Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав, відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також просить стягувати з відповідача в користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 889 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які перераховувати на особові рахунки дітей. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 вересня 2015 року Монастириським районним судом Тернопільської області прийнято рішення, яким дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відібрано від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, а [PERSON] попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання своїх дітей. Розпорядженням голови Монастириської районної державної адміністрації від 30 вересня 2015 року №293-од «Про надання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування», дітям [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Після відібрання від матері, діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були влаштовані у Тернопільський обласний комунальний дитячий будинок для дітей шкільного віку на підставі розпорядження голови Монастириської районної державної адіміністрації від 16 жовтня 2015 року №316-од «Про влаштування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на повне державне утримання у Тернопільський обласний комунальний дитячий будинок для дітей шкільного віку». Незважаючи рішення Монастириського районного суду від 15 вересня 2015 року, [PERSON] не змінила способу життя, своєї поведінки відносно виховання своїх дітей, веде антисоціальний спосіб життя та не покращила житлово-побутові умови проживання, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] ухиляється та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Монастириської РДА Соболик Л.І. позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні стосовно задоволення позовних вимог заперечила, та пояснила, що не має можливості на даний час утримувати дітей у звязку з важким матеріальним становищем. При цьому, на данйи час вона покращила умови проживання, зокрема, встановила вікна, побілила стіни будинку та відновила паркан. Також повідомила, що мала намір укласти контракт на проходження служби в ЗС України, однак не пройшла відбору, у звязку з негативною характеристикою з сільської ради. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що її онука [PERSON] проживає з нею, та допомагає їй по домашньому господарству. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] перебувала під супроводом в районному центрі соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді з 30.11.2012 року по 31.05.2013 року, у звязку з важким матеріальним становищем. Під час соціального супроводу із [PERSON] проводились бесіди, які стосувались її ставлення до виховання дітей, яких на той час виховувала баба\~ відповідача [PERSON] . На даний час матеріальне становище та ставлення [PERSON] до виконання своїх батьківських обовязків не змінилось, тому вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Свідок [PERSON] , який є сільським головою с.Задарів Монастириського району, суду пояснив, що неодноразово проводив бесіди з [PERSON] , на рахунок виконання нею батьківських обовязків, на що остання жодним чином не відреагувала, зокрема, на даний час її матеріальне становище та умови проживання незадовільні, вона неодноразово зловживала алкогольними напоями, а тому, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її дітей. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши\~їх в сукупності, суд прийшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2015 року, дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , ухвалено відібрано від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, а [PERSON] попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання своїх дітей. Також, на підставі рішення Монастириського районного суду від 15.09.2015 року, судом встановлено, що реєстрацію народження [PERSON] проведено за ст. 133 СК України, підставою запису відомостей про батька є актовий запис про шлюб №6 від 28.03.2001 року; реєстрацію народження дітей [PERSON] та [PERSON] проведено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Монастириської РДА №2 від 12.09.2017 року, на підставі розпорядження голови Монастириської районної державної адміністрації від 30 вересня 2015 року №293-од «Про надання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування», дітям [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Після відібрання від матері, діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були влаштовані у Тернопільський обласний комунальний дитячий будинок для дітей шкільного віку на підставі розпорядження голови Монастириської районної державної адіміністрації від 16 жовтня 2015 року №316-од «Про влаштування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на повне державне утримання у Тернопільський обласний комунальний дитячий будинок для дітейгірцдьного віку». Згідно довідки Тернопільського обласного комунального дитячого будинку для дітей дошкільного віку №81 від 18.04.2018 року, відповідач [PERSON] до дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за весь час перебування дітей в дитячому будинку, навідувалась до них тричі. Як вбачається з відповіді Задарівської сільської ради Монастириського району №54/2.8 від 13.02.2017 року, [PERSON] проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , не працевлаштована, в домашньому господарстві не утримує тварин і птиці, веде не здоровий спосіб життя. Підстави для повернення дітей\~ до матері [PERSON] відсутні. Згідно довідки Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №45/03-02 від 28.02.2017 року, соціальний супровід сім`ї [PERSON] не здійснюється, оскільки на це не дала згоди [PERSON] , яка не виявила бажання співпрацювати із надавачами послуг для вирішення своїх проблем, свою негативну поведінку [PERSON] вважає нормою. Умови проживання сім`ї [PERSON] не покращився, зі слів сусідів остання іноді появляєтсья в стані алкогольного сп`яніння. 06 березня 2017 року, [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей із заявою, в якій просила не вирішувати питання про позбавлення її батьківських прав відносно дітей, оскільки з метою покращення матеріального становища та повернення дітей, має намір укласти контракт на проходження військової служби у ЗС України. Відповідно до повідомлення\~ [INFO] №677 від 15.06.2017 року, [PERSON] зверталась до війскового комісаріату з заявою про проходження військової служби за контрактом. Після проходження медичної комісії та комісії по професійному відбуору, було сформовано особову справу. В\~ березні 2017 року [PERSON] було направлено в 184 Військовий навчальний центр для укладенян контракту, однак при проходженні атестаційної комісії в навчальному центрі остання не здала тестування по професійному відбору, так як не відповідала вимогам комісії. Також, [PERSON] відмовилась від підписання контракту, так як не була згідна з умовами проходження військової служби. Згідно акту обстеження умов проживання від 10.07.2017 року, комісією служби у справах дітей Монастириської РДА у складі: начальника служби у справах дітей\~ Монастириської РДА Соболик Л.І., головного спеціаліста-юриста сектору з питань опіки, піклування, усиновлення та розвитку сектору форм виховання служби у справах дітей [PERSON] , секретаря Задарівської сільської ради Рожаловського Г.О., проведено обстеження умов проживання [PERSON] під час якого встановлено, що [PERSON] проживає в будинку, який потребує капітального ремонту. В житловому будинку є дві кімнати, одна з яких не придатна для проживання. В будинку немає газового обладнання, не підведена вода. На кухні брудний посуд, відсутні продукти харчування.\~ На ліжку брудна постільна білизна, немає достатньо меблів. [PERSON] ніде непрацює та не отримує жодних доходів. Згідно висновку органу опіки та піклування Монастириської РДА №2 від 12.09.2017 року, Монастириська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень цієї Конвенції, дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, як до, так і після народження. Згідно ст. 152 Сімейного Кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частини 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,\~ що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною другою статті 157 Сімейного Кодексу України передбачено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 Сімейного Кодексу України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, що спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Як було з`ясовано в судовому засіданні, незважаючи рішення Монастириського районного суду від 15 вересня 2015 року, [PERSON] не змінила способу життя, своєї поведінки відносно виховання своїх дітей та не покращила житлово-побутові умови проживання, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] ухиляється та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.. Крім того, відповідач негативно характеризується за місцем проживання, зловживає алкогольними напоями, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Згідно довідки Тернопільського обласного комунального дитячого будинку для дітей дошкільного віку №81 від 18.04.2018 року, відповідач [PERSON] до дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за весь час перебування дітей в дитячому будинку, навідувалась до них лише тричі. Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд вважає, що позов\~ є обґрунтованим і підлягає до задоволення, шляхом позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки відповідач своєю бездіяльністю порушує інтереси дітей, зокрема остання фактично самоусунулась від виконання\~ батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суду не надала жодних доказів існування об`єктивних причин з яких вона не має можливості встановити постійне спілкування з дітьми,\~ періодично відвідувати їх, щоб брати участь в її вихованні та утриманні, тобто піклуватися про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування, спілкуватися з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Твердження відповідача [PERSON] про те, що вона фактично позбавлена можливості утримувати, спілкуватись та брати участь у вихованні дітей у звязку з важким матеріальним становищем суд оцінює критично, оскільки дана обставина не перешкоджала їй частіше навідувати дітей та спілкуватись з ними у Тернопільському обласному комунальному дитячому будинку для дітей шкільного віку. Відповідачем не представлено суду переконливих доказів того, що вона за своїм\~ станом здоров`я чи у зв`язку із іншими обставинами не може належним чином виконувати своїх обов`язків по утриманню дітей. При цьому суд бере до уваги, що спірні правовідносини існують уже тривалий час, за який у відповідача була можливість змінити своє матеріальне становище та ставлення до виховання дітей. Суд також зазначає, що відповідно до ст. 169 Сімейного Кодексу України\~\~мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за умови, що батьки істотно змінили в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини, що були підставою для\~\~позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбалення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи наведені правові норми, беручи до уваги обставини справи, матеріальне становище відповідача, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у мінімальному розмірі передбаченому законом для дітей відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на держави підлягає стягненню судовий збір. На\~підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved