Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У грудні 2013р. [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (далі - ПАТ «ММК ім. Ілліча») з позовом, який був уточнений в ході судового розгляду, в якому просив зобов'язати відповідача: провести розрахунок та виплатити йому індексацію заробітної плати за період з 01.03.2003 року по 10.12.2010 року з компенсацією, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України " Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" в розмірі 38804,24 грн., виплатити йому середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати з 11.12.2010 року по день ухвалення рішення суду, тобто по 03.03.2014 року, в розмірі 66143,84 грн., всього на загальну суму - 104948,08 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання про ухвалення заочного рішення у зв'язку з повторною неявкою відповідача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 11.04.1997 року по 10.12.2010 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «ММК ім. Ілліча», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці та наказами по підприємству про прийняття та звільнення з роботи. За цей період йому нараховувалась і виплачувалась заробітна плата. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 2 зазначеного вище Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003р. № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004р. за № 114/8713. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Наявність факту порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачу індексації заробітної плати вбачається з наданого ним суду розрахунку індексації заробітної плати з березня 2003р. по грудень 2010р. Згідно з вказаним розрахунком розмір невиплачених сум індексації грошових доходів з компенсацією за вказаний період складає 38804,24 грн. Враховуючи, що згідно з вищевказаними положеннями нормативних актів індексація на заробітну плату входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів як з заробітної плати, а в наданому відповідачем розрахунку індексації, що підлягає виплаті позивачу, не зазначені суми відповідних відрахувань податків і обов'язкових платежів, суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем присуджених для позивача сум належить утримати з них передбачені законом податки і обов'язкові платежі. З матеріалів справи вбачається, що розмір індексації заробітної плати [PERSON] та компенсації становить 38804,24 грн., як це обрахував у своєму розрахунку індексації з компенсацією на заробітну плату сам позивач, тому саме така сума індексації з компенсацією підлягає виплаті позивачу й суд визнає зазначену суму заборгованості встановленою та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог позивача в частині стягнення з ПАТ «ММК ім. Ілліча» середнього заробітку [PERSON] за час затримки виплати індексації по заробітній платі з 11.12.2010 року по день ухвалення рішення суду, тобто по 03.03.2014 року, суд вважає, що дані вимоги також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим органом (а в разі відсутності таких органів-представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно зі ст. 117 ч. 1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статі відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки на теперішній час позивачу так і невиплачена сума заборгованої індексації заробітної плати з компенсацією, що є порушенням його трудових прав, суд вважає, що [PERSON] повинен бути нарахований середній заробіток за час затримки виплати заборгованої індексації заробітної плати з 01.03.2003 року по день ухвалення рішення суду, тобто по 03.03.2014 року, в сумі, зазначеній у наданому ним розрахунку, - 66143,84 грн., що відповідає вимогам законодавства. Строк звернення до суду позивачем не пропущено, враховуючи ту обставину, що індексація входить у структуру заробітної плати згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці», а відповідно до ст. 22 КЗпП України стягнення боргу по заробітній платі не обмежується строком позовної давності. Відповідачем заперечення проти позову суду не надавалися, дані, викладені у вказаному розрахунку не оспорювалися, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про згоду відповідача з обставинами, викладеними в позовній заяві та даними розрахунку заборгованості. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1409 грн. 48 коп., від сплати якого, згідно з законом, звільнений позивач.

Outcome: approved