Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Кушнеренко Т.В. звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 17 грудня 2008 року позивачка проживає в будинку, який розташовано по [ADDRESS] . У вказаний будинок вселилася самостійно, оскільки достеменно знала, що він нікому не належить. На даний момент позивачка бажає зареєструвати право власності на будинок, але в неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Вказаний будинок вона не може й приватизувати, оскільки будинок не перебуває на балансі Асканія-Нова селищної ради, не має будинок і власника, оскільки згідно відомостей Каховського БТІ та єдиного Державного реєстру права власності на нерухоме майно право власності ні за ким не зареєстровано. Пославшись на ст. 344 ЦК України, просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, який розташований по [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, її інтереси представляла адвокат Кушнеренко Т.В., яка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Аскані-Нова селищної ради в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, позов визнають, проти нього не заперечують. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він є власником магазину, який має таку ж саму адресу, [ADDRESS] , по невідомим йому обставинам, але його магазин не відноситься до будинку у якому проживає позивачка разом зі своєю сім`єю та не є тією ж самою будівлею. Заслухавши представника позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка з 17 грудня 2008 року позивачка проживає в будинку, який розташовано по [ADDRESS] та в ньому зареєстрована, що підтверджується копією паспорту позивачки [NUMBER] , копії домової книги для прописки громадян у вказаному будинку, та випискою з по господарської книги №1/2 А.Нова селищної ради, номер об`єкта: 168. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо спірного домоволодіння, яким є саме житловий будинок, за адресою [ADDRESS] , відсутні, але за вказаною адресою зареєстроване право власності на нежитлову будівлю, магазин, власником якого зазначено [PERSON] , який в судовому засіданні вказав що це різні будівлі і його магазин немає ніякого відношення до спірного будинку за цією ж адресою. На будинок позивачкою складено технічний паспорт під інвентаризаційним номером 746/1. Матеріали технічної інвентаризації були замовлені позивачкою, що підтверджується наданою на вимогу суду інвентаризаційною справою, в якій зазначено, що первинну інвентаризацію зроблено 14.01.2019. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведеного суд приходить до висновку, що позивачка добросовісно заволоділа майном, на яке право власності не зареєстроване, більше 10 років відкрито, безперервно володіє ним, а тому набула право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved