Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.02.1989 року і від спільного подружнього життя мають двох повнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулась з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, вони з відповідачем довгий час не підтримують сімейних відносин та проживають окремо один від одного, а вона має іншого чоловіка, з яким бажає створити сім'ю. Шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на мотиви такого та доповнили, що [PERSON] і [PERSON] з вересня 2012 року проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, не спілкуються, а шлюб існує лише формально. Позивач також відмітила, що довгий час зустрічається з другим чоловіком, з яким має намір створити сім'ю, вважає, що всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сім'ї відсутні. Просить позов задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Високий замок», яке знаходяться в матеріалах справи, в судове засідання повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав і про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 25.02.1989 року у Палаці урочистих подій м.Львова, актовий запис № 485 (а.с.17), від шлюбу мають двох повнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5). Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного тривалий час, не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки та спілкування, а позивач фактично створила нову сім'ю з другим чоловіком. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї Хромовихких неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved