Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01 вересня 2011 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1391000 грн. зі сплатою 21 % річних за весь час користування кредитом, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на споживчі потреби, строком до 31 серпня 2015 року. Додатковою угодою №1 від 23 квітня 2012 року кредит було збільшено до 1877000 грн., а додатковою угодою від 16.07.2012р. суму кредиту було збільшено до 3777000 грн. зі строком користування до 31 серпня 2016 року. Додатковою угодою №3 від 15.11.2013 року вид кредиту було змінено на поновлювальну кредитну лінію. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором, 01 вересня 2011 року між банком, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки. Також, 01 вересня 2011 року було укладено договір поруки зі [PERSON]. За умовами договорів поруки, поручителі взяли на себе зобовязання відповідати перед банком за невиконання боржником своїх зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник зобов'язався здійснювати своєчасне повернення кредиту шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі, встановленому графіком погашення, зазначеному у п.2.5 Кредитного договору. Позичальник зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в звязку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками та пені за прострочення платежів. У звязку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 2381608,42 грн. та судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву , згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі, а також представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "[PERSON] Розвитку", з однієї сторони, та [PERSON], як позичальником, з другої сторони, був укладений кредитний договір №MKLNF3.10117.001, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1391000 грн. зі сплатою 21 % річних за весь час користування кредитом, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на споживчі потреби, строком до 31 серпня 2015 року. Позичальник взяв на себе зобовязання здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати відсотки та комісій у порядку та розмірах, встановлених договором /а.с. 6-11/. Додатковою угодою №1 до кредитного договору від 23 квітня 2012 року кредит було збільшено до 1877000 грн., а суму щомісячного платежу встановлено у розмірі 52138,89 грн. /а.с.12/. Додатковою угодою №2 від 16.07.2012р. суму кредиту було збільшено до 3777000 грн., щомісячний платіж визначено у розмірі 70354,16 грн. та збільшено строк користування кредитними коштами до 31 серпня 2016 року /а.с.13/. Додатковою угодою №3 від 15.11.2013 року вид кредиту було змінено на поновлювальну кредитну лінію /а.с.14/. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 01 вересня 2011 року між банком, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки №PX029031.5019.002, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за невиконання позичальником свої зобовязань у тому ж обсязі, що і позичальник /а.с.16/. У зв'язку зі зміною умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою, між банком, позичальником та поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 23 квітня 2012 року /а.с.17/, додаткову угоду №2 до договору поруки від 16 липня 2012 року /а.с.18/. Також, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 16 липня 2012 року між банком, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки №PX029031.44742.001, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за невиконання позичальником свої зобовязань за кредитним договором №MKLNF3.10117.001 від 01 вересня 2011 року у тому ж обсязі, що і позичальник /а.с. 20/. [PERSON] свої зобовязання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні грошові кошти, у розмірі встановленому кредитним договором, що підтверджується розпорядженнями про видачу траншів в рамках кредитної лінії /а.с.35-40/. В порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого станом на 28 січня 2015 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі у розмірі 2381608,42 грн. (два мiльйони триста вiсiмдесят одна тисяча шiстсот вiсiм гривень 42 копiйки), з яких: 1407083,52 грн. - поточна заборгованість за тілом кредиту, 559812,55 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 22489,88 грн. - поточна заборгованість за процентами, 264754,6 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 127467,87 грн. - пеня за порушення строків платежів. Розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком /а.с.41-44/. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, заборгованість за кредитним договором, відсотками та пені, підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що на момент звернення до суду з даним позовом, позивача було звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави Крім того, суд приймає до уваги, що позивачем понесено витрати на публікацію у пресі оголошення про виклик відповідача та документально підтверджено на суму 1953 грн. /а.с.82,151,153/.

Outcome: approved