Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Представник позивача, адвокат [PERSON], свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1038 від 26.04.2012р., який діє на підставі угоди від 23.05.2013р., звернувся до суду 26.11.2013р. з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], яке є приватною власністю позивача. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідно до ст.224 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житла за адресою: [ADDRESS], на підставі ухвали Ровеньківського міського суду Луганської області №424/2830/13-ц від 08.05.2013р., зареєстрованої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.07.2013р., номер запису про право власності 1956174 (а.с.12-13). Сам позивач проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями про його зареєстроване місце проживання (а.с.11). На момент придбання у власність житлового будинку за адресою: [ADDRESS], - в ньому були зареєстровані відповідачі, в якості користувачів житлового приміщення (а.с.16-17). За таких обставин, відповідачі мають статус наймачів цього житлового приміщення. Разом з тим, до теперішнього часу відповідачі так і не з'явилися і не уклали договору користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], - з новим власником, оскільки виїхали для проживання в іншу місцевість, а з реєстраційного обліку не знялися, що підтверджується відповідною довідкою від 02.11.2013р. квартального комітету №20 м. Ровеньки Луганської області (а.с.15). Тож відповідачі не виконують обов'язків наймачів житлового приміщення, чим порушують права позивача, тому його представник звернувся до суду з зазначеним позовом. За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із житлових правовідносин, які регулюються Житловим кодексом України. Відповідно до ст.158 ЖК наймач користується жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Такий договір укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Разом з тим, недотримання умови ч.2 ст.158 ЖК щодо реєстрації договору найму жилого приміщення у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється, за відсутності вказівки на необхідність державної реєстрації договорів найму (оренди) житла у ст. 810 ЦК та ст. 4 Закону України від 1 липня 2004 р. N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не тягне недійсність такого договору, такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 21.11.2011р. у справі №6-53ц11. За таких обставин відповідачі є наймачами житлового приміщення, яке є власністю позивача, а між сторонами фактично існують відносини з найму житла, за яким відповідачі набули право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], - на підставі договору найму з попереднім власником. Відповідно до ст.170 ЖК при переході права власності на жилий будинок (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку (квартири) вправі вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених статтею 168 цього Кодексу. Разом з тим, згідно ч.1 ст.163 ЖК у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Частиною 2 ст.163 ЖК передбачено, що тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. З урахуванням змісту зазначених норм в контексті положень ст.72 ЖК, суд вважає, що відсутність відповідачів у житловому приміщенні, що належить позивачу, протягом останніх трьох років дає підстави для визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88 ЦПК, яким передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 229,40грн (а.с.1), тобто судовий збір за вимогу немайнового характеру. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved