Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. Відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав заяву № SAMDN03000179390745 від 01 серпня 2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 0,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Упродовж користування відповідачем кредитною карткою, банк змінював кредитний ліміт останньої, про що було повідомлено відповідачу та із чим він погодився. Оскільки позичальником належним чином не виконувалися грошові зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, станом на 04 січня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 79 555, 15 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 57 184, 35 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 18 106, 27 грн.; а також із штрафів: 500 грн. - фіксована частина; 3 754, 53 грн. - процентна складова. Позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 79 555, 15 грн. та судові витрати в розмірі 1 762 грн. Ухвалою суду від 27 квітня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 23 травня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому вказано, що наприкінці липня 2017 року представником позивача йому в телефонному режимі було повідомлено про обов'язок дострокового погашення заборгованості по кредитній картці та заблокування останньої. Після цього в примусовому порядку із його заробітної картки позивачем почали здійснюватися списання грошових коштів у нібито погашення заборгованості по кредиту. Із пред'явленим позовом не згоден, оскільки вважає, що позивачем передбачно пред'явлено позов, адже строком дії кредитної картки, вказаним на ній є 07/2018 року. Вказує, що укладений кредитний договір є споживчим, тому до нього підлягають застосування положення ЗУ «Про захист прав споживачів». Вважає умови надання банківських послуг несправедливими, такими, що відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» суперечать принципу добросовісності, їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. У задоволенні позову просить відмовити повністю. З наданої 22 червня 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповіді на відзив вбачається, що під час оформлення кредиту відповідач був ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами; він підтвердив свою згоду на те, що останні складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вказано, що відповідно до умов договору позивачем здійснювалося списання коштів із заробітної плати відповідача в рахунок погашення кредиту. Звернення до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості до закінчення строку дії картки пов'язано з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору. Зазначено, що картковий рахунок діє до повного виконання умов договору, а положення ж ЗУ «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки укладений договір не є споживчим. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи; до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, необхідні докази є в матеріалах справи, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. У судовому засіданні відповідач [PERSON] дав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, проти позов заперечував, проси відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення відповідача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір № SAMDN03000179390745, відповідно до якого банк відкриває клієнту картковий рахунок та видає кредитну картку. Вказано, що [PERSON] ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON], старт карткового рахунку відбувся 27 липня 2014 року, 01 серпня 2014 року встановлено кредитний ліміт у 0,00 грн.; 04 серпня 2014 року відбулася зміна кредитного ліміту до 20 000 грн.; 25 квітня 2016 року збільшення кредитного ліміту до 25 000 грн.; 17 серпня 2016 року збільшення кредитного ліміту до 35 000 грн.; 11 листопада 2016 року збільшення кредитного ліміту до 40 000 грн.; 16 лютого 2017 року збільшення кредитного ліміту до 50 000 грн.; 04 серпня 2017 року кредитний ліміт знижено до 0,00 грн. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно із п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів, по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором №SAMDN03000179390745 вбачається, що за період з 04 серпня 2014 року по 04 січня 2018 року утворилася заборгованості у розмірі 79 555, 15 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 57 184, 35 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 18 106, 27 грн. та із штрафів у розмірі 4 264, 53 грн. Щодо заперечення відповідача на передчасне звернення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду із вимогою про стягнення з нього заборгованості, то необхідно зазначити наступне. Пунктом 2.1.1.4.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що в разі порушення клієнтом зобов'язань з погашення заборгованості перед банком впродовж 90 днів з моменту виникнення таких порушень - змінити умови кредиту, строком повернення кредиту є 91 день з моменту порушення зобов'язань клієнта по погашенню кредиту. Банк має право вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань по кредиту у повному обсязі. При цьому, згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не настав, вважається, що строк наступив на 91 день з моменту порушення зобов'язань. Щодо строку дії договору та кредитної картки, то відповідно до п. 1.1.7.12. Умов надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо впродовж цього строку жодна із сторін не проінформує іншу строну про припинення його дії, він автоматично пролонгується на той самий строк. Твердження ж відповідача, що укладений між ним та позивачем договір є споживчим, тому до нього необхідно застосовувати положення ЗУ «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки зі змісту договору та Умов надання банківських послуг вбачається, що вказаний кредитний договір не є споживчим. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали кредитний договір, позивач зі свого боку виконав у повному обсязі свої зобов'язання, передбачені цим договором, надав кредит відповідачу, тоді як відповідач покладені на нього зобов'язання не виконав і в установлені договором строки внески на погашення кредиту не вносив. Утворилася заборгованість, яка не погашена до теперішнього часу і станом на 04 січня 2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № SAMDN03000179390745 від 01 серпня 2014 року складає 79 555, 15 грн., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 57 184, 35 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 18 106, 27 грн. та штрафи : 500 грн. - фіксована частина; 3 764, 53 грн. - процентна складова. Оскільки відповідач умови кредитного договору в частині своєчасності сплати боргу не виконав, допустив невиконання вимог закону та порушив права позивача на своєчасне отримання наданого кредиту та виплат, передбачених кредитним договором, то права позивача підлягають поновленню, а вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, всього на суму 79 555. 15 грн. У зв'язку із задоволенням основної вимоги, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 762 грн., який сплачено позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved