Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом останніх п'яти років спільне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення сімейних стосунків. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сім′ї неможливим. У зв′язку з викладеним позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2017 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2018 року позовні вимоги про розірвання шлюбу та зустрічні позовні вимоги про розподіл майна роз'єднано. На початку розгляду справи відповідач позовні вимоги не визнав, просив надати строк на примирення. У подальшому відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з представником подали заяву про відкладення розгляду справи через зайнятість представника. Але суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідача на початку судового розгляду позовні вимоги не визнав, підтримав пояснення відповідача. У подальшому представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншому процесі. Але суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на даний час перебуває у Київському СІЗО, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивачки, за наявних у справі матеріалів. Сторонам надавався строк на примирення 1 місяць. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 березня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 297. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з′ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім′ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з′ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов [PERSON] задоволенню, так як сторони однією сім′єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, строк на примирення позитивних результатів не дав, тому шлюб повинен бути розірваний. Також слід зазначити, що справа перебуває на розгляді у суді з січня 2017 року, за цей час відповідачем не було вжито жодних належних заходів для примирення, позивачка тривалий час перебуває у Київському СІЗО, наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні позову немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved