засіданні, як на підставу своїх вимог, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивачки [PERSON] Наявними у справі доказами установлено, що остання є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON], у відповідності до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті останньої, а тому суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи думку позивача, понесені судові витрати, як вважає суд, слід залишити за ними.

Outcome: approved