Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 26.11.2004 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №1581. У зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає і перебуває на утриманні позивача. [PERSON] зазначала, що спільне життя з [PERSON] у неї не склалось, а тому з травня 2013 року вони перестали проживати як подружжя і згодом, за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.02.2014 року, шлюб було розірвано. Під час перебування у шлюбі в серпні 2008 року подружжям було придбано легковий автомобіль HYUNDAI ACCENT 2008 року випуску з д/н [NUMBER] вартістю 85 000 грн., при цьому, після розлучення та по сьогодні даний транспортний засіб перебуває у розпорядженні та володінні [PERSON] і у останнього відсутній намір його добровільного поділу. Також, [PERSON] зазначала, що син [PERSON], [INFO], проживає та перебуває на її утриманні, а відповідач уникає сплати аліментів розмір яких і без того недостатній для забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини. Таким чином, позивач просила визнати легковий автомобіль HYUNDAI ACCENT 2008 року випуску д/н [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], відступити від рівності часток подружжя та провести поділ майна виділивши їй легковий автомобіль HYUNDAI ACCENT 2008 року випуску з д/н [NUMBER], стягнувши на користь [PERSON] 28 333 грн. 33 коп., що є 1/3 частиною вартості вказаного транспортного засобу. У судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав зазначених у позовній заяві та просила про задоволення вимог. Відповідач позов визнав, підтвердив обставини зазначені у позові та погодився на запропонований розподіл спільного майна подружжя. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №1581 (а.с. 11). У зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с 12). У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, а також обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні сторони підтвердили та послались на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.02.2014 року за яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано і встановлено, що вони перестали проживати як подружжя з травня 2013 року. В серпні 2008 року подружжям було придбано легковий автомобіль HYUNDAI ACCENT 2008 року випуску з д/н [NUMBER], який зареєстрований 22.08.2008 року на [PERSON] (а.с. 4). У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності" вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. У позовній заяві позивачем зазначено вартість спірного автомобіля HYUNDAI ACCENT 2008 року випуску з д/н [NUMBER] на час розгляду спору у розмірі 85 000 грн. Оскільки вартість автомобіля погоджена сторонами в судовому засіданні, суд при поділі майна подружжя виходить саме із запропонованої позивачем вартості спірного автомобіля. У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, легковий автомобіль HYUNDAI ACCENT 2008 року випуску з д/н [NUMBER] вартістю 85 000 грн. є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ч.2 ст. 71 Сімейного кодексу України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. З огляду на зазначене, запропонований [PERSON] порядок розподілу спільного майна подружжя із виділенням у власність позивачу легкового автомобіля HYUNDAI ACCENT 2008 року випуску д/н [NUMBER] та, відповідно, присудження відповідачу грошової компенсації вартості його частки, на думку суду, є найбільш прийнятним та обґрунтованим. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. При цьому, за рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена, якщо із нею проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони отримують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В судовому засіданні зя»совано та підтверджено сторонами, що малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачем в квартирі [ADDRESS], а [PERSON] не проживає за місцем реєстрації і фактично мешкає в квартирі [ADDRESS] та станом на час розгляду справи має заборгованість по аліментам у розмірі 9 536 грн. 41 коп. Таким чином, суд вважає доцільним відступити від засади рівності часток подружжя і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] лише 1/3 частину вартості спірного автомобіля з огляду на те, що із позивачем залишився проживати та перебуває на утриманні їх спільний син - [PERSON], [INFO] і відповідач належним чином не сплачує аліментів на утримання дитини. Оцінивши зібрані по справі матеріали та докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь [PERSON] підлягає стягненню з [PERSON] 850 грн. в рахунок оплати судового збору, сплата яких підтверджується квитанцією від 16.07.2014 року (а.с. 26). З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved