Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29.06.2021 року цивільний позов [PERSON] до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені - задоволено частково. Стягнуто з Полтавського обласного комунального підприємства « Полтавафарм » (юридична адреса : Полтавська область Полтавський район с. Розсошенці, вул. Горбанівська,2, ідентифікаційний код 32986923) на користь [PERSON] , [INFO] (місце проживання : [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) заборгованість по заробітній платі при звільненні у розмірі 14400,48 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста гривень 48 коп.) та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період із 29.04.2020 року по 29.06.2021 року в розмірі 134284,50 грн. (сто тридцять чотири тисячі двісті вісімдесят чотири гривні 50 коп.), а всього 148684,98 грн. ( сто сорок вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні 98 коп. ). До суду надійшла заява представника позивача - адвоката Голяніщева Д.Ю. - про розподіл судових витрат, в якій він просить розподілити судові витрати наступним чином: стягнути із Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» на користь [PERSON] понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Положення частин першої та другої статті 141 ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя N R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Як вбачається з матеріалів справи, права та інтереси позивача [PERSON] протягом розгляду справи представляв адвокат Голянішев Д.Ю. на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.01.2021 (далі - Договір), Ордеру серії ВІ № 1035826 від 18.03.2021 року. Вищезазначеним договором сторонами обумовлено вартість правової (правничої) допомоги, а також порядок оплати. На підтвердження понесених судових витрат представником позивача до заяви про розподіл судових витрат додано: копія акту приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2021 року і звіт виконаних робіт від 01.07.2021 року, а також квитанцію від 01.07.2021 року на суму 4000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тобто, аналізуючи дані норми закону суд, приходить до переконання, що сплачені витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи, розподіл яких передбачено ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Дослідивши надані стороною позивача документи на підтвердження оплати професійних послуг, суд дійшов висновку, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених позивачем судових витрат. Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На переконання суду, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги, зазначений у наданому представником позивача Акті приймання-передачі наданих послуг і виконання робіт є співмірним зі складністю справи, тривалістю розгляду справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. За таких обставин, оскільки судом не вирішено питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, яким слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved