Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася із позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 15.01.1994 року у виконкомі Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити „ [PERSON]". В позові вказала, що з відповідачем одружились 15.01.1994 року у виконкомі Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. При реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. Від спільного проживання у них народився син [PERSON]. Син в даний час є повнолітнім, одруженим і спільно з ними не проживає. Вони як сім'я спільно не проживають більше 2 років, оскільки вона постійно працює в Іспанії. В них з відповідачем різні погляди на життя, нормальне спільне життя в них не склалось. Відповідач постійно наполягав на розірванні шлюбу. Він обзивав її образливими словами, чим принижував її гідність як людини. Вважає, що їхня сім'я розпалася повністю і стала існувати формально. Поновлення подальшого спільного проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У зв'язку із чим просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася. До суду подала заяву у якій зазначила, що вона постійно працює в Іспанії і 12.02.2016 року має намір повертатись на роботу. Тому просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Однак повідомленням від 17.03.2016 року доводиться, що відповідач належно повідомлений щодо розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.01.1994 року у виконкомі Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Сторони спільно не проживають більше 2 років, оскільки позивачка постійно працює в Іспанії. Сторони мають різні погляди на життя, на ведення господарства. Спільне життя в позивачки та відповідача не склалось. Із поданої заяви вбачається, що відповідач наполягав на розірванні шлюбу. Він обзивав позивачку образливими словами, чим принижував її гідність як людини. А тому їхня сім'я розпалася повністю і стала існувати формально. Сторони спільно не проживають, не ведуть спільно господарство. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає. Те що сторони не бажають миритися та спільно проживати свідчить подана заява позивачки. В зазначеній заяві позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Одночасно із повідомлення відповідача вбачається, що він також не має бажання зберегти сім'ю, оскільки не з'явився до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. А тому їх шлюб слід розірвати, відповідачці після розірвання шлюбу залишити прізвище „[PERSON]". Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 110,112, СК України та

Outcome: approved