Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом (уточненим) до [PERSON] про стягнення аліментів, яким просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а саме, доньки [PERSON] , у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи дати подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання [PERSON] або до досягнення нею 23-річного віку. Позов мотивований тим, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина, дочка [PERSON] , [INFO] . На теперішній час донька [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні в Київському інституті культури, є студенткою І курсу, з терміном навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. [PERSON] потребує допомоги на оплату навчання та проживання у гуртожитку. Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, не є інвалідом, а отже має змогу надавати дочці допомогу на навчання. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] має мінливий, нерегулярний дохід, позивачка вважає, що з нього необхідно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривень, щомісяця. В судове засідання сторони не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивачки [PERSON] надав суду письмове клопотання, в якому підтримав в повному обсязі позовні вимоги (уточнені) та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надав суду письмове клопотання, в якому просив задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовіддносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 19.03.2003 року виконкомом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 13 (копія свідоцтва, а. с. 11). Відповідно до договору №32595 про підготовку фахівця з вищою освітою від 09.08.2019 року виконавець Київський університет культури взяв на себе зобов`язання здійснювати підготовку студента [PERSON] , за спеціальністю хореографія, освітнім рівнем «Бакалавр», форма навчання «Денна», сума коштів до оплати за семестр 13725,00 гривень. Договір діє з моменту його підписання та до 30.06.2023 року (копія договору, а. с. 2). Згідно довідки №1083 від 11.03.2020 року [PERSON] є студентом І курсу, групи ТХС - 49, денної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури, ІV рівня акредитації. Термін навчання - з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (копія довідки, а. с. 3). Відповідно до договору найму житлового приміщення в гуртожитку №0251 від 27.02.2020 року [PERSON] винаймає житлове приміщення, що являє собою ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] , на підставі ордеру №0251 від 07.02.2020 року. Договір набрав чинності в момент його підписання і діє до 30.06.2024 року (копія договору, а. с. 4). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. [PERSON] , [INFO] , досягнула повноліття - [INFO] . Вирішуючи питання, чи потребує повнолітня [PERSON] матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, суд виходить з того, що, враховуючи денну форму навчання у навчальному закладі, відсутність джерела доходів, стипендію не отримує, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач [PERSON] посилається на те, що повнолітня дочка повністю перебуває на її утриманні. Позивачка витрачає кошти на оплату навчання, оплату проживання в гуртожитку, проїзд до місця навчання, харчування, одяг, навчальні посібники, тощо, що також потребують відповідних витрат. Як встановлено судом, у позивачки на утриманні перебуває донька - [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою і продовжує навчання в Київському університеті культури, що підтверджується довідкою з місця навчання. Позивачка не має можливості самостійно забезпечувати повнолітню доньку, остання навчається на денній формі навчання, отже, не має змоги працевлаштуватися та отримувати дохід самостійно. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, а саме, 1000 гривень щомісячно, визнав в повному обсязі. Відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан сторін, повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , потреби особи даного віку, потреби по навчанню, враховуючи встановлені судом обставини справи, а також те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 22.06.2020 року та до закінчення навчання, а саме, до 30.06.2023 року. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved