Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду, посилаючись на те, що 12 листопада 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 839/3/27/38/7-548, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 99 000 доларів США у строк до 10 листопада 2021 року, зі сплатою 11,75 % відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед банком між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки № 839/4/27/38/7-817, за яким відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме, квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В порушення умов кредитного договору та норм права, відповідач не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків, у зв'язку із чим виникла заборгованість в розмірі 146518,82 доларів США. Оскільки до цього часу відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки відповідач не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи та заперечення на позов не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. ст. 169, 197 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 839/3/27/38/7-548, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 99 000 доларів США у строк до 10 листопада 2021 року, зі сплатою 11,75 % відсотків річних (а. с. 10-13). Пунктами 1.1.-1.3 кредитного договору сторони погодили його предмет, відповідно, до якого в порядку, передбаченому договором банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у Договору, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Договорі. Відповідно до статті 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені Договором. У відповідності до п. 4.3 Кредитного договору, за порушення позичальником прийнятих на себе зобов'язань (п.п.3.3.2-3.3.15) стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник (відповідач) зобов'язаний сплатити позивачу штраф розмірі 3 (три) проценти від суми кредиту, визначеного в п.1.1. Кредитного договору. Вказаний кредитний, договір підписаний відповідачем особисто, без зауважень, тобто відповідач погодився на отримання кредиту на умовах, запропонованих банком. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком 20 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, за яким відповідач передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме, квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8,9). У відповідності до п. 1.3. вказаного договору, сторони погодили, що вартість предмета іпотеки відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16627640, виданого КП «Харківське міське « БТІ» 12.11.2007р. становить 19731,00 грн. [PERSON] не виконує обов'язки щодо повернення основної суми заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом. Отже, станом на 04.08.2016 року існує заборгованість за договором кредиту № 839/3/27/38/7-548 від 12.11.2007 року у розмірі 146518,82 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 3636012,21 грн., з яких: 94284,22 доларів США, що становить 2339757,96 грн. сума заборгованості за кредитом; 7078,77 доларів США, що становить 175666,81 грн. сума заборгованості за відсотками; 41723,39 доларів США, що становить 1035407,98грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 3432,44 доларів США, що становить 85179,46 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Таким чином, у зв'язку із неналежним виконанням прийнятих на себе зобов'язань за договором кредиту за відповідачем існує заборгованість на загальну суму 3636012,21 грн. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 3 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотечним договором визначені наступні умови та права Іпотекодержателя, які дають можливість Іпотекодержателю ставити питання про звернення стягнення на Предмет іпотеки та визначають шляхи звернення стягнення: - п. 4.1. Іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки; - п. 4.6. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду; - підпунктом 4.6.2 Іпотечного договору визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Таким чином, виходячи з умов Іпотечного договору та враховуючи невиконання зобов'язань за Договором кредиту, Позивач набув права звернути стягнення на Предмет іпотеки за Іпотечним договором для задоволення своїх вимог за Договором кредиту. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» передбачена реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Станом на дату подання позову заборгованість за Кредитним договором залишається не погашеною, а вимога Банку не виконаною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved