overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року, відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, стягнення страхового відшкодування. Проте в рішенні суду не вирішено питання про стягнення судового збору з позивача за предявлення двох позовних вимог. Ст. 220 ЦПК України в п. 4 ч. 1 передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. [PERSON] та Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» до судового засідання не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомили. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про розгляд питання про винесення додаткового рішення без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Згідно до ст. 1 Закону України « Про судовий збір»судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього ж Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Згідно ЗУ «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подачі позовної заяви, судовий збір за вимогу майного характеру становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір". Оскільки позивач [PERSON] заявив дві окремі вимоги майнового характеру, а саме позовну вимогу майнового характеру до [PERSON], а саме просив стягнути на його користь 57309,08 грн. 08 коп. матеріальної шкоди та позовну вимогу майнового характеру до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» з якої просив стягнути 50000 гривень матеріальної шкоди, то він зобовязаний сплатити судовий збір у розмірі 573,09 грн. та 551,20 грн. відповідно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 3 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимоги позивача були задоволені. Суд стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору та судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із заявою в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, оскільки судом не вирішено питання про стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем у зв'язку з публікацією в пресі оголошення про виклик в судове засідання відповідача. На підтвердження оплати оголошення про виклик відповідача в судове засідання в газеті «Урядовий кур'єр», позивач надав платіжне доручення № BOK31BOJTA від 21 травня 2015 року та копію з газети «Урядовий кур'єр» за 27 травня 2015 року № 93 в якій розміщено дане оголошення. В судове засідання сторони не з'явилися. Їх присутність не є обов'язковою при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки судом при ухваленні рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не було вирішено питання про стягнення судових витрат понесених позивачем у зв'язку з публікацією в пресі оголошення про виклик в судове засідання відповідача. Згідно зі ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 13 листопада 2013 р. позов задоволено у повному обсязі. Із матеріалів справи вбачається, що при постановлені рішення, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд судом не вирішено питання про судові витрати. Позивачем при зверенні до суду було сплачено 51,00 грн. державного мита відповідно до квітанції № 1509.791.1 від 28.03.2011 р. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, відповідно до квітанції № 1509.791.3 від 28.03.2011 р., що знаходяться в матеріалах судової справи № 2-2057/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (с. Лушніков В.Ф.), в межах розгляду якого був заявлений зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісно придбаного майна подружжя та стягнення алвментів. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісно придбаного майна були виділені ухвалою судді Ленінського районного суду м. Севастополя Лушніковим В.Ф. від 13.02.2012 р. та передані шляхом автоматичного авторазподілу судді Кукурекіну К.В. Таким чином, враховуючи норми Декрету КМУ № 7-93 "Про державне мито" від 21.01.1993 р., в редакції, яка діяла на момент подачі позивачем позовної заяви, виходячі із заявленої ціни позову 160 000 грн., позивачу необхідно було сплатити суму державного мита у Державний бюджет у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складало 1600,00 грн., проте нею було сплачено 51,00 грн. як за позов немайнового характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума судових витрат, сплачена нєю при подачі позовної заяви до суду, а саме 51,00 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В одночас із тим, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 13 листопада 2013 р., з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судовий збір 1549,00 грн.(1600,00 грн.- 51,00 грн.) на користь державного бюджету Ленінського району м. Севастополя. На підставі ст.ст. 88, 220 ЦПК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30.05.2014 року позов [PERSON] задоволено, визнано частково недійсним договір купівлі-продажу 2/5 частин житлового будинку разом з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться за адресою [ADDRESS] укладений 30 грудня 2004 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №8347, в частині встановлення стороною договору "покупець" [PERSON] замість [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на 2/5 частини житлового будинку разом з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 04.07.2014 року справу повернуто до Личаківського районного суду м. Львова для винесення додаткового рішення. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, слід постановити додаткове рішення. Як вбачається із рішення суду, при ухваленні такого судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судовго збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається із позовної заяви, позивачем подано позов із вимогю про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, що являється вимогою немайнового характеру. Окрім цього, позивач просила визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частини житлового будинку, вартість яких становить 27 000 грн., що належить до вимог майнового характеру. Таким чином, у відповідності до положень пп.1 п.1 ч.2 ст.4 та пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з врахуванням того, що підставолю позову було вчинення відповідачем [PERSON] злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України та що позов було задоволено в повному обсязі, слід постановити додаткове рішення про стягнення з останнього судового збору в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Рішенням Локачинського районного суду від 04 квітня 2017 року року задоволено позов [PERSON] до ТзОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» про визнання договору лізингу недійсним та стягнення коштів. Визнано недійсним договір фінансового лізингу, стягнуто з ТзОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» в користь [PERSON] 40000 грн., спрямованих останнім на організацію та виконання договору фінансового лізингу №002750 від 17.07.2015 року, 640 грн. судового збору та 5120 грн. витрат на правову допомогу. З Апеляційного суду Волинської області надійшла дана справа з метою вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення судового збору за позовну вимогу майнового характеру. У судове засідання сторони не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, тому суд вважає, що питання про винесення додаткового рішення можна розглянути на підставі наявних в матеріалах доказах. Згідно з ч.7 ст. 297 ЦПК України, при надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Пунктом 4 частини 1 статті 220 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки позивач звернувася до суду із позовними вимогами майнового та немайнового характеру, а ним оплачено лише вимога немайнового характкеру, слід ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача судовий збір за позовну вимогу майнового характеру. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що вимога позивача майнового характеру становить 40000 грн., суд вважає, що з нього слід стягнути судовий збір у сумі 640 грн., що еквівалентно 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 23.08.2017 року повністю задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Однак при ухваленні даного рішення суд не вирішив питання стосовно стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 640, 00 грн., так як позивачка відповідно до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність винесення додаткового рішення суду, оскільки під час винесення рішення судом не вирішено питання щодо судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 січня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Однак судом не було вирішено питання щодо судових витрат в повному обсязі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,08 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 грудня 2013 року в задоволенні вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "БМ Банк", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], про припинення договору поруки - відмовлено. При постановленні рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, то слід ухвалити додаткове рішення. З досліджених судом документів, позовної заяви, квитанції № 89.490.6 від 11.07.2013 року (а.с. 1), вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 114,70 грн. Оскільки договір поруки було укладено з метою забезпечення належного виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих позичальнику за кредитним договором від 16.05.2008 року № 4/67/160508, укладеним між ТзОВ «БМ Банк» та [PERSON], на суму 35 000,00 доларів США, то між сторонами існує спір майнового характеру. Станом на день звернення до суду із даним позовом офіційний курс гривні до долара США становив 7,99 грн. Отже 35 000,00 доларів США становлять 279 650,00 грн. Тому 1 відсоток від ціни позову становив 2 796,50 грн. Проте позивачем сплачено лише 114,70 грн. судового збору. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про стягнення судових витрат з позивача в користь держави і ухвалення додаткового рішення

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Рішенням Марганецького міського суду від 15 жовтня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Однак в резолютивній частині судового рішення не зазначено розмір суми, що підлягає стягненню з ПАТ "МГЗК" на користь [PERSON] В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися, про час розгляду повідомлені належним чином. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 14.09.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності задоволено та постановлено: "Визнати за [PERSON] право власності на трактор МТЗ 82, реєстраційний № 169-93, інвентарний № 1649, 1994 року випуску, за набувальною давністю.". Звернувшись до представника держтехнагляду позивачу стало відомо, що без зазначення в резолютивній частині рішення суду номеру двигуна та номеру трактора, він буде позбавлений можливості зареєструвати право власності на трактор. До суду позивачем надавались фотознімки номеру двигуна трактора, відповідно яким є № 192560 та номер трактора, відповідно яким є 416554, однак при складанні позовної заяви ним не зазначались вказані номери. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Питання, яке ставиться у заяві про ухвалення додаткового рішення, не виходить за межі заявлених вимог, обставини, на які посилається заявник, виникли до ухвалення судом рішення, а тому є всі підстави для ухвалення додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.02.2017 року задоволено позовні вимоги органу опіки та піклування Новороздільської міської ради Львівської області до [PERSON], треті особи: Золочівська місцева прокуратура, [PERSON], Новороздільський міський центр соціальних служб сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати У судове засідання представник позивача не з'явився, хоч був належним чином судом повідомлений про час та місце розгляду питання щодо винесення додаткового рішення відповідно до закону. Дослідивши матеріали цивільної справи №447/2200/16-ц номер провадження 2/447/191/17, суд приходить до висновку ухвалити додаткове рішення. Згідно ст.220 ч.1 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.. Відповідно до ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Отже неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином судом повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 3 даної статті передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Абзацом 6 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільно процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009 року розяснено, що у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд що його ухвалив, вирішує це питання відповдно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. Враховуючи те, що в рішенні Миколаївського районного суду Львівської області від 01.02.2017 року у цивільній справі за позовом органу опіки та піклування Новороздільської міської ради Львівської області до [PERSON], треті особи: Золочівська місцева прокуратура, [PERSON], Новороздільський міський центр соціальних служб сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав не вирішено питання про судові витрати, то суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, зазначивши у резолютивній частині рішення: про стягнення з відповідача в користь держави судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 02.10.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи №447/1755/17 номер провадження 2/447/805/17, суд приходить до висновку ухвалити додаткове рішення. Згідно ст.220 ч.1 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 3 даної статті передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Абзацом 6 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільно процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009 року розяснено, що у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд що його ухвалив, вирішує це питання відповдно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. Враховуючи те, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 02.10.2017 року задоволено позовКотик Наталії-Любові Андріївни до [PERSON] про розірвання шлюбу, то суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, зазначивши у резолютивній частині рішення про задоволення позовних вимог про стягнення судових витрат на користь [PERSON]-Л.А.

Outcome: approved