Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.12.2008 року між обласним комунальним підприємством „Аеропорт Суми" та фізичною особою [PERSON] був укладений договір довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці № 66/08, яка розташована за адресою м.Суми, вул. Кірова, 168. Позивач виділив місце №194 на автостоянці для довгострокового зберігання транспортного засобу „КУБАНЬ" д.н. 92-79 СУА. Відповідно до п.5.5. Договору при невиконанні власником транспортного засобу умов Договору Позивач вправі розірвати цей Договір в односторонньому порядку, попередивши про це іншу сторону за 10 днів. В зв'язку з наявною заборгованістю за надані послуги зберігання ТЗ Позивачем були направлені листи від 26.12.2013 року №34-390 та від 23.01.2014 року №34-32 про розірвання Договору в односторонньому порядку з 07.01.2014 року, про наявну заборгованість за надані послуги та вимогу звільнити займане місце на автостоянці. Отже, договір довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці №66/08 укладений між Позивачем та Відповідачем був розірваний з 07.01.2014 року. Своїми Рішеннями Ковпаківський районний суд м.Суми від 27.06.2013 року та від 12.03.2014 року стягнув з Відповідача наявну заборгованість за послуги зберігання за періоди з серпня 2011 по березень 2013 року у розмірі 3587,34 грн. та з квітня 2013 по січень 2014 року у розмірі 1756,97 грн.. Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.03.2014 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14.05.2014 року залишено без змін. Не зважаючи на те, що договір довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці розірваний, строк зберігання ТЗ закінчився, Відповідач свій транспортний засіб з автостоянки не забрав, який і на даний час зберігається Позивачем. На неодноразові вимоги звільнення місця на автостоянці Відповідач не реагує (листи №34-176 від 03.06.2014, №1.34-411 від 01.12.2014). Відповідно до ст. 948 ЦК України поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання. Посилаючись на ч. 3 ст.946 ЦК України, зазначає, що Позивач має право нарахувати плату за весь фактичний час зберігання транспортного засобу після розірвання Договору. Відповідно до положень наказу від 29.03.2010 року №8-ОД про зміну тарифів на послуги платної автостоянки ОКП «Аеропорт Суми» добовий тариф на послуги автостоянки складає 10 грн. з ПДВ. Згідно з розрахунком заборгованості за період із 01.02.2014 року по 30.11.2014 року сума заборгованості за надані послуги зберігання становить 3030 грн. 00 коп. А тому, просить суд стягнути з відповідача на користь ОКП «Аеропорт Суми» заборгованість в розмірі 3030 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник ОКП «Аеропорт Суми» позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивач пред'явив позов до особи, яка не має зобов'язань перед ОКП «Аеропорт Суми» щодо сплати заборгованості за договором зберігання по 10 грн. на добу, так як відповідач [PERSON] не являється власником ТЗ, автобусу Кубань, а договір довгострокового зберігання № 66/08 був розірваний в односторонньому порядку 21.05.2014 році. Позивач не обґрунтовує підставу щодо сплати з боку відповідача позивачу заборгованості за кожен день зберігання ТЗ в розмірі 10 грн. на добу. Відповідач не повідомлявся позивачем про наказ керівництва ОКП про добові тарифи, та відповідач не надавав своєї згоди на сплату зберігання ТЗ по 10 грн. на добу. На даний час, відповідач не має можливості забрати з автостоянки автобус, так як кошти, які ОКП «Аеропорт Суми» сплатив відповідачу у вигляді матеріальних збитків в розмірі 7402, 40 грн., не достатньо для ремонту ТЗ в зв'язку з підвищенням цін на відновлюваний ремонт. З даного приводу відповідач подав до Зарічного районного суду м. Суми відповідну позовну заяву, справа № 591/1597/15-ц. Відповідач не зобов'язаний сплачувати позивачу ніяких грошових коштів (заборгованостей по 10 грн. на добу), так як відповідач не є власником ТЗ, а між сторонами в 2014 році припинилися взаємовідносини, на підставі розірвання договору зберігання ТЗ в односторонньому порядку. Листів про розірвання договорів [PERSON] не отримував, що означає те, що договори з 07.01.2014 року не розірвані в законному порядку, та сплачувати заборгованість в розмірі 10 грн. за добу відповідач не зобов'язаний. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно ст. 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером, жетоном). Судом встановлено, що 01.12.2008 року між Обласним комунальним підприємством «Аеропорт Суми» та фізичною особою [PERSON] укладено договір довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці № 66/08, яка розташована за адресою: м.Суми, вул.Кірова, 168, відповідно до умов якого ОКП «Аеропорт Суми» виділив відповідачу місце №194 на автостоянці для довгострокового зберігання транспортного засобу «КУБАНЬ», державний номер [NUMBER] та встановив оплату за зберігання у розмірі 150 грн. за місяць, залишивши за собою право змінювати розмір плати за зберігання в разі зміни тарифів. Відповідно до п.3.1 договору відповідач зобов'язаний в строк до 10 числа кожного поточного місяця вносити плату за зберігання транспортного засобу на автостоянці. Пунктом 5.5 договору передбачено, що при невиконанні «Власником» умов Договру «Аеропорт» вправі розірвати цей Договір в односторонньому порядку, попередивши про це іншу Сторону за 10 днів. Рішеннями Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.06.2013 року та від 12.03.2014 року стягнуто з Відповідача на користь Позивача наявну заборгованість за послуги зберігання за періоди з серпня 2011 року по березень 2013 року у розмірі 3587,34 грн. та з квітня 2013 по січень 2014 року у розмірі 1756,97 грн. (а.с. 15-19). Листом від 26.12.2013 року № 34-890 ОКП «Аеропорт Суми» повідомило [PERSON] про розірвання в односторонньому порядку договору довгострокового зберігання № 66/08 від 01.12.2008 року на підставі п. 5.5 договору, сплату існуючої заборгованості за період серпень 2011 року по грудень 2013 року, звільнення паркомісця. В листі зроблено технічну помилку та дату розірвання договору зазначено, як «07.01.2013 року» замість «07.01.2014 року». Даний лист [PERSON] було отримано 30.12.2013 року. (а.с. 10). В судовому засіданні представник відповідача підтвердив факт отримання даного листа довірителем, зазначив, що [PERSON] через неприязні стосунки не бажав на той час спілкуватись ні з керівництвом Позивача, ні з представником Позивача та з'ясовувати питання, викладені в листі, зокрема щодо строків та підстав розірвання договору, зазначивши, що договір було розірвано 20.05.2014 року з ініціативи [PERSON] Позивачем також направлялись листи від 23.01.2014 року № 34-32, 03.06.2014 року № 34-176, 01.12.2014 року № 1.34-411 (а.с. 11-13). Згідно наказу директора Обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» №8-ОД від 29.03.2010 року «Про зміну тарифів на послуги платної автостоянки ОКП «Аеропорт Суми», затверджено введення в дію з 01.04.2010 року нових тарифів на послуги автостоянки, відповідно до якого зберігання автобусів та мікроавтобусів коштує 180 грн. на місяць, з урахуванням ПДВ, добові 10 грн. (а.с.14). Згідно з розрахунком заборгованості за надані послуги зберігання транспортного засобу за період із 01.02.2014 року по 30.11.2014 року Відповідачу були виставлені рахунки на суму 3030.00 грн., які залишились не сплаченими (а.с. 6-8, 20). Матеріали справи не містять належних і допустимих письмових доказів виконання відповідачем свого обов'язку сплати за надані послуги зберігання транспортного засобу за період із 01.02.2014 року по 30.11.2014 року у позивача на виділеному місці №194 автостоянки. Посилання на неналежне виконання позивачем своїх обов'язків за договором зберігання, встановлених рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 27.02.2014 року, не можуть бути підставою для зменшення плати, або звільнення від сплати за зберігання транспорту на автостоянці у період з із 01.02.2014 року по 30.11.2014 року включно, оскільки згаданим рішенням встановлені порушення підприємством умов договору за 2012 рік, а не за спірний період. Інші доводи відповідача не мають правового значення для вирішення справи. Власником транспортного засобу марки ГАЗ моделі Кубань реєстраційний номер И9279СУ відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ є [PERSON] - дружина відповідача [PERSON] [PERSON] на відповідній правовій підставі використовував автомобіль в інтересах сім'ї, уклав договір № 66/08 від 01.12.2008 року від свого імені на зберігання даного автомобіля, здав його на зберігання позивачу. Як встановлено в рішенні Зарічного районного суду міста Суми від 27.02.2014 року, даний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя (а.с.71-74, 95). Відповідно до Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. N 115, зокрема: п. 10. Здавання транспортного засобу на автостоянку провадиться: власником, а також особою, яка має оформлене відповідно до законодавства доручення на право користування (або) розпоряджання даним транспортним засобом; 11. Під час здавання транспортного засобу на автостоянку його володілець зобов'язаний пред'явити черговому приймальнику документи, що посвідчують його особу, та реєстраційні документи на транспортний засіб, а також страховий поліс, якщо транспортний засіб застрахований; 15. Плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. Судом встановлено, що договір № 66/08 від 01.12.2008 року про довгострокове зберігання ТЗ на автостоянці ОКП «Аеропорт Суми» станом на 01.02.2014 року був розірваний. Транспортний засіб марки ГАЗ моделі Кубань реєстраційний номер И9279СУ в спірний період знаходився на автостоянці за адресою: м.Суми, вул.Кірова, 168. Відповідно до ч. 3 ст. 946 ЦК України якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов'язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання. Відповідачу [PERSON] достеменно було відомо про тарифи згідно наказу директора ОКП «Аеропорт Суми» №8-ОД від 29 березня 2010 року «Про зміну тарифів на послуги платної автостоянки ОКП «Аеропорт Суми», введених в дію з 01 квітня 2010 року на послуги автостоянки, відповідно до якого зберігання автобусів та мікроавтобусів коштує 180 грн. на місяць, з урахуванням ПДВ, добові 10 грн., оскільки, як вбачається з рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 12.03.2014 року, відповідачем здійснювалась оплата за новими тарифами за рахунком СФ-000769/1 від 07.10.2013 року на суму 180 грн. 00 коп., що підтверджується БВ-0000238 від 08.11.2013 року. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи зі змісту ст. ст. 214 -215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом. Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та потрібно стягнути з [PERSON] на користь Обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» суму заборгованості за надані послуги у розмірі 3030 (три тисячі тридцять) гривень 00 копійок. У відповідності з ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved