Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їхньої спільної з відповідачем неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], в розмірі ? частки від його сукупного доходу, але не менше 30% встановленого законодавством України прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до повноліття дочки. Свої вимоги позивачка обгрунтувала тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює офіційно в ТОВ «Сафарі Плюс», а відтак отримує регулярний дохід. Інших дітей та аліментних зобов'язань перед іншими особами відповідач не має, є фінансово спроможним, проте витрачає отриманий ним прибуток на власні потреби, тому позивачка звернулась до суду із позовом про присудження аліментів із відповідача в примусовому порядку. Спільна дочка проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. В судове засідання позивачка не з'явилась, в своїй заяві, що направила в адресу суду вказала, що позов підтримує в обсязі заявлених нею вимог, просила його задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, в заяві, що направив до суду вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі не заперечує щодо їх задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами, що передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами дійшов до наступного висновку. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що у шлюбі, який був укладений між сторонами, народилася дочка - [PERSON], [INFO], батьком якої, згідно свідоцтва про народження дитини, є відповідач (свідоцтво про народження серії [NUMBER], а.с.4). На даний час між подружжям склались напружені відносини, оскільки вони перебувають на стадії розірвання шлюбу, про що свідчить поданий до суду позов відповідного змісту. Також із зібраних у справі доказів судом з'ясовано, що відповідач працює на ТОВ «Сафарі Плюс» і його дохід з листопада 2013р. по квітень 2014р. становив 8608,68 грн. (довідка №3 від 05 травня 2014р. видана директором ТОВ "Сафарі Плюс"). Сторонами спору було визнано ту обставину, що їх спільна дитина проживає біля матері, а також те що матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дочки відповідач не надає, а відтак у розумінні правил ст.61 ЦПК України такі обставини доказуванню не підлягає. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, а також те, що середньомісячний дохід відповідача становить 1 450 грн. на місяць та приходить до висновку, що [PERSON] спроможний виплачувати аліменти на утримання дитини у частці від його заробітку (доходу), що становить 1/4, але не менше 30 % встановленого законодавцем прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, який був запропонований позивачем та на який погодився відповідач. Крім того, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до положень ст.367 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір , від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 80, 180, 181,182, 183 СК України,

Outcome: approved