Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Представник позивача за дорученням Туфекчі І.Ф. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21756 гривень 10 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 10 вересня 2007 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір без номеру, відповідно до умов якої позивач надав відповідачці кредит в сумі 2000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідачка не виконувала умови договору, тобто не сплачувала кожного місяця обов'язковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 21756 гривень 10 копійок. Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явилась. Надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку (а.с. 55). Відповідач до судового засідання не з'явився. Викликався до суду через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" за 19 серпня 2014 року №150 (5279) (а.с.57), причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом встановлено, що 10 вересня 2007 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір без номеру, відповідно до умов якої позивач надав відповідачці кредит в сумі 2000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідачка не виконувала умови договору, тобто не сплачувала кожного місяця обов'язковий мінімальний платіж, у зв'язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2014 року складає 21756 гривень 10 копійок в тому числі : · заборгованість за кредитом - 5890 гривень 14 копійок; · заборгованість за відсотками - 11677 гривень 99 копійок; · заборгованість по комісії за користування кредитом - 2913 гривень 87 копійок; · штраф (фіксована частина) - 250 гривень 00 копійок; · штраф (процентна складова) - 1024 гривні 10 копійок. З оригіналу платіжного доручення №025 від 10 жовтня 2013 року вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок. Позовна заява надійшла до суду15 січня 2014 року за вхідним №154/14-Вх (а.с.1). Згідно зі п.п. 2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в суммі 0.2 розміру розміру мінімальної заробітної плати. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII передбачено мінімальну заробітну плату з 01 січня 2014 року в розмірі 1218 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає - 243 гривні 60 копійок. Одже, з позивача необхідно стягнути недоплачений судовий збір в суммі 14 гривні 20 копійок . Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідачка кошти отримала, але своїх зобов'язань за договором належним чином не виконала, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21756 гривень 10 копійок. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджена сплачена сума судового збору в розмірі 229 гривень 40 копійок. Отже, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок. На підставі викладеного 509, 526, 610, 611, 623,625, 629, 638, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved