Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

\~ Позовна заява [PERSON] надійшла до суду 06 серпня 2019 року. Справа була заведена та зареєстрована в КП-Д3 з присвоєнням єдиного унікального номеру, однак 06.08.2019 року автоматизований розподіл справи здійснити не вдалося, оскільки в Красноокнянському районному суді Одеської області, на час надходження справи до суду, відповідно до штатного розпису троє суддів, а фактично працювало двоє суддів з яких: у судді Бурдинюк О.С. закінчились повноваження, а суддя Чеботаренко О.Л. перебувала у відпустці у період з 05.08.2019 року\~ по 23.08.2019 року, включно. Тому повторний автоматизований розподіл справи проведено 27.08.2019 року та справу передано головуючому по справі судді Чеботаренко О.Л.\~ З 29 серпня 2019 року судом здійснювалися заходи щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача. 28 жовтня 2019 року, після надходження відповіді на запит суду, щодо місця проживання (перебування) відповідача, по справі відкрито провадження. Позовні вимоги позивач обгрунтувала тим, що рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 09.12.2016 року присуджено стягувати із відповідача на її користь на утримання їх спільного із відповідачем малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.06.2016 року. На час винесення вищезазначеного рішення відповідач офіційно не працював, тому розмір аліментів був встановлений у твердій грошовій сумі, однак на сьогоднішній день відповідач перебуває на військовій службі та офіційно отримує заробітну плату. Крім того, причинами які спонукали позивача звернутися до суду, стало те, що на даний час позивач не має можливості повністю забезпечити і задовольнити потреби їх спільного із відповідачем малолітнього сина [PERSON] одягом, продуктами харчування, засобами гігієни та не має змоги оплатити, у разі потреби, його лікування за ті кошти, що сплачує відповідач, оскільки на даний час вона не працює, а перебуває у декретній відпустці, так як на даний час у неї на утриманні, крім спільного із відповідачем\~ сина, перебуває іще один малолітній син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із вищевикладеним просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1500 грн. щомісячно на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи із дня пред`явлення позовної заяви. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с. 30/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність своєї неявки не повідомив з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення позовної заяви із додатками та повістки про виклик у судове засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, а саме на адресу В/Ч [NUMBER] на ім`я начальника частини для вручення [PERSON] , оскільки останній проходить військову службу у вищезазначеній військовій частині /а.с.26/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, справа розглянута у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 09 грудня 2016 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі\~ 1500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 червня 2016 року. /а.с.8-9/. Відповідно до ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.\~ Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. п. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Як вбачається із довідки, виданої військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України, утримання аліментів з відповідача на користь позивача з липня 2018 року стягнуті державним виконавцем із його заробітної плати /а.с. 11/ [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , його розмір заробітної плати з березня 2018 року по листопад 2019 року складає 223642,13 грн., тобто середньомісячна зарплата відповідача складає 10650 грн. /а.с.28/ Таким чином, матеріальний стан відповідача з моменту\~ ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів змінився, оскільки відповідач працевлаштувався. [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] та перебуває\~ на її утриманні /а.с. 10/ Хоча сімейний стан позивача з моменту\~ ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився, у зв`язку із народженням сина [PERSON] /а.с.7/, однак це жодним чином не впливає на прийняття рішення по справі, оскільки відповідно до законодавства саме батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей. Однак позивачем доведено, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів, раніше присуджених рішенням суду, оскільки на даний час відповідач працевлаштувався, при цьому, доказів того, що у відповідача\~ немає можливості сплачувати аліменти у спосіб та у розмірі, в якому просить стягувати позивач, відповідач, в порушення ст.81 ЦПК України, не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов позивача про зміну способу стягнення із твердої грошової суми на частку від заробітку відповідає чинному законодавству, не порушує прав інших осіб, та буде сприяти забезпеченню дотримання прав та інтересів дитини [PERSON] . Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 08.07.2017 року набрав чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017р. №2037-VIII, яким змінено мінімальний розмір аліментів на дитину. Так, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~ Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Таким чином, з урахуванням положень ст.182 СК України, суд вважає, що при обранні такого способу стягнення аліментів, як у частці від (заробітку) доходу, мінімально визначений розмір аліментів на одну дитину має становити визначену судом частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того,\~ при стягненні аліментів за іншою процесуальною процедурою (видачі судового наказу), відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином законодавець за аналогічними правовідносинами визначив 1/4 частину заробітку платника аліментів із розрахунку на одну дитину. З урахуванням встановлених обставин, враховуючи що законодавством передбачене\~ стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів в порядку наказного провадження, виходячи із аналогії закону, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, та те, що відповідачем до суду не подано доказів щодо неможливості сплати аліментів у спосіб та у розмірі, в якому просить стягувати позивач, з метою забезпечення дотримання прав та інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: approved