Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктирізацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.11.2012р. відповідач отримав кредит у розмірі 9.482,22 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредит. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із Умовами складають кредитний договір. Далі позивач зазначає, що свої зобов»язання виконав в повному обсязі, проте відповідач в порушення вимог кредитного договору станом на 10.06.2014р. має заборгованість 13.079,72 грн., з яких: 9.246,28 грн.- заборгованість по кредиту, 2.582,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1.250,90 грн.- залишок за несплаченим штрафом, а відтак позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ВАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором та суму понесених судових витрат: 243,60 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з»явився, проте подав до суду письмову заяву від 21.08.2014р., в якій свої позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позові та просив такі задоволити, а справу розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином- через засоби масової інформації «Новини Закарпаття» №№89-90 від 16.08.2014р., причину своєї неявки до суду не повідомив, у зв»язку з чим суд, зі згоди представника позивача, викладеній в заяві, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд приходить до наступного. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договірних зобов»язань. Так, згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимогами законодавства. Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові коти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо позики, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до приписів ст.1048 зазначеного Кодексу. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договірних зобов»язань, зокрема, згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимогами законодавства. Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові коти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо позики, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до приписів ст.1048 зазначеного Кодексу. Аналіз зазначених норм дає суду підстав прийти до висновку, що у разі прострочення позичальником сплатити чергової суми у позикодавця виникає право вимагати сплатити всієї суми позики, яка залишилась несплаченою, тобто вважаються такими, що настали всі строки платежу по всій позиці в цілому. Суд встановив, що всупереч цьому, відповідач не виконав свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором від 06.11.2012р. Так, як достовірно встановлено з матеріалів справи, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктирізацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.11.2012р. відповідач отримав кредит у розмірі 9.482,22 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредит. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із Умовами складають кредитний договір. Далі позивач зазначає, що свої зобов»язання виконав в повному обсязі, проте відповідач в порушення вимог кредитного договору станом на 10.06.2014р. має заборгованість 13.079,72 грн., з яких: 9.246,28 грн.- заборгованість по кредиту, 2.582,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1.250,90 грн.- залишок за несплаченим штрафом. Суд виходить з того, що відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Крім цього, згідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Суд також вважає, що судові витрати по справі, які поніс позивач, слід стягнути з відповідачки, оскільки відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В даному випадку відповідно до платіжних доручень від 13.06.2014р. а.с.1 позивач сплатив 243,60 грн. судового збору. Відповідно до вимог ст.ст.525,554,1048,1050,1054 ЦК України та

Outcome: approved