Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 19 грудня 2013 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зобов'язання вчинити дію. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідач за адресою [ADDRESS] є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються позивачем. Зазначав, що 20 липня 2012 року підприємством «Полтаватеплоенерго» було встановлено, що прилади опалення зазначеної квартири відключені від централізованої системи теплопостачання, при цьому проектна документація на відключення квартири від централізованої системи опалення відсутня. Вважає, що самовільне відключення відповідача від системи централізованого опалення є неправомірним. Просив суд зобов'язати відповідача [PERSON] відновити централізоване теплопостачання в квартирі [ADDRESS] до попереднього стану. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував. Не оспорював факт самовільного відключення відповідача від системи теплопостачання за відсутності проектної документації на відключення, але вважає, що таке відключення було вимушеним та є наслідком надання позивачем неналежних послуг. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником квартири [ADDRESS]. Також встановлено, що між позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачем [PERSON] склалися правовідносини з надання послуг централізованого опалення. Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до п. п. 24-26 зазначених Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Крім того наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 169 від 06 листопада 2007 року було внесено зміни до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], будучи споживачем послуг з теплопостачання, всупереч вимог Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, самовільно, за відсутності відповідного рішення постійно діючої міжвідомчої комісії та проектної документації на відключення відключилася від мережі централізованої системи опалення. Дана обставина підтверджена актом від 20 липня 2012 року (а.с. 6) та визнається сторонами по справі. За таких підстав суд виходить з того, що об'єктом відключення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води в даному є не весь багатоквартирний будинок, а лише належна в ньому квартира відповідача, за наявності таких обставин остання не мала права самовільно відключати її квартиру від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, вносити зміни до внутрішньо будинкових мереж теплопостачання, а тому повинна відновити систему до попереднього стану за власний рахунок. З цих підстав позовні вимоги підприємства «Полтаватеплоенерго» є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом спору в даній справі є правомірність відключення від системи централізованого опалення. Разом з тим згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу . Виходячи зі змісту ст. ст. 11 , 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводяться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України . Та обставина, що після відключення від мережі централізованого опалення в 2012 році відповідачем в 2013 році було отримано технічні умови на встановлення газового котла та робочий проект на його встановлення в квартирі, не спростовує протиправність дій відповідача по відключенню від централізованої системи теплопостачання, оскільки такі дії суперечать Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води, що затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4. Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на надання відповідачем неякісних послуг. Разом з тим жодних доказів на підтвердження даної обставини до суду надано не було. Крім того, в разі отримання неякісних послуг відповідач [PERSON] мала б діяти в порядку, визначеному п.п. 33.-39. Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які не передбачають можливість відключення від системи теплопостачання. Також суд виходить з того, що саме підприємство «Полтаватеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з теплопостачання, у зв'язку з чим має право вимагати, в тому числі від споживачів, усунення порушень в сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і шляхом зобов'язання відповідача відновити централізоване теплопостачання до квартири. Посилання представника відповідача на невідповідність заборони на відключення від системи централізованого опалення нормам Цивільного кодексу України не заслуговує на увагу. Згідно з ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних умов і правил експлуатації будинку. Оскільки відключення квартири [ADDRESS] від системи централізованого опалення здійснено з порушенням встановленого порядку, в тому числі за відсутності технічної документації на таке відключення та рішення уповноваженого органу, такі дії власника квартири суперечать нормам ст. 319 ЦК України щодо меж здійснення права власності. Твердження представника відповідача про відсутність діючого станом на час відключення квартири від системи центрального опалення письмового договору, укладеного між сторонами по справі, судом оцінюється критично з наступних підстав. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» також передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений саме обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком відповідача [PERSON], як споживача, за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПОКВПГТ «Полтаватеплоенерго» є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Необхідно зобов'язати [PERSON] відновити централізоване теплопостачання в квартирі [ADDRESS] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved