Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 15 лютого 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. було вчинено виконавчий напис № 5516 , яким стягнено з [PERSON] на користь відповідача заборгованість в розмірі 165 581,39 грн. про існування якого позивач дізналася в лютому 2021 року, отримавши про наявність виконавчого провадження № 64278023. Даний виконавчий напис, позивач вважає таким, що вчинений з грубим порушенням чинного законодавства України, оскільки її не було повідомлено належним чином про існування заборгованості, подані відповідачем документи нотаріусу не можуть підтверджувати безспірність заборгованість, оскільки така взагалі відсутня. Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 03 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований за № 5516 та скасувати його та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати (а.с. 1-8). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 15 лютого 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.41). 17 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.42-43). 18 березня 2021 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову [PERSON] (а.с.46). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 березня 2021 року указана заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.60). Ухвалою судді від 22 березня 2021 року заява [PERSON] про забезпечення позову задоволена (а.с. 61-63). 06 квітня 2021 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 77,81) Ухвалою суду від 13 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 92-93). 05 серпня 2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися про день та час повідомлені належним чином, причин не явки суду не повідомили. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини, встановлені судом 23 листопада 2007 року між [PERSON] та акціонерним комерційним банком «ТАС- Комерцбанк» було укладено кредитний договір № 301/1107/64-428 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (а.с. 10-14). 23 листопада 2007 року між [PERSON] та акціонерним комерційним банком «ТАС- Комерцбанк» укладено договір застави № 0301/1107/64-428-Z-1 відповідно до якого заставодавець надав транспортний засіб марки Форд «С MAX» TREND реєстраційний номер [NUMBER] кузов № [NUMBER] (а.с.14назвороті-15). 02 лютого 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке було правонаступником ВАТ «Сведбанк» (яке було правонаступником АКБ «ТАС-комерцбанк»), уклало договір про відступлення прав за договором в тому числі за договором № 0301/1107/64-428-Z-1 від 23 листопада 2007 року (а.с. 21-23). В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були зареєстровані зміни відповідно до яких заставодержателем даного майна стало саме ТОВ «Вердикт Фінанс» (а.с.24). 27 листопада 2013 року між ТОВ «Вердикт Фінанс» та [PERSON] , [PERSON] було укладено Угоду про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання. Пунктом 2 даної Угоди сторонами погоджено, що прострочена заборгованість склала 264 581,39 грн. В пункті 3 Угоди визначено обов`язок власника предмета застави [PERSON] видати нотаріально посвідчену довіреність на право реалізації предмета застави на ім`я представника ТОВ «Вердикт Фінанс», а саме [PERSON] . Пунктом 3.2 Угоди сторони домовились, що отриманні від добровільної реалізації предмета застави транспортного засобу кошти будуть зараховані на рахунок кредитора. Відповідно до п. 3.3 сторони погодили, що мінімальна ціна реалізації предмету застави - транспортного засобу не може складати менше ніж 80 000 грн. пунктом 4 сторони погодили, що решта заборгованості [PERSON] залишається в сумі 20 000 грн. які остання повинна добровільно сплачувати до 20 числа кожного наступного місяця протягом 40 місяців по 500 грн. щомісячно. Пунктом 5 сторони домовилися, що після виконання [PERSON] та [PERSON] п.п.п 3, 3.1 та 4 даної Угоди та після продажу автомобілю за ціною не нижче вказаної у п. 3.2 та зарахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Вердикт Фінанс», в якості погашення заборгованості за кредитним договором ТОВ «Вердикт Фінанс не матиме жодних майнових претензій до [PERSON] з приводу заборгованості, що вказана у п. 2 цієї Угоди та відповідно зобов`язання з погашення решти заборгованості, вважатиметься припиненим за домовленістю сторін на підставі ч. 1 ст. 604 ЦК України (а.с. 27-28). 28 листопад 2013 року [PERSON] на виконання п. 3 Угоди оформив генеральну довіреність (з правом реалізації) даного транспортного засобу на [PERSON] та відповідно до акту передачі від 29 листопада 2013 року передав атомобіль (а.с.30-31). Листом від 30 грудня 2013 року відповідач повідомив [PERSON] що грошові кошти від добровільної реалізації транспортного засобу в розмірі 80 000 грн. зараховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Вердикт Фінанс» в якості погашення заборгованості за кредитним договором № 301/1107/64-428 від 23 листопад 2007 року (а.с. 34). Окрім того, позивачем надано копії квитанцій на підтвердження сплати нею 20 000 грн. на виконання пункту 4 Угоди. 03 грудня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинив виконавчий напис реєстровий №5516 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 301/1107/64-428 від 23 листопад 2007 року, стягнення заборгованості проводиться за період з 17 липня 2020 року по 01 грудня 2020 рік в розмірі 164 581,39 грн. (а.с.98). 25 січня 2021 року на підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. було відкрите виконавче провадження №64278023 (а.с. 37). Обґрунтовуючи позов, позивач посилалася на те, що відповідачем не надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача, про наявність боргу позивачу не було відомо та вона не повідомлявся про наявність боргу, а тому приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Строки протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право на примусове стягнення боргу (п. 3.4 глави 16 розділу 11 Порядку). Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженому КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018р.) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Докази на підтвердження наявності підстав для вчинення виконавчого напису до суду не надано, будь-яких пояснень також не надано. Відповідачем - ТОВ «Вердикт Фінанс» до суду не надано будь-які документи в підтвердження наявності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Фінанс». Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Приватним нотаріусом на виконання ухвали про витребування надано копію письмової вимоги до позивача про погашення заборгованості з попередженням про вчинення виконавчого напису, однак докази отримання такої претензії [PERSON] суду надано не було. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості зазначений у написі є безспірними. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивачки є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивачки. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, позивач [PERSON] довела належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 816 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved