Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач, посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] та залишилась спадщину у вигляді земельної ділянки 15,08 га. Спадкоємцем після її смерті є відповідач [PERSON], як син спадкодавці, однак спадщину протягом встановленого строку не оформив. Позивач, як спадкоємець другої черги після смерті бабці бажає прийняти спадщину, на теперішній час неможливо її оформити, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Просить суд, у зв'язку із виниклими обставинами, визнати за ним право власності на належну померлій [PERSON] земельну ділянку площею 15,08 га на території Добропільської сільської ради Голопристаського району Херсонської області за кадастровим номером [NUMBER] із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву та позовні вимоги визнав, просив розглядати справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і відповідно підлягаючими задоволенню виходячи із наступного: Судом встановлено, що земельна ділянка площею 15,08 га на території Добропільської сільської ради Голопристаського району Херсонської області за кадастровим номером [NUMBER] із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідач [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] та спадкоємцем першої черги, однак до теперішнього часу не звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач є сином [PERSON] та онуком померлої [INFO] [PERSON]. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни -спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Згідно Земельного Кодексу України після затвердження відповідним органом проекту землеустрою надається згода на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Лише після розроблення технічної документації із землеустрою здійснюється заповнення, державна реєстрація та видача державного акта на право власності на земельну ділянку. Державні акти на право власності на земельну ділянку видаються структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України з дотриманням вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року. Згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець мав право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом, тому має право спадкування земельної ділянки після смерті [PERSON], але не має оригіналу документа про право власності на зазначену земельну ділянку. Саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності оригіналу Державного акта про право власності на землю не існує.

Outcome: approved