Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 06.04.1998 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 11.07.2016 року. В шлюбі, [INFO], у них народилася дочка [PERSON], яка в теперішній час знаходиться на її утриманні, а відповідач з липня 2016 року проживає окремо та не надає матеріальної допомоги. Просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] позов підтримала, просила справу розглянути без її участі, про, що повідомила суд відповідним листом. Відповідач позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 06.04.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11.07.2016 року рішенням Буринського районного суду було розірвано, та мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON],[INFO], батьком якої є відповідач, що вбачається із свідоцтва про одруження сторін, свідоцтва про народження дитини, рішення Буринського районного суду Сумської області (а.с.3-4,6). Відповідач проживає окремо і не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, що підтверджується довідкою Успенської сільської ради (а.с.5). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач працездатний, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має. Також судом враховується і стан здоров'я та матеріальне становище дитини та позивачки, яка працює. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд вважає встановленим, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved