Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, треті особи: [PERSON], [PERSON] про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за законом. 06.06.2017 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить суд продовжити строк на прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], строком на два місяці з часу набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON]. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області було встановлено факт родинних відносин, що вона, [PERSON], [INFO], є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки спадкодавець на випадок своєї смерті особистого розпорядження не вчинила. Вона, [PERSON], увійшла до кола спадкоємців першої черги за законом. Інші спадкоємці відсутні, а тому вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] Позивач, [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства, яке діяло на момент відкриття спадщини, спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняла, так як на той час їй не виповнилось ще й одного року. Наведені причини вона вважає об'єктивними та такими, що пов'язані з істотними труднощами для неї на вчинення дій пов'язаних із подачею заяви нотаріусу про прийняття спадщини, тому просить суд продовжити їй строк. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Селищний голова Турбівської селищної ради в адресу суду направив заяву, в якій вказав про визнання позову, не заперечував щодо його задоволення, справу просив розглядати у його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Ураховуючи наведену норму, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що [INFO] в м. Вінниця померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2016 року було встановлено факт родинних відносин, що [PERSON], [INFO], є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO] у віці 26 років у м. Вінниця. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Відповідно до інформації, яка була надана на запити суду з Липовецької державної нотаріальної контори та Державного нотаріального архіву Вінницької області, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Зважаючи на те, що спадщина після смерті спадкодавця відкрилась [INFO], отож в силу роз'яснень, що наведені у п.1 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд застосовує до даних правовідносин норми ЦК УРСР. За правилами ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до приписів ст.549 ЦК УРСР, визначено дії, які слід вчинити для прийняття спадщини та вчинені вони мають бути протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що в межах шестимісячного строку позивач, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги за законом, не вчинила дій визначених ч.1 ст.549 ЦК УРСР, отож є такою що не прийняла спадщину, інші спадкоємці також відсутні, що підтверджується інформацією, що надана нотаріальними установами. Згідно приписів ст. 550 ЦК УРСР слідує, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» зазначено, що передбачений ст.549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Така практика узгоджується із роз'ясненнями, що містяться в пунктах 3, 4 ППВСУ від 24 червня 1983 року № 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування". Із паспортних документів позивача (а.с.4), судом констатовано, що на момент смерті матері [PERSON], [INFO], - [PERSON] ще не виповнилось одного року від її народження ([INFO]). Судом встановлено, що правилами ЦК УРСР, тобто на момент виникнення даних правовідносин, не було визначеного особливого правового статусу спадкоємців, які на момент відкриття спадщини були малолітніми, отож подача заяви про прийняття спадщини, чи вчинення дій визначених ст.549 ЦК УРСР покладалась на законних представників малолітніх, в силу спеціальних під нормативно правових актів, які регулюють діяльність нотаріусів. Аналізуючи зібрані у справі докази в контексті правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позивач, будучи малолітньою особою, не могла реалізувати своїх спадкових прав, отож була залежна від дій законного представника, відтак такі причини пропуску строку для прийняття спадщини суд визнає поважними, тобто такими, що були пов'язані для позивача з істотними труднощами для на вчинення цих дій. Крім цього, відповідач позов визнав, про що подав до суду заяву відповідного змісту. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі ст.. 524, 529, 549, 550 ЦК УРСР,

Outcome: approved