Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2011 року. Мають доньку [PERSON], [INFO] Спору про місце проживання дитини не заявлено. [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Посилається на те, що через різні характери та погляди на життя між ними постійно виникали сварки і непорозуміння, які виникали через те, що вона ніколи не любила відповідача, у шлюб вступила по наполяганню своїх батьків. Відповідач постійно приходив додому пізно, не цікавився її інтересами та проблемами, не звертав уваги на дочку, не дозволяв їй вийти на роботу. У липні 2017 року вона забрала дитину та перейшла жити до своїх батьків. У січні 2018 року почала проживати у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, з яким має намір зареєструвати шлюб. За час наданий їм для примирення у їхніх відносинах нічого не змінилося, крім того, що [PERSON] забрав дитину з метою спонукати її повернутися до нього. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У попередньому судовому засіданні позов не визнавав просив надати їм строк для примирення. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України убачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У пункті 10 постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року розяснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Статтею 112 сімейного кодексу передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З\~матеріалів справи вбачається, що\~\~12.07.2011 р.\~\~між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом ДРАЦСу, актовий запис № 12 (а. с. 4). \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивачка не має почуття любові та поваги до відповідача, так як вийшла за нього заміж по наполяганню її батьків. На даний час між сторонами склалися стійкі неприязні відносини, які виключають можливість примирення. З липня 2017 р. проживають окремо. Наданий їм строк для примирення позитивного результату не приніс. З січня 2018 р. позивачка проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. \~ \~ \~ \~Обставини на які посилається позивачка в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] Відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, але 30.05. та 02.07.2018 р. в судові засідання не зявився. \~ \~ \~ \~Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сімя розпалася остаточно, а цей шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 704.8 грв. За таких обставин,

Outcome: approved