Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовує тим, що діти перебувають на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає, хоч має можливість надавати матеріальну допомогу. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з'явились. Позивачка звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити та в разі неявки відповідача не заперечує проти постановлення заочного рішення в справі. Відповідач [PERSON], який в установленому законом порядку, передбаченому ст.74 ЦПК України був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що в справі є підтвердження, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину своєї неявки, клопотання про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. За згодою позивачки проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки до суду та розгляд справи без його участі. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що даний позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України, що регулюють обов'язок батька та матері утримувати дітей та їх виконання. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Звенигородського районного суду від 21.03.2014 року, (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року, батьком яких в актових записах про народження №59 від 09.04.2010 року, зробленому відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області та №184 від 23.11.2011 року, зробленому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області записаний відповідач (а.с.6,7). На даний час неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні матері, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Звенигородської міської ради, Черкаської області 12.05.2014 року №3102 (а.с.3). Місце роботи відповідача [PERSON] на час розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, незалежно від того, розірваний шлюб між батьками дітей, або вони знаходяться в ньому. У позивачки склалось тяжке матеріальне становище та сторони не визначились про утримання їх спільних дітей за домовленістю у добровільному порядку. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що домовленості між батьками щодо участі в утриманні неповнолітніх дітей не досягнуто, а позивачка наполягає на стягненні аліментів в примусовому порядку. Таким чином, з врахування викладеного, суд прийшов до висновку, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у примусовому порядку. Так, відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд у силу вимог ст.182 Сімейного Кодексу України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів відповідно до наданих матералів суду. Позивачка по справі на даний час утримує своїх неповнолітніх дітей, забезпечує їх матеріально, купує одяг, продукти харчування. При цьому, суд виходить із принципу розумності та враховує загальноприйняту практику визначення розміру аліментів, а також потреби дитини, майовий стан відповідача і позивача. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про утримання неповнолітніх дітей, то суд приходить до висновку, що відповідач, який є працездатний зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За таких обставин з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дітей сторін [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду - з 21.05.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивачку звільнити на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ „Про судовий збір". У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в дохід держави, а саме 243 грн.60 коп. судового збору. На підставі ст. ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved