Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO] В своїх вимогах покликається на те, що 24.04.2008р. у відділ РАЦС Бродівського РУЮ сторони зареєстрували шлюб, який 28.05.2015р. рішенням Бродівського районного суду Львівської області було розірвано. Під час проживання у шлюбі у сторін народився син [PERSON], 05.04.2008р.н. Відповідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області від 30.04.2015 р. відповідач сплачує на утримання сина на користь позивачки аліменти у розмірі 500 гривень, щомісячно. Іншої допомоги в утриманні сина не брав. До дитини не навідувався, не цікавиться сином, не бере ніякої участі у вихованні дитини. Дитина повністю перебуває на її утриманні та вихованні. Матеріальне становище позивачки важке, зазначає, що одній утримувати дитину важко, постійно потрібні кошти на одяг, взуття, зошити, книжки. Відповідач працює неофіційно і тому має можливість надавати допомогу дитині у значно більшому розмірі. Із посиланням на ст.192 СК України просить позов задовольнити. 27.02.2018року відкрито провадження у справі. В підготовче судове засідання сторони не зявилися. Позивачка [PERSON] подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позов [PERSON] визнав, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн., щомісячно та до досягнення сином повноліття, просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України підготовче судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28.05.2015 р. було розірвано (а.с.4). Під час проживання у шлюбі у сторін народився син [PERSON], 05.04.2008р.н. (а.с.6), який на даний час проживає із позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.8). Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області від 30.04.2015 р. [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 26.03.2015р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Відповідно до ст.192 ч.1 розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом \~платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-УІІІ\~встановлено прожитковий мінімум на одну особу на 2018 рік в розрахунку на місяць, зокрема, для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Як встановлено вимогами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, відповідно до вищенаведених правових норм розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 930 грн. - тобто 50% від встановленого прожиткового мінімуму, який на час розгляду справи становить 1860 грн., а отже сплата аліментів відповідачем на сина у розмірі 500 грн. є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму, а тому вимога позивачки про збільшення розміру аліментів є обґрунтованою. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, не працює, хоча працездатний і може надавати кошти на утримання сина, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Суд вважає, що стягнення аліментів в розмірі 1000 грн., щомісячно, буде достатнім для забезпечення найнеобхідніших потреб сина, оскільки обовязок щодо утримання дитини лежить на обох батьках в однаковій мірі і це дасть змогу максимально забезпечити прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.180,181,182,184,192 СК України,

Outcome: approved