Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.09.2012 року у справі №706/1018/12, яке набрало законної сили 18.09.2012 року, шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач ухилявся від виконання свого обов`язку по утриманню сина, а тому [PERSON] змушена була звернутися із позовом до суду про стягнення аліментів. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.10.2017 року, яке набрало законної сили 10.11.2017 року, було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] . [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) грн.. щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на дитину по віку передбаченого ст. 182 СК України, починаючи з 13.10.2017 року до повноліття дитини. 29 листопада 2017 року Міжгірським районним судом Закарпатської області було видано [PERSON] виконавчий листу справі №302/874/17. 11 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Міжгірського РВ ДВС ГТУ юстиції в Закарпатській області із заявою про прийняття до примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Постановою від 14.12.2017 року головним державним виконавцем Міжгірського РВ ДВС ГТУ юстиції у Закарпатській області Звірич Наталією Іванівною було відкрито виконавче провадження №55376484. За період з 13.10.2017 року по 21.12.2020 року боржник [PERSON] сплачував аліменти нерегулярно і не в повному обсязі, у зв`язку з чим в інтересах стягувана [PERSON] я звернувся в Міжгірський РВ ДВС із заявою про видачу довідки про наявність у [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів. З моменту постановлення вищевказаного рішення суду від 30.10.2017 року у справі №302/874/17 у відповідача значно покращився матеріальний стан, оскільки він постійно виїздить на сезонні роботи, в т.ч. за межі України, відповідно має постійний заробіток, та не має інших утриманців. Натомість матеріальний стан позивачки значно погіршився у порівнянні із жовтнем 2017 року по причині народження ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час на утриманні позивачки перебуває троє дітей, відповідно матеріальне становище неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , погіршилося у порівнянні із жовтнем 2017 року, оскільки позивачка немає можливості самостійно, з урахуванням присудженої суми аліментів, забезпечувати належний рівень утримання сина. Позивачка на момент звернення до суду з даним позовом ніде не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Єдиним джерелом доходів позивачки є щомісячні виплати державної допомоги при народженні дитини. Окрім аліментів, визначених судом, додаткової матеріальної допомоги відповідач на утримання сина позивачці не надає, навмисно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини. Крім того, він вже допустив накопичення заборгованості зі сплати аліментів. Листом від 25.01.2021 року №422/19.5-38 старший державний виконавець Міжгірського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Почіль І.М. надав запитуваний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №55376484. На даний час щомісячна сума аліментів на утримання дитини, яку нараховує державний виконавець, складає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, визначений ч.2 ст.182 СК України, що в грошовому еквіваленті складає 1 197,50 грн. Враховуючи дані розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25.01.2021 року №422/19.5-38, наданого нам державним виконавцем Почіль І.М., на суму несплачених відповідачем аліментів у розмірі 31 413,54 грн за кожний день прострочення у період з 13.10.2017 року по 25.01.2021 року включно має бути нарахована пеня у розмірі 149 129,18 грн (детальний розрахунок додається в якості додатку до цього позову). Однак оскільки ч. 1 ст. 196 СК України сума пені обмежується розміром не більше 100 відсотків заборгованості, то просимо стягнути з Відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за період з 13.10.2017 року по 25.01.2021 року включно у розмірі 31 413,54 грн. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, ціна даного позову складає 6 x2 395,00 + 31 413,54 = 45 783,54 грн. Тому просить позивачка збільшити розмір аліментів, визначений судовим рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.10.2017 року у справі №302/874/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання їх неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 395,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку чинного до застосування, - починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] . [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за період з 13.10.2017 року по 25.01.2021 року включно у розмірі 31 413,54 грн. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до вимог ст.ст.19 ч.6, 274, 279 ЦПК України. Як вбачається іздовідки про причини повернення/досилання, відповідач [PERSON] не отримав копію ухвали та позовну заяву із додатками по причині відсутності останнього за вказаною адресою. Суд констатує, що провадження по справі було відкриту у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб і таке дає право суду прийняти рішення по справі. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279\~ЦПК України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов слід задоволити. Оцінивши зміст позову, доводи позивача, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановлені обставини підтверджені актами цивільного стану, рішеннями суду, які набрали законної сили, довідками сільських рад та іншими документами. Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів того, що заробіток (дохід) відповідача є достатнім, а тому вона спроможна сплачувати аліменти у розмірі по 2\~395 грн. на дитину. Позивач довів необхідність збільшення розміру аліментів на утримання дітей зростанням вартості життя. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст.185 СК України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Ця ж норма закону передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Подані докази і доводи, системний аналіз правових норм сімейного законодавства, застосованого судом, переконують суд у тому, що достатньо визначити новий (збільшений) розмір аліментів на утримання дітей з відповідача, які проживають з позивачкою у розмірі, що є більшим від мінімального розміру, передбаченого законом (стаття 182 ч.2 СК України), тобто не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. При визначенні цього розміру суд виходить з того, що позивач теж має нести не менші витрати на утримання своїх дітей, ніж відповідач і має можливості для цього. Стаття 81 ч.1 ЦПК України вимагає від сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд визнав за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. З розрахунку заборгованості по аліментах від 25.01.2021 № 442/19.5-38 вбачається, що заборгованість по аліментам станом на 25.01.2021 складала у розмірі 31 413,54 грн. за кожний день прострочення у період з 13.10.2017 року по 25.01.2021 року включно має бути нарахована пеня у розмірі 149 129,18 грн. Однак оскільки ч. 1 ст. 196 СК України сума пені обмежується розміром не більше 100 відсотків заборгованості. Верховним Судом України було зроблено висновок, відповідно до якого встановлено виключні випадки, за яких в діях платника аліментів відсутні ознаки вини. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" передбачена ст.196 Сімейного кодексу України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно з положеннями статті 141 ч.1 ЦПК України, законом «Про судовий збір» судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн. слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави. Інших судових витрат до стягнення чи повернення не заявлено і в справі не має.

Outcome: approved