Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом де вказує, що 05 листопада 2001 року його батько - [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,60 га, яка розташована на території смт.Пісочин Харківського району Харківської області. 10 вересня 2013 року батько помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді зазначеної вище земельної ділянки. Спадкоємцями після смерті батька є він, його син, та відповідач по справі - його дружина. Але оформити свої спадкові права він не має можливості, оскільки батько за життя належним чином не оформив свої права на придбану земельну ділянку. Тому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,60 га, яка розташована на території смт.Пісочин Харківського району Харківської області після смерті батька - [PERSON] У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом де вказує, що 05 листопада 2001 року її чоловік - [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,60 га, яка розташована на території смт.Пісочин Харківського району Харківської області. 10 вересня 2013 року батько помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді зазначеної вище земельної ділянки. Спадкоємцями після смерті батька є вона, його дружина, та відповідач по справі - його син. Але оформити свої спадкові права вона не має можливості, оскільки чоловік за життя належним чином не оформив свої права на придбану земельну ділянку. Тому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,60 га, яка розташована на території смт.Пісочин Харківського району Харківської області після смерті чоловіка - [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Свої позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. [PERSON] у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Свої позовні підтримала і просила задовольнити. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що і позов [PERSON] і позов [PERSON]М, підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Згідно з ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові нерухомого майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі положень ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ч.2 цієї статті, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у Постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року №6-54 цс 12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах сформульовано обов'язкова для всіх судів України правова позиція. Відповідно до статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено, що 05 листопада 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим №1552, згідно з яким [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 0,60 га, яка розташована на території смт.Пісочин Харківського району Харківської області та передана для ведення особистого підсобного господарства (а.с.8-11). З наданої копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 06.11.1971 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище - Павленко (а.с.16). З наданої копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився 31 липня 1972 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). [PERSON] помер 10 вересня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №407210, виданого 16 вересня 2013 року виконкомом Пісочінської селищної ради Харківського району Харківської області (а.с.7). Згідно зі звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території смт.Пісочин Харківського району Харківської області, яка належала [PERSON], ринкова вартість зазначеної земельної ділянки станом на 03 березня 2016 року становить 38820 грн. (а.с.24-45). Як вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №43457356 від 01 квітня 2016 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа (а.с.57). Постановою державного нотаріуса Другою державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 19 лютого 2016 року у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, оформлених належним чином (а.с.47). Крім того, у відповідності до вимог ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Також, у відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у цьому законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, згідно з ч.1 ст.4 того ж Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. У звязку з тим, що [PERSON] не була дотримана процедура оформлення права власності у встановленому законом порядку, але окрім позивачів інших спадкоємців померлий не має, суд приходить до висновку, що на теперішній час спадкоємцями першої черги на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] є його син [PERSON] і його дружина - [PERSON] Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], який помер 10 вересня 2013 року дійсно володів, на підставі договорів купівлі-продажу від 05.11.2001 року, земельною ділянкою, площею 0,60 га на території смт.Пісочин Харківського району Харківської області, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами, тобто був власником цього майна, а також з урахуванням того, що позивачі дійсно є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], що було доведено наданими суду доказами у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги і [PERSON] і [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст.182, 317, 328, 1261 ЦК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,

Outcome: approved