Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Прокурор Черкаського району звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Черкаського районного суду у справі за позовом прокурора Черкаського району в інтересах держави в особі ДП «Черкаське лісове господарство» до Черкаської РДА, [PERSON] та [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити дії задоволено повністю, однак рішенням Апеляційн6ого суду Черкаської області дане рішення було змінено в частині витребування від [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га розташованої в адмінмежах Геронимівської сільської ради і в цій частині позивачу було відмовлено у задоволені позову у зв'язку з невірно обраним позивачем способом захисту порушеного права на підставі ч. 3 ст. 388 ЦК України. Прокурор у судовому засіданні зазначав, що на даний час земельна ділянка [PERSON] є землями лісового фонду, оскільки у ДП «Черкаське лісове господарство» була вилучена незаконно, що підтверджується обставинами встановленими у судовому рішенні Черкаського районного суду від 10 липня 2014 року і оскільки [PERSON] є добросовісним набувачем даної земельної ділянки то позивач має право відповідної вимоги витребувати дану земельну ділянку в порядку визначену ч. 1 ст. 388 ЦК України, оскільки дана земельна ділянка була набута на підставі відплатного договору купівлі-продажу, а тому саме з цих підстав просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Як наслідок задоволення позовних вимог щодо витребування земельної ділянки просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку видане відповідачу [PERSON] та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні щодо позовних вимог позивача заперечували повністю вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними та просили відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у письмових запереченнях на позов. Представник третьої особи, реєстраційної служби Черкаського РУЮ, у судовому засіданні зазначав, що у разі задоволення позовних вимог реєстраційна служба виконає рішення суду яке набере законної сили і вирішення даного позову покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Відповідно до рішення Черкаського районного суду від 10 липня 2014 року, яке вступило в законну силу в частині визнання незаконним та скасування розпорядження Черкаської РДА №372 від 06.11.2007 року «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків» в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Геронимівської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту. Визнано недійсним державний акт серії ЯЕ №630899 від 26.11.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га виданий [PERSON] Судовим рішенням встановлено порушення Черкаською РДА під час його винесення вимог п. 3, ч. 1 ст. 32 Лісового кодексу України, ст. 57 ЛК України, ч. 1 ст. 58 ЛК України, а тому судом зроблено висновок, що земельна ділянка неправомірно вибула з користування ДП «Черкаське лісове господарство» , а тому саме з цих підстав оскаржуване розпорядження судом скасоване. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом досліджено договір купівлі продажу земельної ділянки від 26 червня 2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON] стосовно земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Геронимівської сільської ради за межами населеного пункту, яка належала продавцю на підставі державного акту серії ЯЕ №630 899, виданого згідно розпорядження №372 від 06.11.2007 року. Судом встановлено, що власне розпорядження Черкаської РДА та державний акт на земельну ділянку скасовані судом з підстав їх незаконності. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №22773152 від 10.06.2014 року за відповідачем [PERSON] зареєстрована земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером 7124982500:03:001:0058 в адміністративних межах Геронимівської сільської ради за реєстраційним номером 45266771249. Щодо права прокурора на звернення до суду в інтересах держави в особі ДП «Черкаське лісове господарство» суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 8 квітня 1999 року, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту. Відповідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Видання головою Черкаської РДА незаконного розпорядження про безоплатну передачу громадянам із земель державної власності спірної земельної ділянки та подальше її перебування у [PERSON] грубо порушує права «ДП Черкасилісгосп» як постійного користувача. Крім того, незаконне вибуття земельної ділянки площею 0,10 га з державної власності безпосереднім чином зачіпає економічні, соціальні права держави, оскільки порушує законний порядок надання землі у власність громадянам, підриває авторитет органів державної влади серед населення. Вказане у відповідності до вимог ст. 121 Конституції України та ст.ст. 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру» покладає на органи прокуратури обов'язок представництва інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом пред'явлення та підтримання в суді позову. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У відповідності до ч 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Частина 1 ст. 155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.. Згідно ч. 2 ст. 155 Земельного кодексу України збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт. Відповідно до ч. 1 ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2 ст. 393 Цивільного кодексу України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. (правова позиція щодо обґрунтованості позовів про витребування земельних ділянок в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України за наслідками недійсного розпорядження наведена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі 6-67цс14). Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини справи та норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Крім цього суд враховує, що на підтвердження відповідного речового права [PERSON] видано свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га серії СТА №021336 від 30 травня 2013 року, зазначене свідоцтво підлягає визнанню судом недійсним, оскільки видане щодо ділянки, яка передана попередньому власнику на підставі незаконного розпорядження та вилучена у попереднього користувача всупереч вимогам Закону. Статті 3 та 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» пов'язують момент виникнення права власності на нерухоме майно та його фактичну наявність із здійсненням державної реєстрації та знаходженням відповідних відомостей в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до за\-писів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.201 1 р. №3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, у пункті 41 закріпив, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Таким чином, діючим законодавством встановлено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Судові витрати у справі, а саме судовий збір, підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач під час подання відповідного позову був звільнений від їх сплати на підставі п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved