Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 20 жовтня 2007 року у виконавчому комітеті Киселицької сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис - №20. Позивачка вказує, що збереження сім`ї неможливе, оскільки їхня сім`я розпалась остаточно, у них різні характери та погляди на життя, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивачка в позові зазначає, що від спільного проживання з відповідачем у них народилось двоє дітей, дочка - [PERSON] [INFO] , син- [PERSON] [INFO] . Зазначає, що відповідач на даний час аліментів нікому не сплачує, являється молодою працездатною людиною, без будь яких фізичних вад здоров`я, інших осіб на утриманні не має, і тому має змогу та зобов`язаний утримувати своїх дітей. Просить суд шлюб укладений між ними розірвати, також просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 30% від усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилась від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення по суті, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 20 жовтня 2007 року у виконавчому комітеті Киселицької сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис - №20. /а.с.7/ Суд вважає, збереження сім`ї неможливе, оскільки їхня сім`я розпалась остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що від спільного проживання сторін у них народилось двоє дітей, дочка - [PERSON] [INFO] , син - [PERSON] [INFO] , актовий запис №05, №42 /а.с.9-10/. Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 цього Кодексу, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 182 ч.2 СК України передбачено, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При призначенні розміру аліментів, суд виходить з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб неповнолітньої дитини, реальної можливості відповідача розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи права останнього, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 30% від усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу судом задоволені, відповідач повинен сплатити на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 840 грн.80 коп. Також враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів, тому необхідно стягнути з відповідача 840грн.80коп в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved