Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, свої вимоги мотивувавши тим, що 24 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким Позивач передав у власність Відповідачу грошову суму в розмірі 7 000 ( сім тисяч ) доларів США, а Відповідач зобов'язався повернути Позивачу таку ж суму грошових коштів в строк до 24 вересня 2014 року Договір позики було укладено у письмовій формі у вигляді розписки, яку було видано Відповідачем Позивачу 24 червня 2014 року, яка засвідчує передання грошової суми в розмірі 7 000 ( сім тисяч ) доларів США та зобов'язання повернути її у визначений строк ( впродовж трьох місяців з дня укладення договору позики ). Проте після спливу строку повернення Позивачу одержаних за Договором грошових коштів ( 24 вересня 2014 року ) Відповідачем не було вчинено жодних дій стосовно їх повернення. На неодноразові вимоги Позивача про необхідність негайного виконання взятих на себе зобов'язань за укладеним Договором, Відповідач запевняв, що поверне грошові кошти найближчим часом та просив Позивача зачекати. Згодом Відповідач вимоги Позивача почав повністю ігнорувати, тому на момент подачі даного позову грошова сума у розмірі 7 000 ( сім тисяч ) доларів США не повернута. Жодних додаткових домовленостей про розстрочення та / або відстрочення виконання Відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором між Позивачем та Відповідачем укладено не було. Позивач вважає, що вказаними діями з боку Відповідача було грубо порушено права Позивача як учасника зобов'язальних правовідносин, а тому просить з [PERSON], суму боргу за договором позики в розмірі 161 000 грн. 00 коп., штрафні санкції за договором позики в розмірі 4433 грн. 01 коп. та судовий збір . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю ( а.с. 24 ) [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, по дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином., про що свідчать поштові повідомлення які повернулися на адресу суду, без вручення, з зазначенням причини повернення за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно відомостей Відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві , [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] Зі змісту ст. 74 ЦПК України, слідує, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до п. 99 « Правил надання послуг поштового зв'язку » , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою « Судова повістка », рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом ( свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо ), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Суд враховуючи згоду позивача, ухвалює провести заочний розгляд справи, відповідно до норм ст. ст. 224 - 233 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 24 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким Позивач передав у власність Відповідачу грошову суму в розмірі 7 000 ( сім тисяч ) доларів США, а Відповідач зобов'язався повернути Позивачу таку ж суму грошових коштів в строк до 24 вересня 2014 року. Договір позики було укладено у письмовій формі у вигляді розписки, яку було видано Відповідачем Позивачу 24 червня 2014 року, яка засвідчує передання грошової суми в розмірі 7 000 ( сім тисяч ) доларів США та зобов'язання повернути її у визначений строк ( впродовж трьох місяців з дня укладення договору позики ). Проте після спливу строку повернення Позивачу одержаних за Договором грошових коштів ( 24 вересня 2014 року ) Відповідачем не було вчинено жодних дій стосовно їх повернення. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт укладення Договору, факт одержання Відповідачем від Позивача грошової суми підтверджується розпискою Відповідача від 24 червня 2014 р. Зазначені обставини цілком узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № б-бЗцсІЗ: Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім право чином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з виданої розписки, Відповідач зобов'язувався повернути одержані за Договором грошові кошти в строк до 24 вересня 2014 р. На день подання позову міжбанківський курс гривні щодо долару США становить 23 грн./дол. США (за відомостями оптимального курсу долару, взято з сайту http://fmance.i.ua/), на підставі чого сума основного боргу складає 161 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 1 654 гривні 34 копійок. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 6, 15, 16, 533, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України і

Outcome: approved