Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON], який діє на підставі довіреності, звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»\~ заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 963 грн. 43 коп., а також понесені витрати за звернення до суду у вигляді судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп. У обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив: Між відповідачем по справі [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) 23.05.2012 року було укладено договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.При зміні кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач, своїм підписом у заяві, підтвердив свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами Користування платіжною карткою». Крім того, п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсотків за кредитом може змінюватись Банком за умов інформування позичальника. Банк свої зобовязання за Договором та Угодою виконав у повному обсязі, а саме надав кредит відповідачу. Відповідач повинен був слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердфарту, згідно п.1.1.2.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. +5% від суми позики. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто порушила умови Договору та не виконав за ним своїх зобовязань. Згідно із п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення власником умов Договору та/або у разі виникнення Овердфарту, Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим Договором. У звязку з порушеннями виконання зобовязань за кредитним договором, за відповідачем, станом на 31.12.2015 рік виникла заборгованість у розмірі 18963 грн. 43 коп., яка складається із: - заборгованості за кредитом у розмірі 2565,30 грн., - заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12268,92 грн., - заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2750 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: -штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп. -штраф (процентна складова) у розмірі 879,21 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором та суму судового збору сплаченого при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача, який діє на підставі довіреності (а.с.33) - не зявився, надав клопотання, в якому просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів та, у разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.38). У судове засідання 08.07.2016 року відповідач [PERSON] повторноне зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надав, хоча йому було відомо, що в провадженні Енергодарського міського суду перебуває цивільна справа про стягнення з нього заборгованості, оскільки відповідач був присутній у судовому засіданні 13.04.2016 року (а.с.56) та був повідомлений про наступне судове засідання (а.с.57), однак у наступні судові засідання більше не зявлявся. Відповідачу судом направлялися судові повістки про явку до суду у наступні судові засідання, однак на адресу суду повернулися поштові конверти на ім`я відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.65, 67). Відповідно до ч.1ст.77\~ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України\~, відповідач повідомлений\~ про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого\~ належним\~ чином,\~ суд\~ вирішує\~ справу\~ на підставі наявних у ній даних чи доказів. \~Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, суд, відповідно до вимог ст.ст.169, 224-226\~ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача в заочному провадженні, на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу положень\~ст.57 ЦПК України,\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку,\~що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими наступними матеріалами: розрахунком заборгованості (а.с.4), Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.7), Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" (а.с.5), довідкою про умови кредитування (а.с.6-7), Витягом з Умов та правилами надання банківських послуг (а.с.8-31), платіжним дорученням про сплату позивачем судового збору за звернення до суду з позовною заявою у розмірі 1 378 грн. 00 коп. (а.с.1), та підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України, п позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач своїх зобовязань вчасно не виконував, внаслідок чого у нього за кредитним договором без номеру від 23.05.2012 року, станом на 31.12.2015 рік, виникла заборгованість, розмір якої становить 18963 грн. 43 коп., у добровільному порядку відповідачем заборгованість сплачена не була. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно із платіжним дорученням, при зверненні до суду , позивачем було провежено оплату судового збору у розмірі 1378,00 грн. (а.с.1), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved