Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] 12.10.2015 о 14 год. 40 хв. керуючи автобусом «Богдан», д.н.з. [NUMBER], в м. Києві по пр. Свободи в сторону вул. Світлицького, не врахував при обраній швидкості руху дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], який відкинуло на автомобіль марки «Мітцубіші», д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Позивака зазначила, що [PERSON] Подільським районним судом м. Києва було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, позивачка вказала, що на момент вчинення ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах із ФОП [PERSON], яка є однією із засновників ТОВ «Ярославь-Авто», знаходився на робочому місці та виконував трудові обов'язки. В позовній заяві зазначено, що автомобіль, яким керував [PERSON] застрахований ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», до якої позивачка звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування, але жодного відшкодування не отримала. Також, даний автомобіль застрахований у ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», від якого позивачка отримала відшкодування 16.05.2016 в сумі 50 000 грн. Позивачка вказала, що вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля марки «Хюндай» складає 169745,14 грн., а вартість відновлювального ремонту станом на 12.05.2016 становить 183585,96 грн. Тому позивачка звернулась до суду та просила стягнути з [PERSON], ТОВ «Ярославь-Авто», [PERSON] грошові кошти в сумі 83585,96 грн. у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди та 20 000 грн. - моральної шкоди, а також понесені судові витрати в сумі судового збору 3075,46 грн. та 275,6 грн., витрати з визначення вартості матеріального збитку в сумі 1400 грн. Представником відповідача [PERSON] та ТОВ «Ярославь-Авто» - Сапсай В.М. подано до суду заперечення на позовну заяву, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, пред'явлених до ТОВ «Ярославь-Авто», в сумі 42131,68 грн. матеріального, так і 20 000 грн. морального характеру, пред'явлених до [PERSON] та водія [PERSON], а стягнути зі страхових компаній - 2500 грн. моральної шкоди зі СК «БРОКБІЗНЕС» та 2500 грн. моральної шкоди - зі СК «УТСК», мотивуючи тим, що відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності ТОВ «Ярославь-Авто», оскільки ТЗ, яким керував [PERSON] на момент ДТП володіла, зберігала і експлуатувала ФОП [PERSON] В запереченнях зазначено, що сума вимог позивача може складати не 83585,96 грн., а 41454,28 грн., що відповідає розміру оціненої шкоди за Звітом, зменшеної на 28290,86 грн., суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, а належних доказів обґрунтування моральної шкоди позивачкою не надано. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, просила його задоволити. Представник ТОВ «Ярославь-Авто» проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, представник [PERSON] в судовому засіданні визнала позов частково, а саме матеріальний збиток, визначений Звітом в сумі 41454,48 грн., витрати з визначення вартості матеріального збитку в сумі 1400 грн. Представник ПрАТ «УТСК» та МТСБУ в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності [PERSON] та представників ПрАТ «УТСК» та МТСБУ. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що постановою Подільського районного суду м. Києві від 11.12.2015 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП у зв'язку з тим, що 12.10.2015 о 14 год. 40 хв., керуючи автобусом «Богдан», д.н.з. [NUMBER], в м. Києві по пр. Свободи в сторону вул. Світлицького, не врахував при вибраній швидкості руху дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], який відкинуло на автомобіль марки «Мітцубіші», д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів (а.с.а.с. 56-60 том 1). На момент ДТП автомобіль марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], належав на праві власності [PERSON] (а.с. 102 том 1). З даних довідки УПС МВС України в м. Києві, виданої [PERSON] вбачається, що 12.10.2015 о 14 год. 40 хв. по пр. Свободи, 6 в м. Києві внаслідок ДТП автомобіль марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а.с. 108 том 1). Відповідно до Звіту № 71/10/15 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 27.10.2015, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження КТЗ «Хюндай 120», д.н.з. [NUMBER], з урахуванням ПДВ 20 % та інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), становить169745,14 грн. (а.с.а.с. 61-72 том 1). З даних довідки № 12/16 від 18.02.2016, виданої ТОВ «Альфащит» вбачається, що [PERSON] дійсно працює в ТОВ «Альфащит» на посаді начальника відділу інформації з 01.11.2014, за своїми службовими обов'язковими повинна їздити по різним державним установам та організаціям, а також об'єктам, які товариство обслуговує (а.с. 73 том 1). Між ПрАТ «УТСК» та ТОВ «Ярославь-Авто» було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 21.01.2015 по 20.01.2016, відповідно до якого забезпечено ТЗ типу D2, номерний знак [NUMBER], марки Богдан А-091, 2003 року випуску (а.с. 103 том 1). Позивачкою 13.10.2015 повідомлено ПрАТ «УТСК» про настання страхового випадку, а 26.02.2016 - повідомлено СК «Брокбізнес», в якій також застраховано зазначений вище ТЗ, про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та ОСЦПВВНТЗ (а.с.а.с. 104-107, 110-113 том 1). 18.12.2015 позивачка звернулась до ПрАТ «УТСК» з заявою про отримання страхового відшкодування (а.с. 109 том 1). Відповідно до рахунку-фактури № 17197 від 12.05.2016, вартість деталей та запчастин для відновлення автомобіля марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], становить 183585,96 грн. (а.с.а.с. 114-115 том 1). Зі змісту повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця вбачається, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 19.11.2015 внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON]. Однак, на момент ДТП, яка відбулась 12.10.2015, ФОП [PERSON] здійснювала підприємницьку діяльність за основним видом економічної діяльності - пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (а.с.а.с. 216-218 том 1). Відповідно до договору оренди від 28.11.2008 з подальшими змінами, укладеного між ТОВ «Ярославь-Авто» та ФОП [PERSON], орендодавець зобов'язується надати орендареві автобуси «Богдан» у тимчасове платне володіння й користування (оренду), а орендар зобов'язується прийняти його та здійснювати оплату за його використання, термін дії договору до 01.12.2016 (а.с.а.с. 219-221 том 1). Як вбачається з Акту прийому-передачі від 01.01.2009 ФОП [PERSON] прийняла від ТОВ «Ярославь-Авто» автобуси «Богдан», зокрема, автобус «Богдан», д.н.з. [NUMBER], № кузова (шасі) [NUMBER], 2003 року випуску (а.с. 222 том 1). 10.11.2010 між [PERSON] та [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір, відповідно до умов якого працівник зобов'язується здійснювати перевезення пасажирів автобусом на маршруті, визначеному фізичною особою, або ж на замовлення громадян, підприємств та організацій (а.с.а.с. 223-224 том 1). З даних довідки УПС МВС України в м. Києві, виданої [PERSON] вбачається, що 12.10.2015 о 14 год. 40 хв. на пр. Свободи, 6 в м. Києві внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль марки «А091 Богдан», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 226 том 1). Отже, на момент ДТП водій автобуса «Богдан» [PERSON] перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] та виконував свої трудові обов'язки, а зазначений автобус на праві власності належав ТОВ «Ярославь-Авто», однак перебував у володінні й користуванні ФОП [PERSON] Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ст. 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як передбачено ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. П. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Так, для відновлення пошкодженого автомобіля марки «Нюндай», д.н.з. [NUMBER], вартість необхідних запчастин та деталей становить 183585,96 грн. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка отримала страхове відшкодування від ПрАТ «УТСК» в сумі 50000 грн. Верховним Судом України 20.01.2016 при розгляді справи № 6-2808цс15 висловлено правову висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що ДТП, в результаті якого було пошкоджено майно позивачки, сталась з вини [PERSON] при виконанні його трудових обов'язків на підставі трудового договору, укладеного з ФОП [PERSON], остання зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану її працівником. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню позивачці, становлять 83585,96 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи, що майно позивачки було пошкоджено з вини [PERSON], вона просила стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Однак, ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Враховуючи, що позивачкою не обґрунтовано розмір моральної шкоди та не надано доказів, якими вона підтверджується, суд приходить до висновку, що у зв'язку з пошкодженням майна позивача така шкода наявна, але становить 5000 грн. Крім того, позивачка просила стягнути витрати з визначення вартості матеріального збитку в сумі 1400, що підтверджується товарним чеком від 27.10.2015, відповідно до якого вартість Звіту № 71/10/15 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ «Хюндай 120», д.н.з. [NUMBER], становить 1400 грн. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що представник [PERSON] в судовому засіданні визнала позов в цій частині, а також наявність документально підтверджених витрат позивачки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даної вимоги. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог сплачений судовий в сумі 1549 грн. 85 коп. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про часткове доведення позовних вимог та про необхідність часткового задоволення позову. На підставі ст. ст. 11, 15, 16, 22, 23, 526, 625, 1166, 1172, 1187, 1194 ЦК України, ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved