Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]про позбавлення батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], судовий збір у розмірі 704,80 гривень та оплату послуг за проведення дослідження згідно договору ЕD-2521-4-958.18 від 07.02.2018 року у розмірі 5400 гривень. Позивача посилається на те, що [INFO] народився син [PERSON].Коли дитині було 2 роки, батько [PERSON] покинув родину. З цього часу відповідач більше в сім'ї не проживав. Весь цей час відповідач життям дитини не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідач не надавав та не надає жодної допомоги, матеріальної, грошової або будь-якої іншої. Позивач була вимушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 6 грудня 2015 року по справі № 521/18284/15-ц було стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 12 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття до [INFO]. Згідно довідки про неотримання аліментів від 06.02.2018 року № 2276, [PERSON], не отримувала жодного разу аліменти від відповідача [PERSON], згідно з виконавчим листом №521/18284/15-ц від 29.12.2015 року виданого Малиновським районним судом м. Одеси. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 06.02.2018 року станом на 31.01.2018 року заборгованість по аліментам складає 24 327,65 гривень. Відповідач [PERSON] не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, ухиляється від свого природного обов'язку утримувати свою дитину, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з [PERSON]. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Відповідач був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення якого належним чином повідомлений. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] народився [PERSON], про що 23.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції був складений відповідний актовий запис № 9349 (а.с.12). В графі батько вказано - [PERSON]. В графі матір вказано - [PERSON]. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № Д5-16093-ф/л від 22.02.2018 року дитина [PERSON] [INFO] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки про неотримання аліментів від 06.02.2018 року № 2276 [PERSON] не отримувала аліменти від відповідача [PERSON], згідно з виконавчим листом №521/18284/15-ц від 29.12.2015 року виданого Малиновським районним судом м. Одеси. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 06.02.2018 року станом на 31.01.2018 року заборгованість [PERSON] по аліментам складає 24 327,65 гривень (а.с.17, 18) Згідно висновку Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за №2670/01-20 від 01.10.2018 року Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Відповідно до висновку спеціаліста № ЕD-2521-4-958.18 від 07.02.2018 року психологічного дослідження дитячо-батьківських відносин від 05.03.2018 рок [PERSON] найбільшою мірою прив'язаний до матері [PERSON], вона для дитини найбільший авторитет серед решти родичів. Малолітній [PERSON] знає про те, що у нього є батько, але будь яких теплих почуттів до нього не відчуває, у дитини немає ніякої прихильності до батька. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні сина [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 704,80 гривень та оплату послуг за проведення дослідження згідно договору ЕD-2521-4-958.18 від 07.02.2018 року у розмірі 5400 гривень. (а.с.1, 22) При викладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved