Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» посилається на те, що 26 грудня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 218 згідно з яким банк зобов`язався надати грошові кошти в сумі 10000 евро під 12,5 % річних в порядку , на умовах та в строки визначені договором. Відповідно до п.1.2 кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26.12.2017 р. Згідно додаткової угоди № 1 до договору № 218 від 26.12.2007, змінено в частині видачі суми кредиту та збільшено видачу кредиту до 18 500 євро, також змінено проценту ставку за користування кредитом до 13.5 % . З метою забезпечення належного виконання зобов`язання було укладено іпотечний договір, предметом якого був об`єкт незавершеного будівництва із 37 % готовності та земельна ділянка площею 0,0600 га. Вказує, що відповідач [PERSON] систематично-порушувала умови, передбачені договором щодо своєчасності та повноти внесення коштів за користування кредитом. Крім того, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом позичальник відповідно до п. 5.2. договору зобов`язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,1% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, за позовом прокурора м. Коломиї в інтересах Державного ощадного банку України в особі ТВБВ 10008/0129 філії Івано-Франкіфького обласного управління АТ «Ощадбанк», 16 травня 2012 року рішенням Коломийського міськрайонного суду № 0909/1903/2012 присуджено стягнути 244 215,73 грн. за рахунок предмета іпотеки, а саме: об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки, які належали майновому поручителю [PERSON] . Відповідно до постанови ВП № 54872026 від 05.06.2019 року від реалізації іпотечного майна, на користь банку зараховано 160 039,69 грн., а виконавче провадження закінчено. Звертає увагу суду, що рішенням Коломийського міськрайонного суду № 0909/1903/2012 від 16 травня 2012 року Кредитний договір № 218 від 26 грудня 2007 року, укладений між позивачем ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] не розірвано, і відповідно до п. 8.1. Договору такий діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`янь за цим договором. Згідно договору поруки № 218-1 від 23.03.2009р. укладеного між відповідачем [PERSON] та позивачем ВАТ «Державний ощадний банк України», поручитель взяв на себе прямі зобов`язання відповідати перед кредитором солідарно по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, по кредитному договору № 218 від 26.12.2009 (п.1.1). Пунктом 3.1. Договору передбачено відповідальність поручителя по зобов`язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в повному обсязі, що і боржник. Крім того у пункті 3.2. визначено, що солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по кредитному договору не будуть виконані повністю. Надавши письмові пояснення позивач зазначив, що кредитор недоотримав 84 176,04 грн. для повного виконання зобов`язань позичальника згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 16.05.2012р. Погоджується з думкою відповідача [PERSON] щодо залишку недоотриманих коштів від реалізації іпотечного майна в сумі 84 176,04 грн. та вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» недоотриманої суми заборгованості за кредитним договором № 218 в сумі 85 650,43 грн., тобто 84 176 04, грн. - недостягнутої суми боргу за рішенням суду та 1474,39 грн. нарахованих 3% по всіх сумах простроченого основного боргу. Крім цього, просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 817,30 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в котрій підтримав вищезгадані усні і письмові пояснення, просив розглянути дану справу без його участі. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про застосування судом строку позовної давності зазначивши, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду з позовною заявою про стягнення з неї спірної заборгованості. Вказує, що судовим рішенням було стягнуто з неї як позичальника, та всіх поручителів суму простроченого кредиту та суму строкового кредиту, що позбавляє можливості кредитора повторно звертатися до суду з позовною заявою про стягнення строкового кредиту. Вважає, що позивач використав своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України та пені за порушення умов договору, звернувшись в 2012 році до суду з позовною заявою. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки З рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 травня 2012 року вбачається, що станом на 20.12.2011р., вона як позичальник, мала заборгованість в сумі 244 215,73 грн. яку кредитор вирішив стягнути в судовому порядку, тобто кредитором змінено строк виконання зобов`язань за кредитним договором, оскільки сума боргу була стягнута як за прострочений кредит, так і за строковий кредит. Судове рішення, за обраним кредитором способом захисту, ухвалено 16 травня 2012 року і вступило в законну силу. Таким чином, кредитор не пред`явив до неї, як до позичальника, вимоги про стягнення на його користь грошових коштів за рахунок належного їй майна та/або коштів, в зв`язку з чим пропустив строк позовної давності. Позивач, знаючи, що позичальник не виконує умов кредитного договору, пред`являє до всіх сторін - позичальника, фінансового поручителя та майнового поручителя позовну заяву за результатами розгляду якої кредитор мав повернути собі надані позичальнику кредитні кошти виключно через реалізацію предмета іпотеки, який належав майновому поручителю [PERSON] . Разом з тим, кредитор не скористався своїм правом пред`явити до позичальника вимогу про необхідність повернення кредитних коштів, що свідчить, що кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимог до позичальника. Тобто, якщо кредитор визначив суму заборгованості станом на 16 серпня 2011 року і не звернувся з позовною заявою до неї до 16 серпня 2014 року, то цим підтверджується пропуск ним строку позовної давності. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, зазначивши, що позовна заява підлягає до часткового задоволення, мотивуючи тим, що вона уклала з позивачем ПАТ « Державний ощадний банк» договір поруки за умовами якого взяла на себе зобов`язання перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та додатковими угодами до нього. Рішенням суду від 16.05.2012 р. стягнуто з позичальника та поручителів суму простроченого кредиту та суму строкового кредиту, що позбавляє можливості кредитора повторно звертатися до суду з позовною заявою про стягнення строкового кредиту. Вказує, що позивач використав своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України та пені, звернувшись у 2012 р. до суду з позовною заявою. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом , а також неустойки. Крім того, вказує, що предмет іпотеки було реалізовано за ціною 160 039,69 грн. в зв`язку з чим кредитор має право на стягнення з боржників виключно різниці між вже стягнутою сумою за судовим рішенням і сумою від реалізації предмета іпотеки, яка становить 84 176,04 грн. (244 251,73-160039,69) Однак, щодо стягнення відповідної суми боргу з неї, як поручителя , то не погоджується , вважаючи, що позивач пропустив строк позовної давності для пред`явлення до неї позовних вимог про стягнення суми боргу. З рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 травня 2012 року вбачається, що станом на 20.12.2011р., позичальник мав заборгованість в сумі 244 215,73 грн. яку кредитор вирішив стягнути в судовому порядку, тобто кредитором змінено строк виконання зобов`язань за кредитним договором, оскільки сума боргу була стягнута як за прострочений кредит, так і за строковий кредит. Судове рішення, за обраним кредитором способом захисту, ухвалено 16 травня 2012 року і вступило в законну силу. Таким чином, кредитор не пред`явив до неї, як до поручителя вимоги про стягнення на його користь грошових коштів за рахунок належного їй майна оскільки стягнення коштів на користь кредитора мало відбутися виключно через реалізацію предмета іпотеки , що мало місце в 2019 р. Вказує, що кредитор не скористався своїм правом пред`явити до поручителів вимогу про необхідність повернення за позичальника кредитних коштів , що свідчить, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимог не лише до поручителя , але і до позичальника. Представник Чеботар В. в попередніх засіданнях підтримав подані відповідачами відзив на позов та заяву про застосування строку позовної давності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] ,та представник відповідача [PERSON] адвокат Чеботар В. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини дійшов таких висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилами ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів позивальник не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу приписів ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між позивачем ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № 218, згідно з яким банк зобов`язувався надати грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) Євро, під 12,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором.(а.с.5-8) Банк видавши кредит, повністю виконав всі зобов`язання згідно укладеного договору. Відповідно до п.1.2. кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 грудня 2017 року на поточні потреби Згідно Додаткової Угоди № 1 до договору № 218 від 26 грудня 2007 року пункт 1.1. кредитного договору № 218 від 26 грудня 2007 року змінено в частині видачі суми кредиту та збільшено видачу кредиту до 18 500 Євро, а також змінено процентну ставку за користування кредитом до 13,5% річних. (а.с.9) З метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з вказаного кредитного договору 28.12.2007р. між позивачем ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Іпотечний Договір, предметом якого був об`єкт незавершеного будівництва із 37% готовності та земельна ділянка площею 0,0600 га., що встановлено рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.05.2012 р. (а.с.14-15) Встановлено, що відповідач [PERSON] систематично порушувала умови, передбачені договором щодо своєчасності та повноти внесення коштів за користування кредитом. Крім того, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом позичальник відповідно до п. 5.2. кредитного договору зобов`язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,1% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником вонаж відповідач [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, за позовом прокурора м. Коломиї в інтересах Державного ощадного банку України в особі ТВБВ 10008/0129 філії Івано-Франківського обласного управління 16 травня 2012 року ухвалено рішення Коломийським міськрайонним судом по справі № 0909/1903/2012, котрим стягнуто 244 215,73 грн. за рахунок предмета іпотеки, а саме: об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки, які належали майновому поручителю [PERSON] .