Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 07.09.2002 року. Від шлюбу в них народилося троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що у них з відповідачем різні характери та життєві інтереси, що робить неможливим їх подальше спільне життя. Вже три роки вони проживають окремо, сімейні стосунки фактично припинено, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, дітей залишити на її утриманні, та стягнути на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що протягом трьох років із відповідачем спільно не проживає, проживає із трьома дітьми у своїх батьків, а тому вважає, що їх шлюб ерсить формальний характер, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоча про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, а саме, через засоби масової інформації - друковане видання "Галичина"(а.с.35,36). З урахуванням положень ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає вже три роки, спільного господарства не ведуть, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач не заінтересований у збереженні шлюбу, про що свідчить його неявка в судові засідання. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, та інтересам дітей, а тому шлюб слід розірвати. Згідно вимог ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані поважати дитину. У відповідності до вимог ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків, а дитини яка досягла десяти років за згодою самої дитини та батьків. В судовому засіданні встановлено, що спору з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей не має, а тому, місцем проживання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] слід визначити місце проживання їх матері [PERSON]. Шлюб грунтується на добровільній згоді обидвох сторін, а тому при наполяганні позивачки на розірвання шлюбу є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved