Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивачка у травні 2019 р., звернувшись до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з відповідача на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з від спільного подружнього життя сторони мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю. Відповідач є працездатним та має можливість надавати належне утримання дитині. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву №9915 від 24.06.2019 р. про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з`явився, судом було вжито належних заходів щодо його повідомлення про час і місце та дату розгляду справи. Заперечень проти позову (відзиву) від відповідача не надійшло.До суду надійшла письмова заява відповідача №12767 від 21.08.2019 р. про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 06.05.2005 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, що відповідачем не заперечується. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Жодних об`єктивних доказів щодо зазначених обставин як позивачем, так і відповідачем не надано. Отже, позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою, що відповідачем не заперечується. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки за її вибором на утримання дитини в частці від його заробітку. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Згідно письмової заяви відповідач позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд зважає, що обов`язок утримання дитини покладений на обох батьків, тому позов підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), виходячи із того, що позивач також має рівний з відповідачем обов`язок утримувати свою дитину. На думку суду, розмір аліментів, який визначений позивачкою та визнаний відповідачем, за вказаних умов враховуватиме баланс інтересів сторін. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За пред`явлення позовної вимоги про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved