Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що з 2016 року перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , від якого народився си - [PERSON] , [INFO] . Однак, позивачка із сином проживають в одному будинку з батьками і на протязі останнього часу відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, з 2020 року останній покинув сім`ю, а тому син знаходиться на повному утриманні позивачки. Посилаючись на норми матеріального права, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи та позицію сторін , суд приходить до наступного висновку: Згідно ч.1-3 ст.89\~ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням ,що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1,4 ст.206 цього ж Кодексу\~- позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає до уваги часткового визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено , що з 2016 року перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін по справі народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом із позивачкою за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістомстатті\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Згідно ч. 1ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно дост.182СК України\~(в редакції від 08.07.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Згідно до ст. 184 СК України\~(в редакції від 08.07.2017року)- суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі,підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховує відповідно до ст.\~182\~СК України матеріальне становище платника аліментів та те, що відповідач перебуває в працездатному віці, будь - яких доказів, що він обтяжений турботами щодо утримання іншої дитини немає . Також приймаючи до уваги матеріальне положення дитин , яка потребує допомоги, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно до повноліття дитини. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати її майнові права. При цьому згідно зі ч. 2 ст.\~184\~СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі №6-113цс13. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2ст.184 СК України, підлягає індексації у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". У відповідності до ч. 2 ст.\~182\~СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Таким чином враховуючи однаковий обов`язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в сумі 2500 грн. щомісячно на утримання сина , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані за правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. КС України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки, щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. На підставі наведеного вище,\~враховуючи положення ст.264ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд, окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чиє інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, суд вважає за можливе прийняти рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved