Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що на підставі договору про переуступку майнових прав до неї перейшли права та обовязки по інвестиційному договору №54а про участь у фінансуванні будівництва критого паркінгу. За умовами договору було сплачено 100\~000 грн., плановий термін здачі паркінгу в експлуатацію 4 квартал 2010 року, а протягом 30 календарних днів з моменту отримання повідомлення від підприємства про введення підземного паркінгу в експлуатацію, прийняти від підприємства обєкт інвестування по акту прийому-передачі. До цього часу вона не отримувала жодного повідомлення щодо введення паркінгу в експлуатацію. Вказала, що якість робіт, виконаних в паркінгу на даний час, не відповідає будівельно-проектній документації, будівельним нормам. Вона як споживач, вважає своє право порушеним, тому відповідач на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» має відшкодувати їй пеню в розмірі 3% вартості послуги за кожен день прострочення, що становить за весь період заборгованості 3\~780\~000 грн. Крім того, відповідач має сплатити даний борг з врахуванням трьох відсотків річних в розмірі 9\~000 грн. Просила суд стягнути з ТОВ «Інвестиційно-будівельна група «Олімп» загальну суму збитків в розмірі 3\~789\~000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. При розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги. Обґрунтовувала тим, що період прострочки збільшується, тому відповідач має відшкодувати збитки за неналежне виконання зобовязань, а саме пеню по захисту її прав як споживача в розмірі 3\~780\~000 грн., три відсотки річних в розмірі 10\~356,16 грн. та інфляційні втрати в розмірі 55\~500 грн. Остаточно просила суд стягнути з ТОВ «Інвестиційно-будівельна група «Олімп» загальну суму збитків в розмірі 3\~845\~856,16 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засіданні представник позивача не зявився. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов у повному обсязі. У судове засідання представник ТОВ «Інвестиційно-будівельна група «Олімп» не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин суд ухвалив, провести заочний розгляд справи, та ухвалити за насідками розгляду заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 05 квітня 2010 року між ТОВ «Інвестиційно-будівельна група «Олімп» та [PERSON] укладено інвестиційний договір №288-А про участь у фінансуванні будівництва критого паркінгу. П.1.1 договору передбачено, що інвестор здійснює фінансування будівництва обраного ним обєкту інвестування шляхом внесення коштів на поточний рахунок підприємства з метою отримання цього обєкту у власність після завершення будівництва будинку, в якому знаходиться обєкт. Обєктом відповідно до п.1.3 договору є підземний паркінг (паркомісце), номер 12, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Авіаторів, 41. У п.4.5-4.7 вказано, що вартість паркомісця становить 100\~000 грн., яка зарахована інвестору, та залишається незмінною протягом дії договору. За ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Права та обовязки сторін визначені в п. 2-3 договору. Так, підприємство зобовязується здійснити будівництво обєкту та передати обєкт у власність інвестору в терміни, передбачені цим договором; а інвестор сплатити вартість обєкту, та протягом 30 календарних днів з моменту отримання повідомлення від підприємства про введення обєкту в експлуатацію, прийняти обєкт по акту прийому-передачі. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. П. 5.1. сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобовязань за договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умов цього договору. Сторона, яка не може виконати умов договору, повинна протягом десяти днів з моменту настання обставин сповістити про це іншу сторону. Ст. 526 КЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантує право споживача на належну якість продукції шляхом зобовязання виконавця передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» забороняється розірвання фізичними та юридичними особами будь-яких договорів, результатом яких є передача забудовниками завершеного об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва за умови, що за такими договорами здійснено оплату 100 відсотків вартості об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва, крім випадків, якщо таке розірвання здійснюється за згодою сторін. Повернення коштів, внесених фізичними та юридичними особами на користь забудовників за розірваними договорами, за якими здійснено часткову оплату вартості об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва, здійснюється після наступної реалізації такого об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Нарахування та виплата забудовником штрафних санкцій, передбачених договорами, та стягнення коштів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу Українина строк дії цієї статті не здійснюється. Ця заборона не застосовується, якщо визначений термін прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва переноситься більше ніж на 18 місяців.\ Дію абзацу другого частини четвертої статті 3 продовжено, але не більше ніж на 12 місяців з дня набрання чинності Законом України N 2504-VI ( 2504-17 ) від 09.09.2010, згідно із Законом N 2504-VI від 09.09.2010 \ \ Положення частини четвертої статті 3 з наступними змінами, згідно з якими "забороняється розірвання фізичними та юридичними особами будь-яких договорів, результатом яких є передача забудовниками завершеного об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва за умови, що за такими договорами здійснено оплату 100 відсотків вартості об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва", втратило чинність, як таке, що є неконституційним, на підставі Рішення Конституційного Суду N 5-рп/2012 ( v005p710-12 ) від 13.03.2012 \. З матеріалів справи встановлено, що у строк до 4-го кварталу 2010 року обєкт не був переданий по акту прийому-передачі, про неможливість завершення будівництва в строки відповідач не повідомляв, строки передачі порушені більше ніж на 18 місяців. Оскільки виконавець у встановлений строк обєкт не передав, у судове засідання не зявився, доказів на підтвердження виконання ним умов договору, не надав, тому обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення пені. При визначенні розмірі неустойки суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до розяснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобовязань). За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи подані суду обґрунтування позовних вимог, значне перевищення строків передачі обєкту, неповідомлення інвестора про зміни строків передачі, дослідивши подані суду докази, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 100 000 грн.. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розяснень, що викладені в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13: грошові зобовязання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають насамперед договірні правовідносини. Статтею 625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. . Враховуючи викладене та те, що дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають не з грошового зобовязання, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних суд відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, що їх понесли. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, при подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved