Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з дійсним позовом і в його обґрунтування пояснила, що з 08.08.2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб зареєстровано у Вахрушевському виконкомі Краснолуцької міської ради Луганської області за актовим записом № 13. Від шлюбу дітей не мають. Позивачка просить розірвати шлюб з чоловіком, оскільки одруження виявилось невдалим, шлюбні відносини не підтримують тривалий час, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідач не погоджується розірвати шлюб у порядку, передбаченому ст.109 СК України. Позивачка вважає, що збереження шлюбу є неможливим, строк на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, набуте у шлюбі, "[PERSON]". Позивачка на адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомими суду обставинами, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Поважність причини неможливості явки до суду не вказав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2.ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що шлюбні відносини з чоловіком не підтримують тривалий час, проживають окремо та з 2012 року перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам з відповідачем, що є неприпустимим. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки позивачка має намір створити нову сім`ю. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, а позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved