Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON], 3-я особа пята Львівська державна нотаріальна контора про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона являлась дружиною [PERSON], який помер 04 жовтня 1997 року. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої увійшло все належне йому майно, а саме частка в квартирі [ADDRESS]. Крім померлого співвласниками вказаної квартири є вона та відповідач. Вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 10788 від 09.12.1993 року виданого Львівською міською адміністрацією. Оскільки, частки співвласників не були визначені, а тому, вона не може прийняти спадщину. Просить позов задоволити та визначити частки співвласників в спірній квартирі та визнати за нею в порядку спадкування право власності на частку в квартирі після смерті чоловіка. Позивачка в судове засідання не зявилась направила суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність та задоволити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився направив суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник 3-ї особи в судове засідання не зявився, хоча належним чином про час і місце розгляду справи повідомлявся. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00018318226 від 06.07.2017 року вбачається, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано в Франківському відділі РАЦС 28 серпня 1982 року актовий запис № 362. Судом встановлено, що [PERSON] помер 04 жовтня 1997 року. Згідно п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, що виникли до набрання Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки, [PERSON] помер 04 жовтня 1997 року, та на час відкриття діяв ЦК України в редакції закону 1963 року, а тому, до вказаних правовідносин щодо спадкування слід застосовувати його положення. Стаття 524 ЦК України (в редакції закону 1963 року) визначала, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК України (в редакції закону 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась 04 жовтня 1997 року. ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції закону 1963 року) визначала спадкоємців першої черги, та до таких відноситься дружина померлого. Оскільки, позивачка являлась дружиною померлого, то відповідно вона має право на спадкування майна, яке залишилось після смерті [PERSON]. З свідоцтва про право власності на квартиру № 10788 від 09.12.1993 року виданого Львівською міською адміністрацією вбачається, що співвласниками квартири [ADDRESS] являються позивачка, відповідач та померлий. Вказана квартира належала таким на праві спільної сумісної власності. Стаття 355 ЦК України визначає, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. З врахуванням наведеного позовні вимоги в частині визначення часток підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції закону 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено судом позивачка як на час смерті так і після смерті [PERSON] проживала та продовжує проживати в [INFO], а отже, є такою, що прийняла спадщину.

Outcome: approved