Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 12 серпня 2006 року Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області за актовим записом №29. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року, які мешкають разом з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що подальше збереження їх родини недоцільне. На теперішній час діти мешкають разом з нею, вона опікується ними, утримує їх. Відповідач належної уваги дітям не приділяє, не утримує їх. Тому просила шлюб розірвати та визначити місце проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з нею. У квітні 2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь. У квітні 2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття у розмірі 2000 грн. щомісячно та визначити місце мешкання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з нею. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що сторони жодного разу не звертались до служби у справах дітей з приводу визначення місця мешкання дітей. Після спілкування з дітьми та перевірки житлово-побутових умов Служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з матір'ю - [PERSON] Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. У відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12 серпня 2006 року Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області за актовим записом №29. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження записаний відповідач (а.с.6-8). У судовому засіданні також встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, виховання дітей. На примирення не згодні. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. Крім того, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження записаний відповідач (а.с.7-8) Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров'я як дітей так і відповідача та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 06 березня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому суд вважає можливим допустити рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах платежу за один місяць, до негайного виконання. Крім того, позивач просить залишити неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року проживати разом з нею. У Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного Кодексу України, ч.3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено також у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12 серпня 2006 року Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області за актовим записом №29. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтвах про народження записаний відповідач (а.с.6-8). Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 20 вересня 2013 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Савченко Т.Є., позивачу [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] Крім того, як вбачається з довідок про доходи як позивача та відповідача, виданих КЗОЗ «Мереф'янська центральна районна лікарня» позивач працевлаштована до стоматологічного відділення КЗОЗ «Мереф'янська центральна районна лікарня» на посаду лікаря другої категорії, а відповідач до хірургічного відділення на посаду лікаря, отримують стабільний дохід (а.с.34-35). Згідно з висновком про визначення місця мешкання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] №01-19/1880 від 11 липня 2017 року, наданого Харківською районною державної адміністрацією Харківської області визнано доцільним визначити місце мешкання дітей разом з матір'ю - [PERSON] Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову в цій частині та визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матір'ю - [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved