Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 27.04.2006 року [PERSON] уклала з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 1344. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений Договір іпотеки від 27.04.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк». За умовами вищевказаного іпотечного договору [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул. Робоча,37/47. Постановою відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження ВП 22084713 від 22.10.2010 року. Відповідно до договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року\~\~АКІБ «УкрСиббанк» свої права вимоги за кредитним договором відступило ТОВ «Кей-Колект». Вказаний арешт позбавляє позивача як іпотекодержателю задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна. З огляду на викладене просив зняти арешт з житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами 8 по вул.. Горіховій в с.Степанівка м.Херсона, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції в м. Херсоні від 28.07.2004 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.07.2018 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.04.2006 року [PERSON] уклала з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 1344. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений Договір іпотеки від 27.04.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк». За умовами вищевказаного іпотечного договору [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: ј частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул. Робоча,37/47. Постановою відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження ВП 22084713 від 22.10.2010 року. Вказане обтяження накладене в період права власності відповідача та перебування частини житлового будинку в іпотеці АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року\~\~АКІБ «УкрСиббанк» свої права вимоги за кредитним договором відступило ТОВ «Кей-Колект». Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору від 27.04.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» відступлено ТОВ «Кей-Колект» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За приписами ч. 5\~ст.3 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч. 6, ч. 7ст.3\~Закону України «Про іпотеку») . За положеннями ч. 1, ч. 3ст.33\~Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною3\~ст.33 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, установленому\~ст.37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, установленому\~ст.38 Закону України «Про іпотеку»\~. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Виходячи з системного тлумачення ст. ст.\~16,\~572,\~589 ЦК України, ст.ст.\~1,\~3,\~5 Закону України «Про іпотеку», ураховуючи роз'яснення, викладені у постанові пленуму Вищого спеціалізованого\~\~суду\~\~України\~\~з\~\~розгляду\~\~цивільних\~\~і\~\~кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно) (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №496/457/16-ц). Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~встановлено імперативний обов'язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~регулює диспозитивність судового процесу. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2\~ст. 13 ЦПК України\~збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідачем доводи позивача належними та допустимими доказами не спростовано. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя, належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, звільнивши майно з-під арешту. Відповідно до 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 378 грн. На підставі викладеного, \~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.\~1,\~3,\~37 Закону України «Про іпотеку», ст.\~391,\~509,\~525,\~1077 ЦК України,\~

Outcome: approved