(а.с.14-15) Відповідно до Постанови ВП № 54872026 від 05.06.2019 року від реалізації іпотечного майна, на користь банку зараховано 160 030,69 грн., а виконавче провадження закінчено.(а.с. 136). Згідно договору поруки № 218-1 від 23.03.2009р. укладеним між відповідачем [PERSON] та позивачем ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , поручитель взяв на себе прямі зобов`язання відповідати перед кредитором солідарно по зобов`язаннях боржника в повному обсязі по кредитному договору №; 218 від 26.12.2009 р. (п.1.1)(а.с.11-12) Пунктом 3.1. Договору передбачено відповідальність поручителя по зобов`язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Пункт 3.2.: солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по кредитному договору не будуть виконані повністю. Проте, незважаючи на наявність рішення суду про стягнення заборгованості, кредитор недоотримав , що погоджено сторонами - 84 176,04 грн. недостягнутої суми боргу за рішенням суду та 1474,39 грн. нарахованих 3% по всіх сумах простроченого основного боргу. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Правова позиція Верховного Суду України у постанові від 25 травня 2016 року справа №6-157цс16. Отже, наявність рішення Коломийського міськрайонного суду від 16.05.2012 року (справа №0909/1903/2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наслідками якого частково погашено заборгованість за договором, позивач не позбавлений права стягнення з боржника процентів за користування коштами у розмірі встановленому договором. Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Щодо пропущення строку позовної давності для пред`явлення позовних вимог до відповідачів, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, за змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це, особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Відповідно до п.1.2. кредитного договору № 218 від 26.12.2007 р. кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 грудня 2017 року на поточні потреби. Зверненням до позичальника з позовом у справі № 0909/1903/2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позивач перервав перебіг позовної давності за вимогами до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно п. 3.2 договору поруки № 218-1 від 23.03.2009 р. солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір , поки зобов`язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Пунктом 4.2 порука припиняється , якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання виконання зобов`язання за кредитним договором № 218 від 26.12.2007 р. не пред`явить вимоги до поручителя Як зазначено вище, прокурор м. Коломиї звернувся в інтересах Державного Ощадного банку України з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про розірвання кредитного договору № 218 від 26.12.2007 та стягнення боргу, та рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16 травня 2012 року по справі № 0909/1903/2012 стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] на користь територіально-відокремленого безбалансового відділення №10008/0129 філії - Івано-Франківського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», борг за кредитним договором в сумі 244 215 грн. 73 коп. за рахунок предмета іпотеки, передбаченого іпотечним договором від 28.12.2007 року, а саме: об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки, (а.с.14-15) Суд звертає увагу, що даним рішенням кредитний договір не розірвано, а відповідно до п. 8.1 договору дії до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому договору. Даним рішенням стягнуто солідарно з відповідачів борг за спірним кредитним договором. Відповідно до ст..543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 березня 2017 р. у справі N 6-224цс14). Відповідно до розпорядження № 54872026 державного виконавця та платіжного доручення № 2017 від 16.05.2019 грошові кошти що надійшли - 03.05.2019 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 0909/1903/2012, виданого 16.05.2012 в сумі 163 030,69 грн. перераховані на користь ТВБВ № 10008/0129 м. Коломиї філії Івано-Франківського облуправління АТ Ощадбанк (а.с.133,134). Позивач звернувся до суду 15.07.2019 р. про стягнення недоотриманої суми заборгованості за кредитним договором, отже з урахуванням перебігу позовної давності, суд вважає, що позивачем строк позовної давності не пропущено. Враховуючи вищенаведе позов підлягає до задоволення та стягнення в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість по кредитному договору №218 від 26.12.2007 року в сумі 85 650 грн. 43 коп. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі по 3 908,65 грн На підставі наведеного та ст. ст. 207, 542-543, 549, 551, 553-559,625, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України ,

Outcome: approved