Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У жовтні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 19740,59 грн. за кредитним договором № б/н від 19 жовтня 2015 року та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 жовтня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.7.11. «Умов та правил надання банківських послуг» Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Згідно із п. 1.1.7.42. «Умов та правил надання банківських послуг» Договір дії без обмеження строку. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № б/н від 19 жовтня 2015 року виконав перед [PERSON] в повному обсязі, проте останній неналежним чином виконував грошові зобов`язання за кредитним договором. Станом на 12 вересня 2019 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 жовтня 2015 року становить - 19740,59 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 10160,14 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 4017,81 грн.; заборгованість по пені - 3846,42 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 300,00 грн; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 916,22 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення, надав початку розгляду справи по суті відповідну письмову заяву. Згідно із ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 19 жовтня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Пунктом 1.1.7.11. «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодні із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 1.1.7.42. «Умов та правил надання банківських послуг» сторони визнали, що Договір дії без обмеження строку. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. (а.с.10) Відповідно до п.2.1.1.12.7. «Умовами та правилами надання банківських послуг» Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно із п. 2.1.1.5.6. «Умов та правил надання банківських послуг», Клієнт зобов`язується у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті у першу чергу. Згідно із п. 2.1.1.3.3 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операції а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківські послуг», Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашені боргових зобов`язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строк платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договір списання). Пунктами 2.1.1.4.2., 2.1.1.4.6. «Умов та правил надання банківських послу» визначено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 19 жовтня 2015 року встановлено, що відповідач не своєчасно та не в повному обсязі проводив погашення по кредиту, відсоткам, а також іншим витратам, що є порушення умов даного договору. (а.с. 7-9) Станом на 12 вересня 2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № б/н від 19 жовтня 2015 року становить - 19740,59 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 10160,14 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 4017,81 грн.; заборгованість по пені - 3846,42 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 300,00 грн; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 916,22 грн. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Оскільки судом установлено, що позивач виконав свої обов`язки по кредитному договору № б/н від 19 жовтня 2015 року перед відповідачем, надав відповідачу кредит в сумі 2500,00 гривень відповідно до умов договору, а відповідач взяті по договору обов`язки не виконав, тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та інші витрати відповідно до умов договору не повернув, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем на загальну суму - 19740,59 гривень та з урахуванням визнання позову відповідачем, суд робить висновок про задоволення позову у заявленому банком розмірі. При цьому суд виходить також з того, що суд роз`яснював відповідачу наслідки подання заяви про визнання позову і такі ним зрозумілі. Оскільки під час розгляду справи відповідач особисто визнав позов і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також свідчить про підписання ним всіх складових частин кредитного договору та усвідомлення змісту положень такого договору, то суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до ст. 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960,50 грн., а інша частина судових витрат підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: approved