Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, уточненим в ході судового розгляду, в якому вказала, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] площею 0,1 га, згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН №080116 належала її матері [PERSON], яка померла [INFO] року, та її батьку [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті батьків позивачка залишилася єдиною спадкоємницею за законом першої черги. Спадщину прийняла у шестимісячний термін, після чого звернулася до нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, проте їй було відмовлено, посилаючись на те, що у державному акті відсутнє визначення часток на земельну ділянку померлих співвласників. У зв'язку з чим з метою оформлення спадкових прав після смерті матері та батька позивачка просила суд визначити по ? частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] площею 0,1 га, належної померлим [PERSON] [PERSON] на праві спільної сумісної власності. У судове засідання позивачка та її представник за дорученням [PERSON] не з'явилися, представник позивача надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, наполягала на задоволенні уточненого позову. Представники відповідачів: Управління державного земельного агентства земельних ресурсів у м. Маріуполі Донецької області, Зінов’єв І.Г., та Маріупольської міської ради, Іванченко Н.О., у судове засідання з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вирішення справи залишили на розсуд суду. Треті особи: державний нотаріус першої Маріупольської державної контори Турченко Тетяна Павлівна та приватний нотаріус Маріупольського міського округу - [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вирішення справи залишили на розсуд суду. Враховуючи, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з'явившихся сторін, та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 02.12.1975 року та свідоцтва про право власності від 18.01.2001 року [PERSON] та [PERSON] отримали у власність будинок № 32 по вул. Куінджи (Карасівської) у м. Маріуполі Донецької області.(а.с. 27-29). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] року. (а.с. 23). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 22.12.2012 року, [PERSON] помер [INFO] року.(а.с. 24). [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 17.10.1994 року та свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого Будинком одруження 06.09.1975 року. (а.с. 11, 25). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Т.П. Турченко 12.10.2013 року, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, [PERSON] отримала у спадщину належну померлій 12 частки житлового домоволодіння з усіма належними до цієї частки господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS](а.с. 44). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом [PERSON] 30.07.2013 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, [PERSON] отримала у спадщину належну померлому 12 частки житлового домоволодіння з усіма належними до цієї частки господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS](а.с. 48). Згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН №080116 від 25.06.2001 року та витягу № 807/1/2013 власниками земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1412336300:01:010:0507, площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, є [PERSON] та [PERSON](а.с. 26, 35-43). Частки співвласників у праві власності на вказану земельну ділянку визначені не були. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить і належні спадкодавцям частини земельної ділянки. В матеріалах спадкової справи № 390/2003 до майна померлої [INFO] року [PERSON], яка знаходиться в провадженні нотаріуса першої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], наявні заяви про прийняття спадщини від доньки померлої - [PERSON], а також заяви [PERSON] про відмову від належної частки спадкового майна після смерті [PERSON] на користь доньки померлої - [PERSON] (а.с. 140-142). В матеріалах спадкової справи № 27/2013 до майна померлого [INFO] року [PERSON], яка знаходиться в провадженні нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], наявна заява про прийняття спадщини від доньки померлого - [PERSON].(а.с. 77-78). Таким чином [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті її батьків: [PERSON] та [PERSON] Згідно постанов про відмову від вчинення нотаріальної дії від 03.04.2014 року № 694/02-31, виданою державним нотаріусом першої маріупольської державної нотаріальної контори Турченко Т.П., та від 27.09.2013 року, виданої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю визначення часток співвласників на неї. (а.с. 135, 154). Таким чином свідоцтво про право на спадщину, що складається з належних [PERSON] та [PERSON] часток у праві власності на вказану земельну ділянку позивачка отримати не може у зв'язку з не визначенням належних спадкодавцям часток. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст. ст. 370 - 372 ЦК України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно абз. 3 п. 21 Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Тому, визначаючи розмір часток співвласників у праві спільної власності на земельну ділянку, суд виходить з розміру часток співвласників у праві спільної власності на жилий будинок з господарськими спорудами, що на ній розташовані, а саме: [PERSON] - 1/2 частини, [PERSON] - 1/2 частина. У зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність визначення частки співвласників земельної ділянки в таких же розмірах: [PERSON] - 1/2 частини, [PERSON] - 1/2 частина. Таким чином позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 86, 89 ЗК України, ст. 370, 392 ЦК України,

Outcome: approved