Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна» звернулось до суду з позовом, яким просить солідарно стягнути з відповідачів прострочені лізингові платежі на суму 140 700,00 грн.; пеню за прострочення сплати лізингових платежів на суму 130 500.00 грн.; 20 % річних на суму 15 137.04 грн.; пеню за несвоєчасне повернення предмету лізингу на суму 174 990.42 грн.;пеню за прострочення сплати лізингових платежів на суму 19 252,99грн., зобов'язати ТОВ «КП ЧИСТЕ МІСТО» повернути позивачеві сміттєвоз типу «ВЛІВ МЕДІУМ 16-18 МZ 533702» заднього завантаження для транспортування твердих побутових відходів на базі автомобільного шасі МАЗ 5337 А2, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та стягнутий судовий збір. Позов мотивований тим, що 11 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Універсальна» - лізингодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «КП ЧИСТЕ МІСТО» (далі відповідач 1) було укладено Договір фінансового лізингу №345/0313/С від 11.03.2013 р. На виконання Договору лізингу позивач передав відповідачу - 1 сміттєвоз типу «ВЛІВ МЕДІУМ 16-18 МZ 533702» заднього завантаження для транспортування твердих побутових відходів на базі автомобільного шасі МАЗ 5337 А2, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (надалі предмет лізингу), вартістю 663 940,00 грн. Одночасно з укладенням Договору лізингу між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Універсальна» - лізингодавцем та [PERSON] (далі відповідач - 2) було укладено Договір поруки №200/03/13 від 11.03.2013р. (надалі Договір поруки) відповідно до якого Відповідач - 2 поручився перед Позивачем за виконання Відповідачем - 1 зобов'язань Відповідача - 1 згідно Договору лізингу. Починаючи з грудня 2013 року Відповідач - 1 почав прострочувати сплату лізингових платежів. Станом на 05 лютого 2015 року прострочена заборгованість зі сплати лізингових платежів склала 130 500,00 грн. Починаючи з квітня 2014 року Відповідач - 1 повністю припинив сплачувати лізингові платежі по Договору лізингу. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року, постановленою на підставі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України", визначена підсудність позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Універсальна» Оболонському районному суду м. Києва. Представник позивача до судового засідання надав заяву з проханням розглядати справу без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, з урахуванням положень ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в зв'язку з неможливістю надсилання будь-яких поштових відправлень, що підтверджується листом підприємства зв'язку УДППЗ «Укрпошта» була повідомлена про розгляд справи через оголошення в засобах масової інформації. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 березня 2013 року між ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна» та ТОВ «КП ЧИСТЕ МІСТО» був укладений договір фінансового лізингу № 345/0313/С за умовами якого ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна» передало відповідачеві 1 сміттєвоз типу «ВЛІВ МЕДІУМ 16-18 МZ 533» заднього завантаження для транспортування твердих побутових відходів на базі автомобільного шасі МАЗ 5337 А2, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 663 940,00 грн. (а.с. 10-13). Пунктом 5.1. договору передбачено, що право власності на предмет лізингу зберігається за лізингодавцем протягом дії цього договору. Право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача після сплати усіх платежів згідно графіку лізингових платежів та всіх штрафів і пені нарахованих в зв'язку з порушенням лізингоодержувачем умов цього договору, про що сторони зобов'язані підписати акт переходу права власності на предмет лізингу, відповідно до п. 5.5. договору. Згідно п. 8.3. договору, лізингоодержувач несе відповідальність за порушення своїх зобов'язань згідно даного договору, а саме: при відмові від прийняття предмету лізингу у користування лізингоодержувач сплачує штраф у розмірі 20 % від вартості предмету лізингу, крім випадків передбачених п.2.6 цього договору; за прострочення терміну сплати лізингового платежу сплачує пеню в розмірі 0,1 % від суми прострочення лізингового платежу за кожен день прострочення, за весь час прострочення. Сплата пені не звільняє від виконання основного зобов'язання за договором; у випадку використання предмету лізингу не за цільовим призначенням, використання предмету лізингу у непогодженому з лізингодавцем місці, невиконання обов'язків по утриманню його відповідно до технічних умов, інструкції по експлуатації заводувиготовлювача, неналежне його зберігання сплачує штраф у розмірі 5 % вартості предмету лізингу, зазначеної в цьому договорі; за неподання інформації вказаної у п. 6.12. та 6.13. цього договору сплачує штраф в розмірі 2000 грн. за кожний випадок порушення; у разі здійснення дій, що перешкоджають лізингодавцю у здійсненні огляду предмету лізингу, сплачує штраф у розмірі 2000 грн. за кожен випадок (п.п. 8.3.4.- 8.3.5. договору). До договору фінансового лізингу № 345/0313/С від 11.03. 2013 року між ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна» та ТОВ «КП ЧИСТЕ МІСТО» погоджено додаток № 2 щодо графіку лізингових платежів (а.с. 17). 18 квітня 2013 року між ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна» та ТОВ «КП ЧИСТЕ МІСТО» укладено угоду про внесення змін до договору фінансового лізингу № 345/0313/С від 11.03. 2013 року, якою внесено зміни в пункти 5.1,6.3,10.4 Договору (а.с. 16). До договору фінансового лізингу № 345/0313/С від 11.03.2013 року складено акт приймання-передачі предмету лізингу між ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна» та ТОВ «КП ЧИСТЕ МІСТО» (а.с. 18). 11.03.2013 року між ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна» та [PERSON] укладено договір поруки № 200/03/13, відповідно до якого відповідач 2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем 1 зобов'язань відповідача 1 згідно договору лізингу. Відповідно до п. 2.1. договору поруки відповідач 2 та відповідач 1 несуть солідарну відповідальність перед позивачем, а відповідач 2 відповідає за зобов'язаннями відповідача 1 в повному обсязі, тобто за сплату лізингових платежів, сплату пені, штрафів, а також за відшкодування збитків. 10 грудня 2013 року ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна» направило Відповідачу - 1 претензію-вимогу вих. №871 від 10.12.2013р., в якій відповідача було повідомлено про розмір та строк простроченої заборгованості по Договору лізингу (а.с. 21). У відповідь на претензію-вимогу №871 від 10.12.2013р. відповідач - 1 направив листа від 23.12.2013р. якою визнав наявність заборгованості та погодився із нарахуванням пені (а.с. 27). 27 серпня 2014 року позивач направив на адресу відповідача - 1 претензію-вимогу вих. №390 від 27.08.2014р. в якій відповідача - 1 було повідомлено про розмір та строк простроченої заборгованості по Договору лізингу, що підтверджується повідомленням про вручення Пошти Росії №29901176127735 (додається). Жодної офіційної відповіді на вказану претензію-вимогу відповідач - І не надав. Відповідно до ч. З ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. Оскільки відповідач - 1 отримав претензію-вимогу вих. №390 від 27.08.2014р. тільки 25.09.2014р. то відмова від Договору лізингу є вчиненою з моменту отримання претензії-вимоги вих. №390 від 27.08.2014р. Отже Договір лізингу є припиненим з 26.09.2014р. Вказана дата є датою припинення нарахування лізингових платежів. 30.12.2014року та 09.01.2015року ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна» надіслано [PERSON] претензії-вимоги в яких повідомлено про наявну заборгованість по договору фінансового лізингу № 345/0313/С від 11.03.2013 р. (а.с. 36, 40). Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Сплата пені передбачена також п.8.3.2. Договору лізингу. Облікова ставка НБУ становила: 9,5 % річних в період з 26.04.2014р. по 16.07.2014 р.; 12,5 % в період з 17.07.2014р. по 12.11.2014 р.; 14,0 % річних в період з 13.11.2014 р. по 05.02.2015 р. Загальна сума 20 процентів річних від простроченої суми за період з 26 квітня 2014 року по 05 лютого 2015 року становить 19 252,99 грн. (а.с. 22-25). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право вимагати повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках. Згідно п. 7.1.4. Договору лізингу лізингодавець має право розірвати договір лізингу в односторонньому порядку якщо прострочення сплати лізингоодержувачем будь-якого лізингового платежу становить більше 30 днів. Аналогічна норма передбачена п.2. ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг». Пунктом 3. ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. Відповідно до п.9.1. Договорів лізингу Лізингоодержувач погодився, що Лізингодавець у разі дострокового припинення цього Договору має право вилучити Предмет лізингу негайно. В цьому випадку Лізингоодержувач зобов'язаний повернути Предмет лізингу Лізингодавцю негайно або у визначений Лізингодавцем термін в тому стані, в якому він був отриманий у користування, з урахуванням нормального зносу. Лізингоодержувач зобов'язаний повернути Предмет лізингу у місці визначеному Лізингодавцем. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 ЦК України). Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті З ЦК України). Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 559 України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Оцінюючи зібрані по справі докази щодо зустрічного позову в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, ґрунтовані на матеріальному законі, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved