Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач ПАТ «СК «Арсенал Страхування» в липні 2019 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму майнової шкоди в розмірі 31 259,17 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.11.2015 року між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 808\\15-Т\\К\\03, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал страхуванная» взяло на себе зобов`язання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що 29.01.2016 року в м. Києві по вул. Вишгородська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. У результаті дій відповідача, транспортний засіб «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , отримав пошкодження. Згідно Рахунку № УККЗ006159/0000013352 від 04.02.2016 року, наданого ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту склала 31 259,17 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ "УПСК ", ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» використало своє право зворотної вимоги до зазначеного товариства. Однак, ПрАТ «УТСК» відмовило у здійсненні виплати. ПрАТ «СК «Арсенал страхування» відшкодувало [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 29 742,29 грн., у зв`язку з чим до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Позивачем до суду разом з позовною заявою було подано клопотання про поновлення строку позовної давності з наведеними причинами пропуску і просило визнати їх поважними та поновити строк позовної давності. Ухвалою від 20.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, в своїй письмовій заяві вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відстуності і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст 280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 11.11.2015 року між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (страховиком) та [PERSON] (страхувальником) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 808\\15-Т\\К\\03, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал страхуванная» взяло на себе зобов`язання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 29.01.2016 року у м. Києві на вул. Вишгородська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю за участю автомобіля «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті дій відповідача, автомобіль «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності, отримав механічні пошкодження. [PERSON] , як потерпіла сторона, 01.02.2016 року звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» із заявою про настання страхового випадку. Згідно Звіту №92-2016 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 17.02.2016 року, наданого ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] становить 20 529,53 грн. Згідно страхового акту № 808\\15-Т\\К\\03-1-1 від 09.02.2016 року страховою компанією було прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування у сумі 29 742,29 грн.. Згідно страхового акту № 808\\15-Т\\К\\03-1-2 від 18.02.2016 року страховою компанією було прийнято рішення про виплату додаткової суми страхового відшкодування у сумі 1 516,88 грн. 11.02.2016 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування» здійснило виплату відшкодування потерпілій у в розмірі 29 742,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5134 від 11.02.2016 року. 19.02.2016 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування» здійснило виплату відшкодування потерпілій у в розмірі 1 516,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6137 від 19.02.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 29.01.2016 року автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , було забезпечено ПрАТ «УТСК» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/2941944 від 24.02.2015 року. 17.01.2018 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» направило на адресу ПрАТ «УТСК» претензію про відшкодування завданих збитків в розмірі 31 259,17 грн.. Листом ПрАТ «УТСК» № 418-10 від 12.07.2018 року відмовлено ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що подія, визнана страховим випадком, сталася 29.01.2016 року, тоді як ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до ПрАТ «УТСК» із заявою лише 17.01.2018 року, тобто більше ніж через рік від дати настання цієї ДТП. Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.04.2019 року, відмовлено у позові ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» до ПрАТ «УТСК» про стягнення 31 259,17 грн. Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем завданий йому розмір матеріального збитку, вартість матеріального збитку складає 31 259,17 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Та обставина, що позивач подав позов після сплину строків позовної давності, судом визнається поважною і передбачає поновлення строків позовної давності, оскільки рішення Господарського суду м. Києва пов`язана саме з розглядом даного позову і було постановлено 01.04.2019 року. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved