Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Приватне акціонерне\~товариство «Страхова\~група «ТАС»,\~в інтересах\~якого діє\~адвокат Сечко\~Сергій Володимирович звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивує тим, що постановою Генічеського районного суду від 21 травня 2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що внаслідок ДТП, винним в якому визнано відповідача, автомобіль потерпілого у справі отримав механічні пошкодження. На момент ДТП між позивачем та відповідачем у справі був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ від 10 липня 2017 року № АК/6873940, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля ВАЗ 21154. На підставі викладеного, позивач в межах ліміту здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 11435 грн. 37 коп. З огляду на викладене, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 11435 грн. 37 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102 грн. В судовому засіданні представник позивача був відсутнім. Ним надано заяву, в якій просить розгляд справи провести за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту постанови Генічеського районного суду від 21 травня 2018 року (справа № 653/754/18) вбачається, що [PERSON] 08 березня 2018 року, близько 14 години 30 хв. в м. Генічеськ по вул. Махарадзе, 64 керував автомобілем ВАЗ 21154, д/н [NUMBER] під час руху не впорався з керуванням транспортним засобом, оскільки він був технічно несправний, а саме з несправною гальмівною системою, при цьому не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на а/м Rover 620SI д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та а/м Renault Trafic д/н [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою, що набрала законної сили 01 червня 2018 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до\~ст. 82 ч. 6 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] в порушенні водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, зокрема а/м Rover 620SI д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] встановлена та не підлягає доказуванню у даній справі. На момент дорожньо-транспортної пригоди між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та [PERSON] був укладений та діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 липня 2017 року за № АК/6873940. Предметом вказаного договору (полісу) було страхування майнових інтересів, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля ВАЗ 21154, д/н [NUMBER] . Строк дії Полісу з 13 липня 2017 по 12 липня 2018 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю визначена у 200 тисяч гривень; за шкоду, заподіяну майну визначена у 100 тисяч гривень. 12 березня 2018 року [PERSON] , який являється потерпілим у дорожьо-транспортній пригоді, як водії автомобіля Rover 620SI д/н [NUMBER] звернувся до АТ «СГ «ТАС» із повідомлення про настання страхової події. Відповідно до ремонтної калькуляції № 04794_32 від 02 квітня 2018 року, страхового акту № 13458Р/32/2018 від 16 травня 2018 року, розрахунку суми страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування, призначений потерпілому до виплати склав 11435 грн. 37 коп. Так, ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до умов Полісу № АК/6873940 в межах ліміту здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] , що була призначена йому до виплати, що підтверджується відповідним платіжним дорученням за № 77953 від 29 травня 2018 року. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною першою\~статті 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із частиною першою\~статті 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно з п. 22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи Відповідно до пп. «г» пп. 38.1.1. п. 38.1.\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~Правил дорожнього руху. Як роз`яснено в п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил\~статті 993 ЦК України. Відповідно до\~ст. 27 Закону України "Про страхування"\~та\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження виплати страхового відшкодування потерпілому від ДТП, у зв`язку з чим, набув право подати регресний позов до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який керував технічно не справним транспортним засобом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102 грн. покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved