Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що під час перебування у шлюбі з [PERSON], ними було придбано квартиру, право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Оскільки квартира не може бути поділена в натурі, посилаючись на положення статей 60, 61, 69, 70, 71 СК України просить виділити їй та відповідачу у власність по ? частці квартири [ADDRESS]. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили заяви, з проханням справу слухати у їх відсутність. Позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом ухвалено прийняти визнання відповідачем позову. Суд, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано 08 грудня 2003 року. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 07.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9,10). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 06 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON], витягу про реєстрацію права власності від 25.01.2006 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За статтею 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення ( частина перша статті 71 СК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта та п'ята статті 71 СК України). Відповідно до пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Зважаючи, що ні позивачка, ні відповідач не просили визнати за ними право власності на цілу квартиру, слід визнати за кожним з колишнього подружжя по 1/2 ідеальної частки у праві власності на спірну квартиру, без її реального поділу, залишивши квартиру у їх спільній частковій власності. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі - 243,6 гривень. копійок ( а.с. 1).

Outcome: approved