Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивачка через представника звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є батьком їх спільної малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею Позивачка зазначає, що ніякої домовленості щодо утримання дитини між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач не бере участі в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини, хоча має таку можливість, так як фізично здоровий, здатен працювати та отримувати доходи. На даний час відповідач ніде не працює. З посиланням на ст.ст. 182, 184 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 888 грн. 50 коп. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву згідно якої просить суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 58). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с. 60-62) в судове засідання не з'явився причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку спрощеного провадження при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Відповідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах, в період якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки Іверської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 596 від 29 червня 2017 року [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] (а.с. 7), яка знаходиться на утриманні матері (а.с. 8). Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці регулярно не надає, хоча зобов'язаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дитину, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує як стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який не працює, так і дітей, їх вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 888 грн. 50 коп., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved