Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач ККП «Маріупольтепломережа» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , є споживачем теплової енергії. У зв`язку з несплатою за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2017 року по 01.09.2019 року має заборгованість в сумі 17895,93 грн., у добровільному порядку заборгованість не погашає. З метою захисту своїх інтересів позивач звертався до Приморського районного суду м. Маріуполя з заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою суду від 04.09.2019р. №266/5018/19, у видачі судового наказу відмовлено. Крім основного боргу відповідач має сплатити на користь позивача суму інфляційних витрат за весь час прострочення зобов`язання, яка складає 2029,59 грн., та 3 % річних, які складають 813,60 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості у розмірі 20739,12 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00грн. Відповідно до ухвали суду від 21.10.2019 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] до суду надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути за відсутності представника, позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. До комунальних послуг згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться в тому числі послуги з центрального опалення, постачання гарячої води. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно сплачувати квартирну плату та плату за комунальні послуги. За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань приладів обліку води і теплової енергії, або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документу. Судом встановлено, що згідно з довідкою з реєстру територіальної громади м.Маріуполяза адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно з довідкою наданої суду з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг ММР від 11.10.2019 р. № 089-29.02-02503, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 11.04.1989 р. по теперішній час (а.с. 15). Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 04.09.2019р. №266/5018/19, у видачі судового наказу з заявою про видачу судового наказу ККП «Маріупольтепломережа» про стягнення з [PERSON] заборгованості відмовлено (а.с. 5). Виходячи з наведених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач має перед позивачем зобов`язання вносити плату за спожиту теплову енергію, оскільки відповідачем отримувалися надані позивачем послуги, та між сторонами існували фактичні договірні відносини, які регулюються зокрема Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, п. 18 яких передбачений обов`язок споживача сплатити надані йому послуги в термін не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. На зазначені правовідносини поширюється і дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі № 638/11034/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до поданого позивачем розрахунку відповідач має заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2017 року по 01.09.2019 року в сумі 17895,93 грн. (а.с. 7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Щодо позовних вимог в частині стягнення суми 3% річних у розмірі 813,60 гривень, а також інфляційних витрат в сумі 2029,59 гривень, то відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, судом встановлено, що відповідач користувався тепловою енергією, однак суму заборгованості яка виникла у процесу користування не сплатив, атому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 17895,93 гривень, 3% річних у сумі 813,60 гривень та інфляційні витрати у розмірі 2029,59 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 1921,00грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved