Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить суд стягувати з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття, а також аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 10 листопада 2017 року, а після народження дитини - до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову покликається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу в них народились діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вони з відповідачем проживають окремо, оскільки відповідач відноситься до неї з неповагою , постійно її ображає, не дивлячись на вагітність. Їхня сім"я фактично розпалась. З часу залишення сім"ї відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на її утримання, хоча має таку можливість, оскільки він є фізично здоровий та працездатний. Оскільки вона вагітна, то це потребує значних додаткових матеріальних затрат на забезпечення належних умов для збереження здоров'я та народження здорової дитини. Відповідач, натомість матеріальної допомоги на утримання дружини у добровільному порядку не надає, що ставить її у скрутне становище. Діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні, відповідач ж в свою чергу не виконує покладений на нього обов'язок батька, матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Діти кожного дня потребують якісного харчування, одягу, іграшок. Позивачка та її представник - адвокат Попів -Кішко Р.Й. позовні вимоги підтримали, позов просили задоволити пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач позов визнав частково з підстав, викладених у письмовому заперечені на позов. Зокрема, пояснив, що не буде мати можливість сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі. Погоджується на сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно, а на утримання сина в розмірі 950 грн. щомісячно, на утримання дружини в розмірі 400 грн., оскільки він не має постійного джерела доходу. Дійсно, у нього на подвір'ї є кіоск, однак він належить його родичу. Він періодично виїзджав на заробітки, однак чи буде це робити в подальшому незнає. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного: Встановлено, що у шлюбі [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 28.05.2009 року, народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Разом з тим, [PERSON] перебуває на 17 тижні вагітності (довідка Дрогобицької районної лікарні №5 від 28.11.2017 року ). Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122,125 цього Кодексу. Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Обов'язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України - розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Разом з тим, розмір аліментів у твердій сумі визначається судом відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також; за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обов'язок по утриманню дитини до повноліття покладений на обох батьків. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, а також своє утримання у зв'язку з вагітністю, тому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, виховує дітей, вагітна і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку, спроможний платити аліменти, офіційно не працевлаштований). Також, суд бере до уваги покази свідка [PERSON], яка пояснила, що є сільським головою с.Ролів. Їй відомо, що [PERSON] має свій торговий кіоск у селі, але такий записаний на вуйка. В такому кіоску торгувала позивачка [PERSON], це був свого роду сімейний бізнес родича. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач не має офіційних стабільних доходів, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, вимоги розумності та справедливості, а також зміст ст.ст. 181-183 СК України, суд визначає аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення ними повноліття, а також по 500 грн., щомісячно на утримання дружини під час вагітності та після народження дитини і до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, що на думку суду, на даний час буде відповідати їх інтересам, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дітей та дружини) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум, визначений державою. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved