Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, згідно якого просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] по, після смерті її сина [PERSON], який помер [INFO], і свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті її чоловіка, її син мав у власності 1/3 частину будинку [ADDRESS], однак син помер, дітей у нього не було. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що син позивачки-[PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть, видане Радомишльским РУЮ 24 квітня 2001 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складалося з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS], де він і проживав до смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті сина позивачка прийняла, шляхом проживання в даному будинку, доглядом за будинком та земельною ділянкою. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, спадщину після смерті сина прийняла тільки позивачка. Таким чином єдиним спадкоємцем за законом вищевказаного житлового будинку після смерті сина є позивачка, яка прийняла спадщину. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved