Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] до суду із заявою в якій просить визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на спадкове майно, яким є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ ХС № 039991 від 23.07.2001 р., після смерті [PERSON], яка померла 03.05.2014 р. Свої вимоги мотивує слідуючим. Позивач [PERSON] та відповідачі є рідними братом та сестрами. Їх мати [PERSON] 03.05.2014 року померла. Після її смерті залишилася спадщина яка складається із земельної ділянки, загальною площею 6,43 га. та яка знаходиться на території Каланчацької селищної ради Каланчацького району. За життя нині покійна вищевказане майно нікому не заповідала. У шестимісячний строк ні позивач ні відповідачі до нотаріальної контори не звернулися та не заявили про соє право на спадщину і про відмову від спадщини. На даний час відповідачі на спірне майно не претендують і успадковувати його не мають наміру. Позивач звернулася до нотаріальної контори з питанням про прийняття спадщини, останній відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як строк для прийняття чи відмови від спадщини усіма спадклємцями пропущено, крім того, відсутній оригінал правостановлюючого документу на землю. Представник позивача [PERSON] до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги пітримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, натомість надіслали заяви в яких просять справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти визнання за позивачем права власності на земельну ділянку. Представник третьої особа Каланчацької державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, будь-яких заперечень проти позову не надала. Судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 03.05.2014 р. померла [PERSON], яка була матір"ю позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 6,43 га., розташованої на території Каланчацької селищної ради Остання була власником земельної ділянки на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ХС№ 039991. Спадкоємцями першої черги спадкодавця [PERSON] є її діти позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Останні в шестимісячний строк до нотаріальної контори з питанням про прийняття спадщини та про відмову від неї не зверталися, що підтверджується довідкою Каланчацькою ДНК. До Каланчацького районного суду надійшли заяви від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з яких вбачається, що успадковувати спірне майно бажання вони не мають та не заперечують щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини позивачем. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У звязку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо визнання права власності на на земельну ділянку серії ІІ ХС № 039991 від 23.07.2001 р. в порядку спадкування за законом є такими, що засновані на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в звязку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved