Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю, в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , якій за життя на праві власності належав збудований останньою житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкові права на вказаний будинок будь за ким не оформлені. З 1995 року та по теперішній час позивачка проживає у вказаному будинку, при цьому відкрито, безперервно та добросовісно володіє і користується зазначеним нерухомим майном , утримує таке за свої кошти, проводить поточний та капітальний ремонт, сплачує за комунальні послуги. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно , крім позивачки немає, а відтак остання набула право власності на вказане майно за набувальною давністю. Посилаючись на ст. ст. 15, 16, 328, 335, 344 ЦК України позивачка просила визнати за нею право власності на житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] в порядку набувальної давності. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Сосонний Д.В. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримав, судові витрати по справі просив залишити за позивачкою (ас.111, 153). Представник відповідача по справі Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області Балабан О.П. в судове засідання не з`явився, при цьому надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням про визнання позовних вимог у повному обсязі (ас.113,114,154 ). Третя особа по справі Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому проти заявлених вимог не заперечували (ас.152). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 09.08.2019 року постановлено ухвалу про залишення позову без руху (ас.35, 36); - 19.08.2019 року постановлено ухвалу про залишення позову без руху (ас.39, 40); - 23.08.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі (ас. 70,71); - 20.09.2019 року постановлено ухвали про витребування доказів (ас.84-89); - 20.09.2019 року постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні (ас.90); - 21.10.2019 року постановлено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження, відкладення підготовчого засідання (ас.131,132); - 18.11.2019 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (ас.139,140); - 20.11.2019 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (ас.146). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: -\~ так,\~ в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , при цьому дане підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.07.1989 року, виданого Чернявщинською сільською радою Павлоградського (нині Юр`ївського) району Дніпропетровської області (ас.45). За життя [PERSON] на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено в судовому засіданні - копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05.03.1999 року, виданого Чорноглізівською сільською радою на підставі рішення виконкому Павлоградської районної ради від 30.11.1988 року № 388/3 (ас.48), з реєстраційним написом на вказаному документі про реєстрацію права власності на зазначений будинок в органах МБТІ за [PERSON] за реєстровим номером 9 (ас.49); копією технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, виготовлений на ім`я власника [PERSON] 10.02.1999 року (ас. 50-54); копією довідки КП Павлоградське МБТІ № 350 від 09.04.2019 року згідно якої право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05.03.1999 року Чорноглазівською сільською радою (ас.69,105). В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] в даному будинку з 1998 року і по теперішній час проживає та з 24.11. 1998 року є зареєстрованою позивачка по справі [PERSON] , що підтверджено в судовому засіданні копією довідки про реєстрацію місця проживання особи № 282 від 22.06.2018 року (ас.43); копією довідки Чернявщинського старостинського округу виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області № 603 від 18.07.2019 року, згідно якої [PERSON] зареєстрована та дійсно проживає в будинку, який їй не належить за адресою [ADDRESS] з 1998 року і по теперішній час, при цьому користується земельними ділянками для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства, заборгованості по податку на земельні ділянки не має (ас.44); копією паспорта позивачки серії [NUMBER] від 09.10.1998 року, з відміткою в останньому про реєстрацію за адресою [ADDRESS] з 24 листопада 1998 року (ас.46,47). З матеріалів спадкової справи № 5/2019 до майна померлої [PERSON] (ас.117-130), вбачається, що за прийняттям спадщини після смерті останньої будь-хто, окрім позивачки, не звертався (ас.118), інформація про наявність заповітів та виданих свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] відсутня (ас.129,130). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 16.01.2019 року, з посиланням на відсутність доказів родинних стосунків з померлою (ас.116). Отже, спірний житловий будинок будь-ким після смерті [PERSON] не успадкований. Разом з тим, суд вважає необхідним зазначити, що звернення позивачки до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] та відмова останній у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, для вирішення питання щодо визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю будь-якого правового значення, на думку суду, не має. Так, [PERSON] померла [INFO] та спадкування майна останньої мало здійснюватися за правилами спадкування встановленими Цивільним Кодексом України, в редакції від 18.07.1963 року. Відповідно до ст. ст. 529, 530 ЦК України в редакції 1963 року позивачка , яка зазначає, що є онукою померлої [PERSON] , не віднесена до спадкоємців як першої так і другої черги за законом, при цьому не спадкує остання і за правилами ч.2 ст.529 ЦК України, в редакції 1963 року, оскільки батько останньої [PERSON] помер після відкриття спадщини після смерті [PERSON] , а саме [INFO] (ас.120,121,122). З огляду на дане, досліджені в судовому засіданні докази, достовірно встановлено, що будинок в якому позивачка зареєстрована та мешкає з 1998 року наразі не має власника, при цьому остання добросовісно, безперервно та відкрито володіє зазначеним нерухомим майном на протязі більше 20-ти років, з 1998 року по сьогоднішній день. Технічні характеристики будинку наведені в технічному паспорті на такий, що виготовлений станом на 10.02.1999 року (ас.50-54), документи на будинок, що містяться в архівній справі, наданої органами Павлоградського МБТІ (ас.105-110) відповідають технічним характеристикам будинку, наведеним в технічному паспорті на останній, виготовленому станом на 26.11.2018 року (ас.55-68). Даних щодо самочинно зведених споруд вказані документи не містять. Згідно\~ ст. 344 ЦК України,\~ особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції від 2004 року правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~ статті 344 ЦК України\~ особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя \~статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є ( частина друга \~статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей\~ 335\~ і \~344\~ \~ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~ 15, 16\~ ЦК України, а також частини четвертої \~статті \~ 344\~ \~ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно грунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявності суб`єкта здатного набути у власність певний об`єкт, законність об`єкта володіння, добросовісність заволодіння чужим майном, відкритість володіння, безперервність володіння, сплив установлених строків володіння, відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13 Постанови). Виходячи зі змісту ч. 1\~ ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10-ти років продовжує відкрито, безперервно фактично користуватися будинком [ADDRESS] , не маючи будь-якого юридичного титулу ( без будь-якої правової підстави), відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а відтак існують підстави для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за позивачем. Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору в сумі 768,40 грн., враховуючи волю представника позивачки по справі, суд знаходить можливим залишити за позивачем. \~

Outcome: approved