Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернулася із вказаним позовом до суду, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців, які б претендували на майно померлої не має. У зазначені строки позивачка не звернулась до нотаріусу з метою оформлення права власності на спадщину, оскільки була необізнана про наявність спадкових прав на підставі заповіту. На підставі викладеного просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 серпня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К., зареєстрованого в реєстрі за №6473, [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . 06 вересня 2007 року [PERSON] , [INFO] , за життя склала заповіт, відповідно до якого все її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилась і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла онучці [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецькою Н.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1-1995. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерті серії [NUMBER] , виданим 25 листопада 2019 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1678. Згідно відповіді Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25.06.2020 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У відповідності із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або застереженням. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, який згідно положення ч.4 ст.263 ЦПК України, суд має врахувати. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 21.09.2020, справа №130/2517/18, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.\~\~ Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки остання вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з причин необізнаності про наявність заповіту складеного на її ім`я, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що наведені позивачем обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини є поважними та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд, приймає до уваги доводи позивача щодо причин пропуску строку для прийняття спадщини, так як вони знайшли свої підтвердження в судовому засіданні, й приходить до висновку, що [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті бабусі пропустила з поважних причин, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню і позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved