Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру [ADDRESS], обґрунтувавши свої вимоги тим, що 02.12.1998 року між нею, яка діяла як покупець, та [PERSON], який діяв від імені [PERSON], як продавець, був укладений договір за № 3625 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Цей письмовий договір у відповідності до ст. 15 Закону України «Про Товарну біржу» був зареєстрований Первомайською філією Південної Товарної біржі. Проте, не був засвідчений в нотаріальному порядку. Після укладання договору сторони здійснили всі дії на його виконання, а саме: [PERSON] передала, а [PERSON] отримала в управління та користування квартиру, сплативши іншій стороні 6894 грн. Тобто це є доказами того, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання. Зазначене нерухоме майно було зареєстроване в Первомайському БТІ у встановленому законом порядку за позивачкою, згідно реєстрового напису від 02.12.1998 року, записано в реєстрову книгу № 67 стр. 226 за № 12769 про що зроблена відмітка на договорі купівлі-продажу. Нотаріально засвідчити укладений договір на даний час неможливо, оскільки відповідачка відмовляється укладати нотаріально договір купівлі-продажу та право власності на квартиру вже зареєстровано в Первомайському БТІ. З урахуванням положень ч. 2 ст. 220 ЦК України за умови, що позивач та відповідач домовилися щодо істотних умов договору і відбулося повне його виконання (підтверджується належними документами) є підстави просити суд визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно і належним чином через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" випуск № 197 (5326) від 24.10.2014 року. Заперечень на позов не надсилала. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні був встановлений факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], який 02.12.1998 року за № 3625 був посвідчений Первомайською філією Південної товарної біржі. Згідно цього договору [PERSON] передала [PERSON] гроші в рахунок повного розрахунку за квартиру [ADDRESS], а остання в свою чергу отримала гроші та передала позивачці дану квартиру в управління та користування, звільнивши її. Таким чином сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Нотаріальне посвідчення договору неможливе, оскільки відповідачка відмовляється укладати нотаріально договір купівлі-продажу та право власності на квартиру вже зареєстровано в Первомайському БТІ. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, так як між сторонами відбулося фактичне повне виконання умов цього договору, що згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України дає підстави для визнання угоди дійсною, а також на підставі ст.ст. 316, 328 ЦК України визнання за позивачкою права власності на квартиру. Тому суд вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що був укладений 02.12.1998 року за № 3625 між [PERSON] та [PERSON] - дійсним, а також визнати за позивачкою право власності на вищевказану квартиру.

Outcome: approved