Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 7217,39грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ПАТ «Страхова компанія «Перша» посилається на те, що 29.09.2011р. між ПАТ «Страхова компанія «Перша» та [PERSON] укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АА/7437025. 18.07.2012 року о 18:15 рухаючись по м. Дніпропетровську сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Згідно з постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.08.2012 року дорожньо-транспортна пригода сталась у зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] дорожнього руху, зокрема його визнано винним за ст.124 КУпАП. Внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля Деу, д.н.з.АЕ 4071 АТ. На підставі заяви, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту ЦВ-24-5460 від 01.10.2012 та на підставі вимог Закону, ПАТ «Страхова компанія «Перша» здійснило виплату власнику потерпілого ТЗ - страхового відшкодування в розмірі 7217,39грн. Відповідачу було направлено досудову вимогу сплатити суму страхового відшкодування, однак відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Оскільки, відповідач не відшкодував шкоду, позивач отримав право вимоги на таке відшкодування в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у заяві про перегляд заочного рішення. При розгляді справи судом встановлено наступне. 18.07.2012 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], яким керував [PERSON] та Деу, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Із постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.08.2012року вбачається, що громадянин [PERSON] 18.07.2012року близько 18 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом марки «DAF 95 ХF 380» з напівпричепом «SAMRO» д.н.з.ВО 7410 АС в м.Дніпропетровськ по вул.Матлахова, перед початком руху та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті ДТП т.з. отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 [PERSON] дорожнього руху України. Даною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. Відповідно до вимог ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Перша» за полісом №АА/7437024. Розмір відшкодування, згідно страхового акту № ЦВ-24-5460 від 01.10.2012року, що підлягає виплаті становить 7217,39грн., яка виплачена власнику транспортного засобу марки Деу, д.н.з. [NUMBER] [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням №2964 від 17.10.2012року. У відповідності до п.36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У встановлені Законом строки письмове повідомлення про подію страховику подано відповідачем [PERSON] не було. Відповідно до п. ґ ст. 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо водій не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. 30.10.2012 року, 03.08.2015р. відповідачу було направлено листи відповідно за вих. № 3300 та № СУ/943/3 з вимогою сплатити суму страхового відшкодування в розмірі 7217,39грн., однак листи залишились без задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у зв»язку із неповідомленням відповідачем [PERSON], у встановленні законом строки (письмово), страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, а також не повідомлення відомостей про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, до страховика перейшло право регресної вимоги, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення коштів із відповідача, в порядку регресу в розмірі 7217,39грн. підлягають до задоволення, так як доведені належними доказами у справі. Згідно ст. 88 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved