Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Державного реєстратора Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» - Іскрова Олега Вікторовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АН Експерт», про скасування рішення про державну реєстрацію,. Як вбачається із заявлених вимог позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Іскрова Олега Вікторовича від 07.03.2018 року №40039045 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в запис про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1433573751101, та стягнути з відповідачів на користь Приморської районної адміністрації Одеської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 гривень. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися причини неявки суду не повідомили. Директор ТОВ «АН Експерт» - третьої особи, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, за наявності згоди позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 12,13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом за клопотанням учасників провадження. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення , ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються ; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, під час перевірки законності проведення будівельних робіт об`єкта нерухомого майна, були виявлені з боку [PERSON] порушення при здійсненні реконструкції квартири [ADDRESS] , та порушення при здійсненні Іскровим О.В. державної реєстрації прав на реконструйований об`єкт нерухомого майна. Порушення полягає в тому, що гр. [PERSON] , як замовником будівельних робіт, незаконно виконані роботи з реконструкції квартири та збільшення її площі за рахунок надбудови мансардного поверху, приблизною загальною площею 40 кв.м. Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Основними складовими вихідних даних є: а) містобудівні умови та обмеження; б) технічні умови; в) завдання на проектування. Відповідно до п. 3.2. ДБН А. 2.2.-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», будівництво - це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва. Пунктом 3.21. ДБН А. 2.2.-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» встановлено, що реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукту, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення техніко- економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частини (за умови автономності).? Відповідно до ст.32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ДСТУ-Н.Б.В. 1.2.-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» даний об`єкт будівництва/реконструкції відноситься до категорії об`єктів з незначними наслідками (CCI). Згідно ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466 встановлено, що право на виконання підготовчих та будівельних робіт, на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), надається після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт до органів архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно- будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Зазначене свідчить, що належними документами, які мав отримати [PERSON] при здійсненні реконструкції квартири відповідно до вимог законодавства України є повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларація про готовність об`єкта до експлуатації. Однак, відповідних документів під час перевірки надано не було. Згідно інформації Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради, наданої в листі від 02.07.2019 року № 01-8/416вх, за даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня інформація щодо дозвільних документів на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначене свідчить, що [PERSON] незаконно здійснив реконструкцію квартири, при цьому об`єкт не був прийнятий в експлуатацію, відповідно до вимог законодавства. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до п.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права Інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовомвідповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. З метою легалізації самочинного будівництва шляхом державної реєстрації прав на реконструйовану квартиру [PERSON] звернувся до державного реєстратора Іскрова О.В. 07.03.2018 року державним реєстратором прийнято рішення за № 40039045 про внесення зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в запис про право власності на зазначену квартиру, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1433573751101, а саме загальну площу приміщення в 35,6 кв.м. та житлову площу в 24,6 кв.м. змінено на 75,5 кв.м. загальної площі та 32,4 кв.м. житлової площі. Підставою для внесення змін у запис про право власності на квартиру були наступні документи: довідка, серія та номер: б/н, видана 16.02.2018 року, видавник: TOB «АН ЕКСПЕРТ», технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 18.02.2018, видавник: TOB «АН ЕКСПЕРТ». Однак, з листа ТОВ «АН Експерт» від 12.12.2019 року вбачається, що ТОВ «АН Експерт» та його працівники не виготовляли та не мають відношення до виготовлення довідки від 16.02.2018 року і технічного паспорту від 18.02.2018 року на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, власник квартири, [PERSON] , не надавав держреєстратору Іскрову О.В. документи, що відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (декларацію про готовність об`єкта до експлуатації). Натомість була надана довідка TOB «АН ЕКСПЕРТ» б/н від 16.02.2018 року, згідно якої площа квартири збільшилась у зв`язку з уточненням лінійних розмірів, що не належить до самочинного будівництва і не є реконструкцією згідно пункту 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127. Отже слід вважати, що загальна площа квартири складає 75,5 кв.м., жила площа складає 32,4 кв.м. Однак, згідно Інструкції №127 (прим, в редакції, що діяла на час складання довідки) не належить до самочинного будівництва для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: - перепланування, пов`язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень; - влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; - влаштування перегородок в підсобних приміщеннях; - демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор; - зменшення площ за рахунок утеплення, оздоблення стін; - перестановка інженерного та сантехнічного обладнання в межах призначених приміщень; - засклення балконів та лоджій, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. На час складання довідки TOB «АН ЕКСПЕРТ» б/н від 16.02.2018 року Інструкція №127 не передбачала уточнення лінійних розмірів, як підставу для законного збільшення площі квартири. Таким чином, в наслідок такого «уточнення» площа квартири збільшилась більш ніж вдвічі: з 35,6 кв.м. до 75,6 кв.м. При цьому, в технічному паспорті TOB «АН ЕКСПЕРТ» б/н від 18.02.2018 року квартира складається з двох рівнів: другого поверху та мансардного поверху. В експлікації до технічного паспорту зазначається, що вона розміщена на 2-му та чердачному поверхах та складається з однієї житлової кімнати, площею 32,4 кв.м. (прим, кімната в мансардному поверсі). Загальна площа квартири складає 75,5 кв.м. Згідно договору купівлі-продажу від 11.12.2017 року № 797, відповідно до якого [PERSON] придбав цю квартиру, вона складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 35,6 кв.м., житловою площею - 24,6 кв.м. Отже, при здійсненні державної реєстрації 07.03.2018 року № 40039045 державний реєстратор Іскров О.В. не перевірив відповідність поданих документів (технічний паспорт: одна житлова кімната; мансардний поверх/чердачний поверх; площа квартири) та вже зареєстрованим правам (договір купівлі-продажу: дві житлові кімнати; площа квартири). Окрім цього, відповідно до законодавства про державну реєстрацію, Іскров О.В. повинен був перевірити відповідність поданих документів вимогам законодавства, а саме довідку TOB «АН ЕКСПЕРТ» б/н від 16.02.2018 року, якою встановлено, що загальна площа квартири збільшилась з 35,6 кв.м. до 75,5 кв.м. внаслідок уточнення лінійних розмірів, що не належить до самочинного будівництва. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. Також держреєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно частини 4 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Частиною 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Частиною 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (надалі - Порядок №1127). Пунктом 45 Порядку №1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта: 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; Згідно частини 2 та 3 пункту 58 Порядку №1127 за бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Як зазначалося вище, належним документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, що відноситься до об`єктів з незначними наслідками (CCI), є декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Враховуючи той факт, що державний реєстратор Іскров О.В. здійснив реєстрацію прав на реконструйовану квартиру без отримання належних документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та не перевірив відповідність поданих [PERSON] документів, а тому, рішення від 07.03.2018 року № 40039045 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в запис про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1433573751101, має бути визнано незаконним та скасовано. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Таким чином, суд надавши оцінку всім доказам, наявним в матеріалах справи приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з наданого платіжного доручення від 24.10.2019 року (а.с. 2) позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 1 921,00 грн., що підлягає відшкодуванню, при цьому суд враховує роз`яснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №39 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: approved