Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такими, що втратив право користування жилим приміщенням. В позовній заяві вказала, що ій на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, САА 488134 від 25.07.2003 року належить квартира №122, розташована в будинку № 85, по вул. Фонтанна в місті Маріуполі. Крім неї у вказаній квартирі зареєстровані: її син - [PERSON], невістка [PERSON], онук [PERSON] та відповідач [PERSON], що також є її онуком. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 2010 року, але з 11 травня 2014 року в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, речі відповідача у квартирі відсутні, місце його перебування не відомо. Позивачці тяжко сплачувати комунальні послуги, у звязку з чим просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою\~ № 122 у будинку\~ № 85 по вул. Фонтанна в м. Маріуполі. Позивачка [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно особового рахунку, [PERSON] зареєстрован за адресою: [INFO]. Судові повістки про виклик відповідача в судове засідання, які направлені судом на вказану адресу були повернуті на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивачки суд ухвалив рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.07.2003 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] та видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно 25.07.2003 року.(а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] після шлюбу взяла прізвище [PERSON]. Як вбачається з особового рахунку № 074/4122, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] Згідно акту №б/н від 31.08.2015 року, складеного ТОВ «Житло-25», [PERSON]О зареєстрований за адресою: [INFO], але за вказаною адресою не проживає. (а.с. 7). Свідки [PERSON]. та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач в спірній квартирі не проживає більше року, його речей в квартирі не має. Відповідно до вимог ч.2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Та відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд тв. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні" Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, покази свідків, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад рік у спірній квартирі не проживає, права власності на квартиру не має, втратив право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved