Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 04 вересня 2001 року в селі Олексапіль помер її дядько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) площею 9,65 умовних кадастрових гектар по колишньому КСП «Заріччя», яка знаходиться на території [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку належало померлому на підставі сертифікату серії ЛГ № 0113980 від 01.03.1997 року за № 256. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Інших спадкоємців немає. В останні роки позивачка постійно мешкала зі своїм дядьком та після його смерті займалася організацією поховання та несла витрати, пов'язані з цим. Позивачка вважає, що фактично прийняла спадщину, так як постійно проживала зі своїм дядьком, утримувала його, доглядала, користувалася його майном та після відкриття спадщини не зверталася з заявою до нотаріальної контори про відмову від неї. Покійний [PERSON] доводиться рідним братом покійній матері позивачки [PERSON], але документи, які підтверджують їх родинні стосунки не збереглися. 10 березня 2017 року позивачка звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Білокуракинського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] та отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій. Пошуки сертифікату не дали результатів. В місцевій газеті "Життя Білокуракинщини" від 18 березня 2017 року під номером 21-22 було надруковано оголошення № 913 про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) вважати недійсним. В результаті зазначених обставин, а саме з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай), позивачка не може отримати спадщину після її покійного дядька [PERSON]. У зв'язку з чим вона просить встановити факт родинних відносин її з померлим дядьком [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після його смерті. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі та надав аналогічні пояснення. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], її батьками є [PERSON] (російською мовою), відомості про батька відсутні (а.с.10). Заявниця згідно паспорту [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Прізвище нею було змінено при укладенні шлюбу з [PERSON] (російською мовою) 31.12.1972 року, дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 290945 [PERSON] помер 04.09.2001 року (а.с.8). [PERSON] померла 22.01.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД № 388821 (а.с.9). Відповідно до довідки № 31-28-99.1-287/15-17 від 17.02.2017 року, виданої відділом держгеокадастру у Білокуракинському районі Луганської області, [PERSON] дійсно отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Заріччя» серії ЛГ № 0113980 від 01.03.1997 року за № 256, площею 9,56 умовних кадастрових га, вартість земельної частки (паю) на день смерті [PERSON] становить 53339,85 грн. та на день звернення становить 188876,68 грн. (а.с.7). Згідно з довідкою № 215 від 09.02.2017 року, виданою [PERSON] селищною радою Білокуракинського району Луганської області, [PERSON] [INFO], помер 04 вересня 2001 року, який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO] та на момент смерті з ним проживала його племінниця [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідно до довідки, виданої [PERSON] селищною радою Білокуракинського району Луганської області № 329 від 09.03.2017 року, спадщину після померлого 04 вересня 2001 року [PERSON], [INFO], який проживав та був зареєстрований: [INFO], прийняла його племінниця [PERSON], [INFO], яка повністю провела обряд поховання, протягом 6 місяців після дня смерті [PERSON] доглядала за будинком, сплачувала комунальні платежі, фактично розпоряджалася його майном (а.с.13). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працювала разом з [PERSON] у колгоспі та що [PERSON] дійсно є його племінницею. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачка [PERSON] є жінкою його брата та дійсно являється племінницею померлому [PERSON] Суд визнає достовірність показань, даних свідками, оскільки вони тривалий час знають позивачку та її сім'ю, їх показання не протирічать іншим доказам по справі. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач [PERSON] є племінницею [PERSON], померлого 04.09.2001 року. На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ЦК України Застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, застосовуються положення законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (1963р.) встановлено, що визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи позивачки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та заявлені вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved