Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно 10 818 грн. 26 коп. заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Неодноразово уточнюючи позовні вимоги, остаточно, просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за комунальні послуги з центрального опалення в сумі 4\~051 грн. 70 коп. за період з вересня 2009 року по червень 2014 року та судовий збір. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі є мешканцями та співвласниками квартири [ADDRESS]. На оплату житлово-комунальних послуг, за вказаною адресою відкрито особовий рахунок. Будинок №7 по вул..Полуботка в м.Львові знаходиться на їхньому обслуговуванні з постачання теплової енергії. Між відповідачами та ТзОВ ЖЕП мають місце договірні відносини, що породжують цивільні права і обов*язки, на підставі приєднання відповідачів до запропонованих позивачем умов надання житлово-комунальних послуг шляхом споживання відповідачами комунальних послуг. Позивач належно виконує свої зобов*язання по наданню послуги з постачання теплової енергії в будинку. Відповідачі вносили плату за комунальні послуги, визнаючи себе споживачами послуг, які надавались, із заявами про їх припинення не звертались. Всупереч обов*язку проводити належну оплату комунальних послуг з центрального опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами, відповідачі заборгували плату в розмірі 4051 грн. 70 коп. за період з вересня 2009 року по червень 2014 року. На неодноразові попередження про погашення боргу, відповідачі не реагують, тому просить стягнути на його користь з відповідачів утворену заборгованість. Заперечивши зустрічний позов, та покликання відповідачів на те, що заборгованість за теплопостачання пов*язана із невизнанням двоставкового тарифу та неоплатою вартості приєднання, зазначив, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.09.2008 року №930 «Про затвердження тарифів на теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання, враховуючи економічно обґрунтовані витрати на їх виробництво, транспортування та постачання», не скасовує двоставковий тариф, а скасовує попереднє рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.10.2006 року №1189 «Про двох ставковий тариф на теплову енергію, тариф на підігрів води та послуги з центрального опалення і підігріву води» та продовжує регулювання двоставкового тарифу на теплову енергію у м.Львові. Дане рішення є чинним, а нарахування по двоставковому тарифу визнані економічно обґрунтованими численними рішеннями судів. Відповідачі звернулись до суду із зустрічним позовом в якому просять скасувати заборгованість за житлво-комунальні послуги повністю або частково. Відповідачі у своїй зустрічній позовній заяві зазначили, що сума заборгованості є необґрунтованою, оскільки не погоджуються з нарахуванням послуг з теплопостачання з розрахунку двоставкового тарифу. Ними оплачувалось фактичне споживання теплової енергії, оскільки рішення про встановлення двоставкового тарифу на оплату послуг з теплопостачання скасоване. Зазначили, що договору про надання житлово-комунальних послуг з позивачем не укладали. Вважають, що у них відсутній перед позивачем борг за комунальні послуги. В судовому засіданні представник позивача уточнені 06.11.2015 року вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у зустрічному позові, в задоволенні позову просила відмовити, а зустрічний задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлявся. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уточнені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та є співвласниками і мешканцями квартири [ADDRESS], про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім*ї і прописку від 02.06.2015р. №413 виданої ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів». Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них, що врегульовано п.1 ст.10 вказаного Закону. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Частина 1 ст.19 зазначеного Закону визначає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Крім цього обов'язок як споживача, так і виконавця послуг до укладення договору про надання житлово-комунальних послуг випливає зі змісту ст.ст.20, 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги». При цьому п.1 ч.3 ст. 20 Закону визначено, що споживач зобов'язаний укладати такий договір, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. Отримуючи житлово-комунальні послуги від позивача на підставі приєднання відповідачів до запропонованих позивачем умов, шляхом вираження відповідачами власної волі конклюдентними діями, а саме часткової оплати, відповідачі визнавали наявність з позивачем договірних відносин. Докази звернення відповідачів до позивача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів цивільної справи відповідачі у встановленому законом порядку від користування послугами не відмовилися, а фактично такими користувалися і користуються, проводять частково їх оплату, а відтак відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови відповідача від сплати за фактично надані житлово-комунальні послуги. На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з відомістю про нарахування та оплату послуг з центрального опалення, послуги надання яких здійснює ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», за період вересня 2009 року по червень 2014 року відповідач заборгував за спожиту теплову енергію 4051 грн. 70 коп. Вбачається також, що розмір заборгованості визначений за вирахуванням сплачених відповідачем за вказаний період сум за спожиті житлово-комунальні послуги. Жодних претензій безпідставного нарахування позивачем плати за теплопостачання із застосуванням законом визначеного тарифу при розрахунку, відповідачі до позивача не пред*являли, проводили часткову оплату отримуваних послуг. Відповідач в судовому засіданні визнала, що проводили оплату за фактично отримані послуги, неоплачували лише за приєднання (ПТН). Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за теплову енергію в розмірі \~4051 грн. 70 коп. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив з наступного. Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. Частиною 2 ст. 32 вищевказаного Закону встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нарахування за послуги отримані відповідачами з центрального опалення здійснюються на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.09.2008 року №930 «Про затвердження тарифів на теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання, враховуючи економічно обґрунтовані витрати на їх виробництво, транспортування та постачання», яким скасовує попереднє рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.10.2006 року №1189 «Про двох ставковий тариф на теплову енергію, тариф на підігрів води та послуги з центрального опалення і підігріву води». Покликання відповідачів на безпідставне нарахування позивачем комунальних послуг за двоставковим тарифом є необґрунтованим та не базується на належних та допустимих доказах, оскільки ухвала сесії Львівської міської ради від 27.06.2013 року №2437 «Про скасування рішень виконавчого комітету від 20.10.2006 року №1189, від 08.06.2007 року №365, від 02.09.2008 року №930» була визнана незаконною та скасована згідно постанови Галицького районного суду м.Львова від 14.11.2013 року, залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року. Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 20 жовтня 2006 року № 1189 «Про двоставковий тариф на теплову енергію, тариф на підігрів води та послуги з централізованого опалення і підігріву води» є економічно обґрунтованим та прийнятим виконавчим комітетом з дотриманням вимог чинного законодавства та було чинним на час виникнення заборгованості. Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від\~\~\~\~\~\~ 02 грудня 2014 року у справі № 21-507а14 у подібних правовідносинах, яка в силу вимог\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. Суд вважає, необгрунтованою вимогою відповідачів щодо списання заборгованості повного чи часткового шляхом застосування строку позовної давності, оскільки у відповідності до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов*язку, відповідачі протягом період, за який просить стягнути заборгованість позивач, проводили періодично оплату комунальних послуг. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~\~сторони\~\~понесені\~\~нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи\~\~відхиленої\~\~частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, про що свідчить посвідчення серії Д-1 №012493 від 23.01.2003 року (а.с.49). Таким чином з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору сплаченого ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» по 121 грн. 80 коп. з кожного.. На підставі ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, ст.ст.13,18 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 28,32 Закону України «Про місцеве самоврядування»та

Outcome: approved