Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990-1991 роки відносилося до категорії колгоспного двору членами якого були голова двору [PERSON], його дружина [PERSON], їхній син [PERSON], невістка [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/6 частці в даному господарстві. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частку вищевказаного домоволодіння. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів своєму синові [PERSON]. Спадщину після його смерті своєчасно прийняв син [PERSON], як спадкоємець за заповітом та дружина [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги. [PERSON] успадкував 5/36 часток в господарстві по [ADDRESS] а [PERSON] 1/36 частку у вищевказаному господарстві, оскільки вступили в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина в цілому на 7/36 часток вищевказаного домоволодіння. За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Єдиним спадкоємцями за законом першої черги після смерті [INFO] [PERSON] був її син [PERSON], який своєчасно прийняв спадщину. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина в цілому на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] з яких 1/6 часка як колишнього члена колгоспного двору, 5/36 часток, яку він успадкував після смерті батька та 7/36 часток, яку він успадкував після смерті матері. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Спадщину після його смерті своєчасно прийняла дружина [PERSON], оскільки у встановлений законом строк подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.. Діти померлого [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки у спадщині після смерті батька. Постановою нотаріуса позивачу [PERSON] відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частку в житловому будинку літер А, сараї літер Б,В, вбиральні літер Г, огорожі №1-2 розташований по [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON]. В підготовчому судовому засіданні представник позивача не з'явився, однак направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ній. Просить суд позов задовольнити. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні не з'явився, однак подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Суд вислухавши думку представника позивача враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що 03 липня 1950 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складений актовий запис № 07 виконавчим комітетом Тарасовецької сільської ради Новоселицького району, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. [PERSON] народився 1955 року, про що зроблений актовий запис №12 сільською радою с. Тарасівці Новоселицького району, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Господарство по [ADDRESS] станом на 1990-1991 роки відносилося до категорії колгоспного двору членами якого були голова двору [PERSON], його дружина [PERSON], їхній син [PERSON], невістка [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою № 2685 від 26 липня 2018 року виданою Тарасовецькою сільською радою Новоселицького району. Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало шістьом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства мали рівні часки по 1/6. Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності. [INFO] помер [PERSON], про що складений актовий запис № 30 сільської радою с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частку домоволодіння по [ADDRESS]. При своєму житті [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповіт своєму синові [PERSON]. Спадщину після його смерті своєчасно прийняв син [PERSON], як спадкоємець за заповітом та дружина [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги. [PERSON] успадкував 5/36 часток в господарстві по [ADDRESS] а [PERSON] 1/36 частку у вищевказаному господарстві, оскільки вступили в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 2712 від 21 серпня 2018 року виданою Тарасовецькою сільською радою Новоселицького району. Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 року Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСРв редакції 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON], про що складений актовий запис № 50 виконавчим комітетом Тарсовецької сільської ради Новоселицького району. Після її смерті відкрилася спадщина в цілому на 7/36 часток домоволодіння по [ADDRESS] За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. являвся її син [PERSON], який своєчасно прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 2709 від 01 серпня 2018 року виданою Трасовецькою сільською радою Новоселицького району. 23 квітня 2008 року [PERSON] та [PERSON] офіційно зареєстрували шлюб, про що складений актовий запис № 05 виконавчим комітетом Тарасовецької сільської ради Новоселицького району. [INFO] помер [PERSON], про що складений актовий запис №25 виконавчим комітетом Тарасовецької сільської ради Новоселицького району. Після його смерті відкрилася спадщина в цілому на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] з яких 1/6 часка як колишнього члена колгоспного двору, 5/36 часток, яку він успадкував після смерті [INFO] батька [PERSON] та 7/36 часток, яку він успадкував після смерті [INFO] матері [PERSON]. Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України вступають в дію норми спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] своєчасно прийняла дружина [PERSON], оскільки у встановлений законом строк подала 21 червня 2017 заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Діти померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки у спадщині після смерті батька, що підтверджується їхніми заяви поданими до нотаріальної контори від 12 червня 2017 року та від 22 червня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 22 грудня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [INFO] чоловіка [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач [PERSON] своєчасно прийняла спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved