Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за кордон. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу з [PERSON] у позивача народилися син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач вказала, що вона неодноразово зверталася до відповідача з приводу надання згоди для виїзд дітей за кордон на відпочинок та оздоровлення разом з матір'ю, однак [PERSON] не бажає надавати таку згоду у позасудовому порядку. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття, визнати відмову [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон до Республіки Грузії неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] безпідставною, а також дозволити позивачу без згоди відповідача оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в супроводі матері за межі України до Республіки Грузії на період зимніх та літніх канікул до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 42-44) Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за кордон в частині позовних вимог про стягнення аліментів було залишено без розгляду за заявою позивача. 12 січня 2017 року позивач у своїй заяві уточнила позовні вимоги просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за межі території України до Республіки Грузії без згоди та супроводу батька на період з 01 червня 2017 року по 31 грудня 2017 року, а також дозволити позивачу без згоди відповідача оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в супроводі матері за межі України до Республіки Грузії на період зимніх та літніх канікул до досягнення дітьми повноліття. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, останні не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", заяв, клопотань про розгляд справи за його відсутності на адресу суду відповідач не надсилав. Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації просила розглянути справу за відсутності їхнього представника, ухвалити рішення в інтересах дитини. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 01 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №2554 (а.с.7). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8-9). За приписами ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Право фізичної особи на свободу пересування закріплене також у нормі ч.1 ст.313 ЦК України. Згідно з ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. У випадку, якщо фізична особа не досягла шістнадцяти років, вона має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» врегульовано порядок здійснення громадянами України права на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів за зарубіжних поїздок. За змістом ст.4 Закону та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року за №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби в самостійному виїзді таких осіб за кордон. Відповідно до пп.1 п.4 Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: - за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; - без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю. Позивач неодноразово зверталася до відповідача із проханнями надати їй дозвіл на виїзд дітей за кордон з метою відпочинку та оздоровлення, однак у позасудовому порядку сторони не можуть дійти обопільної згоди з цього приводу. Вирішуючи спір по суті, суд виходить із засад рівності прав батьків на участь у вихованні та спілкуванні з дітьми. Разом з тим, реалізація особами своїх батьківських прав не може мати наслідком порушення прав дитини на вільний та всебічний розвиток. Відповідно до наведених вище приписів закону суд може вирішити питання про надання одноразового дозволу для виїзду дитини за кордон без супроводу та згоди одного з батьків. При цьому, законом не передбачено надання дозволу на багаторазові виїзди або дозволів для виїзду до країн невизначеного переліку на тривалий період, тобто до досягнення дітьми 16 років. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність позов [PERSON] задовольнити, надати дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України малолітнім [PERSON], [PERSON] без згоди та супроводу батька тривалістю не більше трьох тижнів у період з 01 червня 2017 року по 31 грудня 2017 року до Республіки Грузії, а також надати дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду за межі України малолітнім дітям без згоди відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1102,40 грн.

Outcome: approved