Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини, сина [PERSON], [INFO], на час його навчання у вищому учбовому закладі і до досягнення 23-х років у розмірі 50% від прожиткового мінімуму. В поданому позові до суду свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона і відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2015 рік. У 2015 році шлюб між ними було розірвано. Рішенням Генічеського районного суду від 24.11.2015 року з відповідача стягнено аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму до досягнення повноліття. У 2017 році син [PERSON] поступив на денну форму навчання до Таврійського державного агротехнологічного університету зі строком навчання до 2021 року, що підтверджується довідкою від 13.09.2018 року, виданою даним університетом. З урахуванням того, що син навчається на денній формі навчання тому потребує матеріальної допомоги. На даний час він стипендію не отримує, що підтверджується довідкою університету. В даний час вона працює в КЗ "Генічеська центральна районна лікарня" на посаді медичної сестри поліклінічного відділення з 25.03.1999 року і по теперішній час. Про доходи і місце роботи відповідача їй невідомо, проте вона вважє, що відповідач в змозі виплачувати кошти заявлені в позовній заяві. В судовому засіданні позивачка [PERSON] просила суд замінити заявлені вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на стягнення аліментів на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень та задовольнити такі вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2015 році. За час перебування у шлюбі, у них народилася дитина, син [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний відповідач [PERSON] Рішенням Генічеського районного суду від 16.11.2015 року з відповідача вже стягувалися аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму до досягнення повноліття. Син [PERSON], навчається на 2 курсі у Таврійському державному агротехнологічному університеті з 01.09.2017 року, на денній формі навчання за рахунок коштів фізичної особи, стипендію не отримує, що підтверджується відповідною копією довідки Таврійського державного агротехнологічного університету від 13.09.2018 року №046 та копією договору про надання освітніх послуг №19. У звязку з навчанням сина, позивачка потребує додаткових витрат на утримання дитини. Зважаючи на дані обставини, суд вважає доведеним факт потребування додаткових коштів на утримання дитини у звязку з навчанням. Підставою звернення з цим позовом до суду є обставини неможливості позивачу самостійно матеріально утримувати сина у період навчання, оскільки дохід, що отримує позивачка не дозволяє в достатній мірі забезпечувати навчальний процес та інші потреби дитини. Статтею 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Проте позивачка [PERSON] на даний момент не має відомостей щодо доходу та місця роботи відповідача [PERSON] При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад рівності батьків, щодо утримання дитини та бере до уваги стан здоровя відповідача, те що він являється працездатною особою. Таким чином, з точки зору розумності та справедливості, дослідивши обставини справи та встановивши сукупність всіх юридичних фактів, суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 04.12.2018 року і до закінчення дитиною навчання, а саме до 30.06.2021 року. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі встановленому Законом.

Outcome: approved