Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] щомісячно в сумі 1500 гривень до досягнення повноліття, стягнення додаткових витрат, пов'язаних з хворобою дочки у розмірі 200 грн. щомісячно, стягнення 2120 грн. 33 коп., понесених витрат на дитину, що викликані хворобою дитини та 2500 грн. витрачених на поїздку та перебування в лікарні №6 м. Києва. В позові вказано, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.11.2014 року, мають дочку [PERSON] - [INFO], яка відповідно до вказаного рішення залишилася проживати з позивачкою. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, незважаючи на те, що дочка з народження є дуже хворою і потребує постійних витрат на лікування і підтримання її здоров'я. Дитина в найближчий час потребує операції. Відповідач постійного місця роботи не має, але заробляє на тимчасових роботах. Позивачка працювала в Управлінні Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську, однак звільнилася, оскільки доньці необхідний особливий догляд. На даний час ніде не працює, а тому важко утримувати доньку без допомоги відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з мотивів викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав та дав пояснення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.11.2009 року, відповідач є батьком, а позивачка - матір'ю [PERSON] - [INFO]. Положеннями ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч.2 ст.182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.184 СК України і роз'яснень, викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 ,,Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та доводів про те, що відповідач не має постійного доходу, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на утримання дочки слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дочка сторін хворіє і потребує постійного лікування. Кожного місяця потребує для нагляду за щитовидною залозою здачі та збір крові на трийодтиронін, тироксин вільний, тиреотропний гормон, вартість якого становила станом на листопад місяць 2014 року 220 грн. Згідно довідки міської дитячої клінічної лікарні м. Івано-Франківськ дитина постійно отримує для щитовидної залози препарати, вартість яких складає 185 грн. на місяць. Витрати на щомісячну закупівлю ліків для дитини та збір аналізів складають 405 грн., половину цієї суми, а саме: 200 грн., позивачка просить стягувати з відповідача. З 28.03.2014 року по 04.04.2014 року дитина лікувалась у кардіологічному відділенні Івано-Франківської міської дитячої лікарні, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1137 - [PERSON]. З 15.04.2014 року по 25.04.2014 року дитина знаходилась на стаціонарному лікуванні та обстеженні в ендокринологічному відділенні в Івано-Франківській обласній дитячій клінічній лікарні, що підтверджується виписним епікризом. З 23.09.2013 року по 08.10.2013 року дитина була на лікуванні в Київській дитячій клінічній лікарні №6, що підтверджується витягом з медичної карти №2555 стаціонарного хворого. На поїздку до м. Києва, як вказує позивачка та не заперечив відповідач, було витрачено 5000 грн., половину із вказаної суми позивачка просить стягнути з відповідача, а саме 2500 грн. витрачених на поїздку та перебування в лікарні в м. Києві. Витрати, викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини складають, згідно розрахунку позивачки, 4240 грн. 67 коп., половину вказаної суми позивачка просить стягнути із відповідача - 2120 грн. 33 коп. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п.1 ст.3 в Конвенції ООН ,,Про права дитини" від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до зазначеного та

Outcome: approved