Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість по комунальним послугам на утримання квартири [ADDRESS] та енергопостачанню за період з березня 2013 року по квітень 2017 року в розмірі 19680,92 грн. та судових витрат. Позивачка просила суд слухати справу без фіксації судового процесу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України). Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1999 року по 18 червня 2009 року. Згідно Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 08 листопада 2004 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 29 квітня 2011 року визнано право власності по 1/2 частині за [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, придбаного подружжям під час перебування у шлюбі та за зустрічним позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя встановлено, що квартира [ADDRESS], є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Право власності на зазначену квартиру зареєстроване за позивачкою [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним як спільна часткова власність. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 24 вересня 2012 року, яке набрало законної сили 28 листопада 2012 року згідно ухвали апеляційного суду Одеської області, відповідач [PERSON] був вселений в спірну квартиру. Рішення суду щодо вселення [PERSON] до спірної квартири було виконане 11 березня 2013 року, про що головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] був складений відповідний акт. З зазначеного часу [PERSON] не має перешкод в користуванні своєю власністю, має вільний доступ до квартири [ADDRESS], але після вселення участі в утримані квартири та оплаті комунальних послуг не приймає. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Пунктами 1,2,4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування,поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) та на послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 р., власник квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Жодного платежу щодо сплати комунальних послуг на утримання 1/2 частки квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], відповідачем не здійснено. Утримання квартири [ADDRESS] здійснюється позивачкою. За період з березня 2013 року по квітень 2017 року на утримання квартири [ADDRESS] позивачкою [PERSON], були понесені витрати в розмірі 23597,51 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, а також за період з березня 2013 року по квітень 2017 року - витрати з енергопостачання в розмірі 15764,33 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» та квитанціями. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч. 4 ст. 543 ЦК України виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. У відповідності до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню понесені позивачкою комунальні витрати та витрати з електропостачання у розмірі, пропорційному 1/2 частки відповідача [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS], а саме: (23597,51 + 15764,33) / 2= 19680,92 грн. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved