Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до Бучалівської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] та на 1/2 частину як частку в спільному майні подружжя. Вимоги мотивувала тим, що через відсутність оригіналу правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім'я спадкодавця державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, 31.05.2018 року подав заяву (а.с. 65), в якій висловився про задоволення позовних вимог, просив про розгляд справи за його відсутності. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечили, від своїх часток відмовились. Вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя хто його пережив. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001року №127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. У відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 13.06.2012 №304, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.15) вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Заповіту [PERSON] не складав, відповідно спадкування після його смерті здійснювалось за законом (а.с.48-49), про що заведено спадкову справу за № 602/2006. Із позовної заяви, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 7655110 від 08.12.2006 р. (а.с.56), листа сільського голови Бучалівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 176 від 29.05.2018 р. (а.с.66) вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом є дружина [PERSON] - [PERSON] та їх діти [PERSON] та [PERSON], батьки його померли. Позивачка [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] та їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складалося з легкового автомобіля марки ВАЗ-2101, 1979 року випуску (а.с.50-59). Між тим, постановою державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шараварою В.В. від 09.02.2018 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] з тих підстав, що на вказане майно відсутні правовстановлюючі документи. Свою 1/2 частину житлового будинку теж оформити не може, оскільки всі дозвільні документи на проведення робіт з будівництва та будівельний паспорт видано на ім'я [PERSON] Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.06.1984 р. (а.с.7), копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 11.05.1985р. та серії [NUMBER] від 16.11.1990 р. (а.с. 8-9), довідки Бучалівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 1249 від 05.12.2017 р. (а.с.18) видно, що позивачка [PERSON] була дружиною померлого [PERSON], від шлюбу мали двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], спадкоємець до дня смерті проживав зі сім'єю. За період шлюбу та життя спадкодавця збудували житловий будинок по [ADDRESS], що стверджується копіями технічного та будівельного паспортів (а.с.10-14,19). [PERSON] був забудівником вищевказаного будинку. Рішеннями Бучалівської сільської ради № 7 від 14.01.1988 р. та № 102 від 17.03.1988 р. йому було виділено земельну ділянку, площею 0,08 га під будівництво та надано дозвіл на будівництво житлового будинку та право на закладку фундаменту (а.с.20-25). Крім цього, рішенням Бучалівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 172 від 28.12.1991 р. померлому передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,4203 га, що стверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.02.1997р. (а.с.34). Із довідок Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації № 1891 від 27.10.2017 р., КП «Городоцьке районне бюро технічної інвентаризації» № 32 від 24.01.2018 р. (а.с.26-27) право власності на спірний будинок не реєструвалося. Позивачка [PERSON] користувалась вищевказаним житловим будинком як фактичний співвласник, що видно також із копій витягів з по господарських книг (а.с. 28-33). Таким чином, обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів житловим будинком [ADDRESS] неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. За наведеного, суд приходить переконання, що [PERSON] мав на праві власності житловий будинок по [ADDRESS], позивачка є єдиною спадкоємицею, прийняла спадщину, інші спадкоємці [PERSON], [PERSON] відмовилися від спадщини, тому є підстави до визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на вказаний житловий будинок, зокрема на 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], та на 1/2 частину, як частку в спільному майні подружжя. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved