Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

У жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивував тим, що [INFO] відповідач 2 [PERSON] народила їх спільну доньку [PERSON] батьком якої, відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, у свідоцтві про народження записаний відповідач 1 [PERSON] . Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач зазначає, що відповідач 1 [PERSON] відмовляється в добровільному порядку звертатися із спільною заявою до органів РАЦС, відповідно до ч. 3 ст. 122 СК України, посилаючись на брак часу та коштів, оскільки проживає в іншій області. Оскільки, він є біологічним батьком [PERSON] та відповідачі цього факту не оспорюють, та іншого способу захисту своїх інтересів, ніж звернення до суду з даним позовом у нього немає, тому він був вимушений подати до суду даний позов. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. В підготовчому судовому засіданні 03 грудня 2019 року на підставі ухвали суду у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертиз та на розгляд експертів поставлено питання чи являється [PERSON] біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Провадження на час проведення експертизи було зупинено. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2020 року, у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта № 103-430-2019, провадження у даній справі було поновлено та призначено справу до підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 12 березня 2020 року, у справі було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, зазначив що позов підтримує в повному обсязі та проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Фастівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, до суду направив лист, в якому просив розглянути справу без присутності представника відділу, проти позову заперечень не має. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилася малолітня [PERSON] , про що 25 серпня 2016 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис за № 369 та Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , в якому вказано, що батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 лютого 1998 року відділом запису актів громадянського стану Зарічненської районної державної адміністрації за № 8, було розірвано. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За приписами ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст.129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до пп. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13 пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є : рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що він є біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , однак донька записана на колишнього чоловіка відповідачки [PERSON] - [PERSON] , оскільки на час народження доньки вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Так, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2019 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертиз. Відповідно до висновку експерта № 103-430-2019 Київського міського бюро судово-медичної експертизи встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] , відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. (а.с. 64-68). Виходячи з досліджених судом доказів, суд вважає батьківство [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку. Суд, з урахуванням інтересів дитини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, вважає, що позов про визнання батьківства позивача необхідно задовольнити, в зв`язку із чим зобов`язати Фастівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити з актового запису № 369 від 25 серпня 2016 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про батька [PERSON] , [INFO] , як батька дитини та внести зміни до актового запису зазначивши батьком [PERSON] , [INFO] . Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., а саме по 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved