Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у червні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що у лютому 2021 року [PERSON] дізналася про те, що за виконавчим написом від 20.01.2021 № 1736, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем з позивача як з боржника стягується на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість в розмірі 51385,51 грн. За виконавчим провадженням № 64582642 державним виконавцем Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Конєвим Олександром Миколайовичем було звернуто стягнення заборгованості на заробітну плату позивача, яку вона отримує у відділі освіти Тростянецької міської ради. Фактично із заробітної плати позивача протиправно та безпідставно вже стягнуто кошти у сумі 2349,16 грн. Представник позивача, вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а стягнуті з позивача кошти підлягають поверненню як безпідставно набуті. Між позивачем та відповідачем 06 травня 2019 року було укладено Договір кредиту та страхування № Z62.21789.005227661. Підстави стягнення заборгованості саме у сумі 51385,51 грн. [PERSON] не відомі, оскільки позивачка своєчасно виконувала свої кредитні зобов`язання згідно договору кредиту та страхування укладеного із АТ «Ідея Банк» до грудня 2020 року. В той же час, відповідачем на адресу позивача жодних повідомлень з розрахунками заборгованості, у тому числі з урахуванням сум коштів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості, не надходило. Заборгованість у сумі 51385,51 грн. є оспорюваною, оскільки позивачка її не визнає, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивача попередньо не повідомляли, вимог про порядок погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивача не надходило, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а відтак у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Представник позивача Сумцов Є.С. посилався на те, що чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, який з позивачем не укладався. Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався, а отже, на думку представника позивачки це є безумовною підставою для визнання судом оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, ураховуючи, що отримання відповідачем 2349,16 грн. відбулось внаслідок примусового стягнення з [PERSON] боргу на підставі виконавчого напису, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, указана сума відповідно до вимог статті 1212 ЦК України вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню. Посилаючись на указані обставини, представник [PERSON] - Сумцов Є.С. просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчинений 20.01.2021 та зареєстрований у реєстрі за №1736, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість у розмірі 51285,51 грн., таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчиненого 20.01.2021 та зареєстрованим у реєстрі за №1736, грошові кошти в сумі 2349,16 грн. Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача Акціонерного товариства ««Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, надіслав відзив за змістом якого заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач в обґрунтування відзиву посилався на те, що 06.05.2019 [PERSON] та Акціонерне товариство «Ідея Банк» уклали Договір №Z62.21789.005227661, за змістом якого позивачка отримала кредит у розмірі 48532,00 грн. на строк 12 місяців з змінюваною процентною ставкою 15 %. Крім того, [PERSON] доручила відповідно до пункту 1.7 указаного Договору оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6330,26 грн. згідно з умовами Договору добровільного страхування життя. Станом на 07.12.2020 у позивачки виникла заборгованість в сумі 49485,51 грн., а тому відповідачем була надіслана вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань, за змістом якої АТ «Ідея Банк» просила протягом 30 днів виконати зобов`язання за кредитним договором. , у протилежному випадку Банк буде змушений здійснити стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису або в інший спосіб. У зв`язку з невиконанням позивачкою вимог АТ «Ідея Банк» відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення 49485,51 грн. боргу. Посилаючись на правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 355/1214/16-ц, відповідач вважав, що спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, оскільки указана постанова за версією відповідача залишається чинною до цього часу. З огляду на викладене, АТ «Ідея Банк» вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з додержанням вимог чинного законодавства, а стягнута заборгованість є безспірною. Доводи позивачки в обґрунтування заперечень наявності заборгованості перед відповідачем саме у розмірі, зазначеному у виконавчому написі, на думку відповідача ґрунтуються на її припущеннях і не доведені всупереч принципу змагальності належними доказами. Детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором №Z62.21789.005227661 від 06.05.2019 року станом на 07.12.2020 було надано нотаріусу разом з договором, випискою по рахунку [PERSON] , довідкою про ненадходження платежів та списком згрупованих відправлень, на підтвердження направлення позивачці документів, визначених пунктом 4-5 Переліку. Наданий відповідачем приватному нотаріусу розрахунок детально відображав структуру боргу, розрахунок нарахувань за кожен період з урахуванням здійснених позивачкою оплат. Непогодження позивачки з документами відповідача щодо розміру боргу не вказує на спірність заборгованості. Крім того, заперечуючи проти стягнення грошових коштів в сумі 2349,16 грн. відповідно до вимог статті 1212 ЦК України як безпідставно набутих відповідач посилався на те, що спірні правовідносини між сторонами мають характер договірних, виникли на підставі кредитного договору, тому грошові кошти, які були утримані із заробітної плати [PERSON] і перераховані в рахунок погашення заборгованості за таким договором, позивачка не довела відсутності заборгованості, тому підстави для застосування положень статті 1212 ЦК України і стягнення цих коштів з відповідача немає. Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. подав письмові пояснення, за змістом яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що АТ «Ідея Банк» були надані всі необхідні документи для вчинення ним виконавчого напису , які в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність заборгованості. Приватний нотаріус Остапенко Є.М. також посилався на те, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» є чинною, а судовий процес у справі №826/20084/14 триває. Державний виконавець Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Конєв О.М. письмових пояснень не надіслав. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 04.06.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 04.06.2021 за заявою представника позивача судом вжито заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Приватним нотаріусом Остапенко Є.М. 30.06.2021 надано письмові пояснення. Відповідачем 06.07.2021 надано відзив на позовну заяву та письмові докази. Ухвалою суду від 07.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представником позивачки 19.07.2021 року була надана до суду відповідь на відзив відповідача, а 03.08.2021 заява про розподіл судових витрат з відповідними додатками. Після оголошення судом скороченого рішення у цій справі о 16 год. 09 хв. 03.08.2021 було зареєстровано в канцелярії суду заперечення АТ «Ідея Банк», які, ураховуючи їй надходження, після оголошення рішення не враховувались судом при вирішенні позову. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 06.05.2019 [PERSON] та Акціонерне товариство «Ідея Банк» уклали Договір кредиту та страхування №Z62.21789.005227661, за змістом якого позивачка отримала кредит у розмірі 48532,00 грн. із процентною ставкою 15 %, дата повернення кредиту 06.05.2021 року (а.с.10). Факт укладення такого договору сторони не оспорюють. Відповідно до пункту 2 Договору нанесення власноручного підпису страхувальник акцептує оферту Страхова компанія «ПЗУ Україна» та укладає Договір добровільного страхування життя зі сплатою одноразового страхового платежу 6330,26 грн., який за умовами Договору позивачка доручила Банку оплатити за рахунок кредиту шляхом переказу Страховій компанії «ПЗУ Україна» через транзитний рахунок АТ «Ідея Банк». Сторони дійшли згоди, що у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною Договору, зрозуміло та доступно викладено детальний опис складових загальної вартості кредиту, сплати відсотків за його користуванням, , графік платежів з повернення кредиту, процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором (пункт 4 Договору). Відповідно до пункту 5 Паспорту споживчого кредитування, який підписано [PERSON] , та який є додатком до Договору кредиту та страхування №Z62.21789.005227661 від 06.05.2019 року (а.с.10 зворотній бік) починаючи з 06.06.2019 по 06.05.2021 року позивачка повинна була повертати відповідачу щомісяця шляхом сплати 3377,92 грн. шляхом внесення їх відповідно до пункту 1.6 Договору через рахунок [NUMBER] , відкритого у Банку. Позивачці 10.12.2020 відповідачем цінним листом з описом вкладення була надіслана вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань, за змістом якої відповідач посилався на те, що станом на 07.12.2020 утворилась заборгованість в сумі 49485,51 грн., яку необхідно сплатити протягом 30 днів з дня направлення кредитором вимоги (а.с.56-60). З моменту надсилання [PERSON] указаної вимоги на рахунок АТ «Ідея Банк» оплат, спрямованих на повне виконання зобов`язань за Договором кредиту та страхування №Z62.21789.005227661 від 06.05.2019 року не надходило (а.с.56). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 20.01.2021 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі № 1736, за яким нотаріусом звернено стягнення із [PERSON] , як боржника за Кредитним договором за №Z62.21789.005227661 від 06.05.2019 року, строк платежу за яким настав 06.04.2020 року (а.с.50). Спірний виконавчий напис був виданий стягувачу Акціонерне товариство «Ідея Банк» про стягнення з позивачки за період з 07.05.2020 по 07.12.2020 борг в сумі 16197,43 грн. (строковий основний борг), 19046,34 грн. (прострочений основний борг), 3914,45 грн. (прострочені проценти), 443,78 грн. (строкові проценти), 1310,37 грн. (строкова плата за обслуговування кредиту), 8298,97 грн. (прострочена плата за обслуговування кредиту), 274,17 грн. пені, 1900 грн. як плата за вчинення виконавчого напису. На підставі оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі № 1736 від 20.01.2021 року постановою державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Конєвим О.М. від 02.03.2021 було звернено стягнення на доходи [PERSON] , які вона отримує у відділі освіти Тростянецької міської ради (а.с.7-8). Відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплат Відділу освіти Тростянецької міської ради із заробітної плати позивачки за квітень та травень 2021 року утримано 2439,16 грн. в рахунок стягнення боргу на користь АТ «Ідея Банк» (а.с.9) Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права I. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Крім того, постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №826/20084/14 відмовлено в задоволенні касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» та залишено без змін ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Отже, посилання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., що судовий процес у справі №826/20084/14 ще триває є помилковим. Відтак на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 не містив уже пункт 2 «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями», яким керувався приватний нотаріус Остапенко Є.М. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису стягувач - АТ «Ідея Банк» мав надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку. Договір кредиту та страхування №Z62.21789.005227661 від 06.05.2019 року, укладений сторонами цієї справи, не є нотаріально посвідченим договором, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Суд погоджується з доводами представника позивачки Сумцова Є.С. , які викладено у відповіді на відзив про те, що посилання відповідача на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.01.2020 року у справі № 355/1214/16-ц є помилковим, оскільки оспорюваний у зазначеній справі виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 05 серпня 2016 року, тобто до ухвалення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки оспорюваний у цій справі виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 20.01.2021, тобто після визнання постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», то висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.01.2020 року у справі № 355/1214/16-ц не підлягає застосуванню у цій справі. Таким чином, оскільки наданий відповідачем приватному нотаріусу Остапенко Є.М. Договір кредиту та страхування №Z62.21789.005227661 від 06.05.2019 року не посвідчений нотаріально, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Поряд з цим позивачка не погоджується з розміром заборгованості, яка указана у спірному виконавчому написі. Відповідно до укладеного сторонами справи Договору кредиту та страхування №Z62.21789.005227661 від 06.05.2019 та додатку № 1 кінцевий строк повернення кредиту та інших платежів, визначених договором настав 06.05.2021 року. Надіславши 10.12.2020 вимогу позивачці про усунення порушення кредитних зобов`язань, відповідач вимагав сплати позивачкою заборгованості в сумі 49485,51 грн., яка утворилась станом на 07.12.2020 року, і складається з 19046,34 грн. (прострочений основний борг), 3914,45 грн. (прострочені проценти), 443,78 грн. (строкові проценти), 1310,37 грн. (строкова плата за обслуговування кредиту), 8298,97 грн. (прострочена плата за обслуговування кредиту), 274,17 грн. пені. Дослідивши надані відповідачем до відзиву докази суд дійшов висновку, що розмір кредитних зобов`язань за тілом кредиту, відсотками та платою за обслуговування кредиту обґрунтована належними розрахунками та випискою з рахунку позивачки за період з 06.05.2019 по 18.01.2021, відповідно до яких [PERSON] порушила графік, визначений пунктом 5 Паспорту споживчого кредитування, який підписано [PERSON] , та який є додатком до Договору кредиту та страхування №Z62.21789.005227661 від 06.05.2019 року, останній платіж на погашення своїх зобов`язань внесла 28.02.2020 року (а.с.61-65). Позивачка будь-які докази відповідно до покладеного на неї статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язку доказування, на спростування доводів відповідача суду не надала, голослівно заперечуючи розмір заборгованості, не надавши докази на підтвердження своєчасної оплати у повному обсязі відповідно до графіку сум взятих на себе кредитних зобов`язань. Позивачкою не спростовано розмір нарахованих відповідачем відсотків та сум плат за обслуговування кредиту. Водночас суд, ураховуючи умови Договору кредиту та страхування №Z62.21789.005227661 від 06.05.2019 року та структуру платежів, які передбачено графіком, що передбачений Додатком № 1, дійшов висновку, що укладений сторонами Договір, який складається з підписаного позивачкою Договору (а.с.10) не передбачає зобов`язань [PERSON] зі сплати пені та її розміру, тому заборгованість зі сплати 274,17 грн. пені, яка включена приватним нотаріусом Остапенко Є.М. до оспорюваного виконавчого напису не є безспірною, що також є підставою для визнання виконавчого напису 20.01.2021 № 1736 таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позов адвоката Сумцова Є.С. в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. ІІ. Вирішуючи похідну позовну вимогу про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, суд виходить таких мотивів. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Як установлено судом із заробітної плати [PERSON] були стягнуті 2349,16 грн. на підставі постанови державного виконавця Конєва О.М. від 02.03.2021, у виконавчому провадженні № 64582642 з примусового виконання спірного виконавчого напису № 1736 від 20.01.2021. Виконавче провадження №64582642 було відкрито за заявою відповідача з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 20.01.2021 зареєстрованого у реєстрі за №1736, який підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Отже, правові підстави набуття відповідачем 2349,16 грн. на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. За таких обставин, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 2349,16 грн. безпідставно набутих коштів стягнутих за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., вчиненого 20.01.2021 за №1736. Відтак позов представника позивачки Сумцова Є.С. є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу(стаття 133 ЦПК України). Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 1816 грн. 00 коп. за подання позову та в сумі 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав договір про надання правничої допомоги від 21.05.2021 року (послуги оплачуються з розрахунку 500 грн. за 1 годину, загальна сума гонорару за виконання доручення у справі про визнання виконавчого напису № 1736 складає 6000 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 03.08.2021, квитанцію від 02.08.2021 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 6000 грн. В Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 03.08.2021 представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, які узгоджуються з матеріалами справи (узгодження правової позиції з клієнтом, аналіз законодавства та практики, підготовка позовної заяви - 2500 грн. з розрахунку 5 год. витраченого часу; підготовка заяви про забезпечення позову 500 грн. з розрахунку витраченого часу 1 год.; підготовка відповіді на відзив з аналізом відповідних постанов ВС, на які посилається відповідач у відзиві - 1500 грн. з розрахунку 3 години витраченого часу; представництво інтересів клієнта в судових засіданнях 07.07.2021, 03.08.2021 - 1000 грн. з розрахунку 2 години витраченого часу; ознайомлення з матеріалами справи через систему Електронний суд 02.08.2021 - 500 грн. з розрахунку витраченого часу 1 год. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 6000 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Доводи відповідача про неспівмірність витрат позивачки на професійну правничу допомогу зі складністю справи та необґрунтованість заявленого розміру в обгрунтування клопотання у відзиві про зменшення таких витрат до 0 грн., суд відхиляє з огляду наведений в Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 03.08.2021 обсяг наданих адвокатом Сумцовим Є.С. послуг, який підтверджуються матеріалами справи, що вказує на їх реальність, а вартість витрат є співмірною зі складністю справи, витраченим адвокатом часом, значенням справи для сторін. Відповідач не спростував обґрунтованості наведеного в Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 03.08.2021 складу витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, понесені позивачем у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 6000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved