Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Представник позивача 16.11.2017 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до СВК «Дунай» з вимогою виділити в натурі\~із спільної часткової власності в окремий обєкт нерухомого майна частку, що належить [PERSON] та складає 675/1000 частин комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою: м. Кілія, вул. Маяк, 288; припинити право спільної часткової власності на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: м. Кілія, вул. Маяк, 288; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на окремий об'єкт нерухомого майна комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: м. Кілія, вул. Маяк, 288, а саме на: зерносклад за літ. А (частка 2/5), зерносклад за літ. Г, зерносклад за літ. Е, зерносушильна за літ. Ж, вагова за літ. И, склад за літ. В, ЗАР за літ. Д, надвірні споруди за № 1-7, І, ІV, V, виробничі споруди за № ІІ-ІІІ. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] є власником 675/1000 частин комплексу будівель та споруд, що розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Маяк, 288, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії МП № 008139 від 09.02.2016 року, свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії МП № 008172 від 30.05.2016 року, Витягом з протоколу загальних зборів орендодавців майна ТОВ СП «Перемога» від 15.02.2016 року № 4; Витягом з протоколу загальних зборів орендодавців майна ТОВ СП «Перемога» від 31.05.2016 року № 6; Витягом з протоколу загальних зборів орендодавців майна ТОВ СП «Перемога» від 15.05.2017 року № 8; актами приймання передачі від 16.02.2016 року та від 06.06.2016 року, а також додатками до вказаних актів приймання-передачі. [PERSON] на підставі вищевказаних документів було виділено у власність наступні будівлі та споруди за адресою: м. Кілія, вул. Маяк, 288, саме: зерносклад за літ. А (частка 2/5), зерносклад за літ. Г, зерносклад за літ. Е, зерносушильна за літ. Ж, вагова за літ. И, склад за літ. В, ЗАР за літ. Д, надвірна споруда І, надвірна споруда V, виробнича споруда ІІІ, надвірна споруда № 2, надвірна споруда № 4, надвірна споруда № 5, надвірна споруда № 6, надвірна споруда № 8, надвірна споруда № 9, надвірна споруда № 10. Однак, в подальшому технічна характеристика набутих позивачем у власність будівель та споруд комплексу була змінена. На теперішній час [PERSON] є власником 675/ 1000 частин комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою: м. Кілія, вул. Маяк, 288, що складається з: зерносклад за літ. А (частка 2/5), зерносклад за літ. Г, зерносклад за літ. Е, зерносушильна за літ. Ж, вагова за літ. И, склад за літ. В, ЗАР за літ. Д, надвірні споруди за № 1-7, І, ІV, V, виробничі споруди за № ІІ-ІІІ. Іншим співвласником комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою: м. Кілія, вул. Маяк, 288, є Сільськогосподарський виробничий кооператив «Дунай». На балансі сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дунай» знаходяться в тому числі: зерносклад за літ. А (частка 3/5), зерносклад за літ. Б, склад тимчасового зберігання пестициді за літ. З, сторожка за літ. К, убиральня за літ. О. На даний час приміщення, які належать на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу, знаходяться окремо та на різних земельних ділянках. Приміщень, якими вони користуються з відповідачами спільно, немає. [PERSON], як співвласник, має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності в окремий об'єкт нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою:\~за адресою: м. Кілія, вул. Маяк, 288. Позивач зверталась до відповідача із пропозицією здійснити виділ належного їй на праві спільної часткової власності майна, однак відповідач в добровільному порядку не дав згоди на виділ майна. Таким чином, [PERSON] позбавлена в позасдуовому порядку реалізувати своє право на виділ належної їй частки в спільній частковій власності. Представник позивача, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про те, що заявлені позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак надав заяву про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить здійснити розгляд справи за його відсутності. На підставі вищезазначених письмових заяв суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197\~ЦПК України.\~ У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.\~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України\~ обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії МП № 008139 від 09.02.2016 року, виданого Кілійською міською радою, [PERSON] має право на пайовий фонд ТОВ СП «Перемога» та її частка визначена в розмірі 131941 гривень, або 12,21 відсотків. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії МП № 008172 від 30.05.2016 року, виданого Кілійською міською радою, [PERSON] має право на пайовий фонд ТОВ СП «Перемога» та її частка визначена в розмірі 127361 гривень, або 11,79 відсотків. Відповідно до Витягу з протоколу загальних зборів орендодавців майна ТОВ СП «Перемога» від 15.02.2016 року № 4; Витягу з протоколу загальних зборів орендодавців майна ТОВ СП «Перемога» від 31.05.2016 року № 6; Витягу з протоколу загальних зборів орендодавців майна ТОВ СП «Перемога» від 15.05.2017 року № 8; актів приймання передачі від 16.02.2016 року та від 06.06.2016 року, а також додатків до вказаних актів приймання-передачі, складених з урахуванням змін, прийнятих загальними зборами орендодавців майна ТОВ СП «Перемога» протоколом № 8 від 15.05.2017 року, [PERSON] на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай серії МП № 008172 від 30.05.2016 року та серії МП № 008139 від 09.02.2016 року було виділено у власність наступні будівлі та споруди за адресою: м. Кілія, вул. Маяк, 288, саме: зерносклад за літ. А (частка 2/5), зерносклад за літ. Г, зерносклад за літ. Е, зерносушильна за літ. Ж, вагова за літ. И, склад за літ. В, ЗАР за літ. Д, надвірна споруда І, надвірна споруда V, виробнича споруда ІІІ, виробнича споруда VІ, надвірна споруда № 2, надвірна споруда № 4, надвірна споруда № 5, надвірна споруда № 6, надвірна споруда № 8, надвірна споруда № 9, надвірна споруда № 10. З довідки № 2015 від 04.05.2017 року, наданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що технічна характеристика набутих у власність позивачем комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Маяк, 288 була змінена, на схематичному плані земельної ділянки надвірні споруди позначені під номерами: № 1 огорожа (колишній № 2), № 2 ліхтар (колишній № 4), № 3 басейн (колишній № 5), № 4 пандус (колишній № 6), № 5 ел. лінія (колишній № 9), № 6 трансформатор (колишній № 10), № 7 накопичувальний бункер (колишній № 8), № І замощення (колишній № І), № ІІ замощення (колишній № ІІІ), № ІІІ замощення (колишній № V), № ІV замощення (колишній № VІ). Таким чином, позивачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 675/1000 частин комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Маяк, 288, що складається з: 2/ 5 частин зерноскладу за літ. А, зерносклад за літ. Г, зерносклад за літ. Е, зерносушильна за літ. Ж, вагова за літ. И, склад за літ. В, ЗАР за літ. Д, надвірні споруди за № 1-7, І, ІV, V, виробничі споруди за № ІІ-ІІІ, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 89912802 від 19.06.2017 року. Згідно довідки, виданої головою сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дунай», на балансі СВК «Дунай» з 29.03.2004 року знаходяться наступні обєкти комплексу: 3/5 частин зерноскладу за літ. А, зерносклад за літ. Б, хімсклад за літ. З, сторожка за літ. К, сарай за літ. Л, сарай за літ. М, убиральня за літ. Н. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з\~ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з\~ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до\~ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За змістом роз'яснень Пленуму Верховного Суду України наведених в п.14 постанови від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", об'єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями, якщо про це заявлено позов. Правова позиція ВСУ з цього приводу висловлена у справі № 6-12цс13, яка гласить, що відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки між [PERSON] та СВК «Дунай» не досягнуто домовленості про поділ в натурі нежитлового приміщення комплексу будівель та споруд, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. 3\~ст. 367 ЦК України, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Порушень прав іншого співвласника чи інших осіб в результаті виділення позивачу в натурі частки із спільного нерухомого майна у судовому засіданні не встановлено. Крім того, виділ співвласнику його частки в натурі зі спільного майна призводить до припинення права спільної часткової власності між співвласником, якому виділена в натурі частка у спільному майні, та іншим співвласником, між якими продовжують існувати відносини права спільної часткової власності, але вже щодо зменшеного об'єкту. Відтак, право спільної часткової власності позивача на виділене їй майно підлягає припиненню з одночасним визнанням за нею права власності на самостійний об'єкт права власності Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.\~\~ Згідно ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, а також враховуючи те, що відповідач не заперечує проти позову,

Outcome: approved