Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на: житловий будинок № 8 по вул. Прикордонній, у с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м, літ. «Б» літньої кухні, літ. «В» сараю, літ. «Д» вбиральні, літ. «Є» сараю, споруди № 4-6, вказуючи, що 28 жовтня 2016 року помер її рідний батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна, на яке вона претендує як єдиний спадкоємець за законом, оскільки спадкоємців інших черг за законом, заповітом або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку, не має, так як її мати [PERSON] відмовилась від спадщини на її користь. Оформити свої спадкові права нотаріально позивачка не може в зв'язку з тим, що нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки маються розбіжності у правовстановлюючих документах померлого, у зв'язку з чим позивач звертається до суду. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно заяви позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив задовольнити та розглядати справу за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечуючи проти позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 28 жовтня 2016 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №466323, видане виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №17. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок по вул. Прикордонній, 8, (колишня вул. Енгельса) в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області. Вказаний житловий будинок належав померлому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.1981 року, посвідченого секретарем Старокозацької сільської ради народних депутатів, Білгород-Дністровського району Одеської області. На даний час позивачка фактично прийняла зазначене спадкове майно, оскільки повністю керує і цілком володіє будинком, проводячи ремонти, сплачуючи комунальні платежі та необхідні податки, обробляючи земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Факт, підтверджуючий, що позивачка являється донькою померлому спадкодавцеві підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № від 25.07.2002 року та свідоцтвом про шлюб серії 11-АБ № від 05.11.1972 року. Відповідно до спадкової справи № 6/2017, наданої Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою с заявами про вступ у спадщину після смерті [PERSON], померлого 28.10.2016 року звернулись: донька [PERSON] та дружина [PERSON], яка відмовилась від спадщини на користь доньки [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позивачка від спадщини не відмовлялася, заяв не подавала, тому є єдиною спадкоємицею спірного майна. Звернувшись вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, листом приватного нотаріуса [PERSON] позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, у звязку із тим, що в договорі купівлі-продажу покупцем зазначений «Швачко Олександр Андрійович», а в свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище останнього «Швачка Олександр Андрійович». Крім того в указаному договорі є підтертості та незастережні виправлення. У звязку із викладеним нотаріусом було рекомендовано позивачці звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Відповідно до п. 23 ППВС України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду. У звязку із викладеними обставинами для прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька, виникла необхідність у встановленні факту належності правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу від 24.11.1981 року, посвідченого секретарем Старокозацької сільської ради народних депутатів, Білгород-Дністровського району Одеської області спадкодавцю [PERSON]. Із вказаного договору вбачається, що житловий будинок був куплений (російською мовою) [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть прізвище батька записано (українською мовою) [PERSON]. Тобто при перекладі прізвища батька була допущена описка, а саме вказано [PERSON] замість [PERSON]. За розясненням Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Враховуючи, що позивачка являється єдиною спадкоємицею спадкового майна, інших спадкоємців за законом та заповіту не має, те, що позивач фактично прийняла у своє володіння спадщину, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на : житловий будинок № 8 по вул. Прикордонній, у с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м, літ. «Б» літньої кухні, літ. «В» сараю, літ. «Д» вбиральні, літ. «Є» сараю, споруди № 4-6, який належав [PERSON], яке відкрилось за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 28.10.2016 року обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, попередньо встановивши факт належності правовстановлюючого документу померлому.

Outcome: approved