Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та доводів відповідача. 23.07.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), щомісяця, починаючи з 23.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилався на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбних відносинах з 30.09.1994 року по 16.09.2016 р. Від спільного подружнього життя мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Зазначила, що відповідач є здоровою та працездатною особою, однак у добровільному порядку аліментів на утримання не надає. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харків Сенаторова В.М. від 05 вересня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін по справі. 11.11.2019 року на адресу суду надійшли письмовий відзив на позов, в якому відповідач зазначив, він на працює за трудовим договором - підряду з 25.102019 року, отримує заробітну плату у розмірі 3800 грн. Заперечував проти того, що зі слів позивача він не приймав участі у вихованні та утриманні їх спільних дітей. Також зазначив, що після розлучення залишив усе рухоме майно позивачу (побутову техніку, майно, меблі), остання також отримала грошові кошти від продажу автомобіля та продовжує мешкати в чотирьохкімнатній квартирі, в якій було зроблено ремонт за їх спільні кошти. За усною домовленістю він надає у добровільному порядку матеріальну допомогу їх старшій доньці, яка навчається на контрактній основі в Університеті, а саме сплачував за півроку її навчання протягом 2016-2019 років. Також наголосив, що надає щомісячно кошти молодшій доньці, яка навчається в ліцеї. Наголосив, що на його утриманні є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] та дружина ,яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також мати пенсіонерка, яка отримує дохід, який є меншим встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Звертав увагу суду, що позивач матеріально забезпечена, працює у м. Києві, де винаймає квартиру, надає в оренду квартиру у м. Харкові, щорічно відвідує курорти. Просив суд не задовольняти позов у повному обсязі. У зв`язку із звільненням [PERSON] з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи, зазначена справа передана в провадження судді Ніколаєнко І.В. 17 квітня 2020 року на підставі звільнення з посади судді [PERSON] за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи, зазначена справа передана в провадження судді Якуші Н.В. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у своїй заяві просила суд задовольнити свої позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), щомісяця. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав власні пояснення, вказав, що продовжує добровільно надавати матеріальну допомогу доньці, проте враховуючи те, що на теперішній час він не працює та не може влаштуватися на роботу через брак замовлень, то цей розмір є незначним. Позовні вимоги визнав. Встановлені судом обставини. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане повторно серії [NUMBER] від 02.12.2005 року). Згідно зазначеного свідоцтва про народження, позивачка зазначена матір`ю дитини, відповідач - батьком. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Норми права, що підлягають застосуванню. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Позиція суду та висновки суду за результатами розгляду справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна. Отже, суд, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а відсутність також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, прийшов до висновку про існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, у період з 25.10.2019 року по 25.11.2019 року працював на підставі договору підряду від 25.10.2019 року, за виконану роботу мав отримати 3800 грн., має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.32). Відповідно до положень ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом вбачається, що викладаючи свої заперечення на позов, відповідач не довів суду належними доказами, що щомісячний дохід, який він отримує, дорівнює тій сумі, яка визначена у договорі підряду від 25.10.2019 року, оскільки по перше строк дії договору був передбачений з 25.10.2019 року по 25.11.2019 року, по друге, вказаний договір не є належним доказом сукупного доходу відповідача, в розумінні положень ст.. 77 ЦПК України, оскільки не містить у собі офіційних відомостей щодо нарахованих йому коштів, як наприклад, довідка з податкової, тощо. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, що на його утриманні знаходиться дружина та мати, оскільки довідок про перебування дружини у декретній відпусті, а також розмір пенсії матері, до відзиву долучено не було. Щодо здійснення ним добровільної матеріальної допомоги власним дітям, то суд зазначає, що відповідно до норм Конституції та Сімейного кодексу України, це є його батьківським обов`язком. Питання розподілу майна між подружжям не є предметом розгляду цієї справи. Підстав, для застосування положень ст.. 190 СК України, у суду відсутні, оскільки нотаріально посвідченого договору матеріали справи у собі не містять. Судом встановлено, що відповідач незважаючи на викладені у відзиву обставини, у судовому засіданні позов визнав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, суд погоджується із вимогами позивача та задовольняє їх у повному обсязі, визначивши розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісяця, починаючи з 23.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд приймає до уваги та враховує, проте на розмір, з яким позивач звернулась до суду, ця обставина не впливає, оскільки він за своїм розміром є розумним та необхідним для забезпечення утримання дитини на належному рівні. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Крім того, суд звертає увагу, що особливістю даної категорії справи є те, що, враховуючи необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, саме платник аліментів зобов`язаний довести перед судом наявність обставин, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved