Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на садовий будинок [ADDRESS] після смерті [INFO] тітки [PERSON]. В зв'язку з тим, що за життя спадкодавець не встигла оформити правоустановчі документи на садовий будинок порушує питання про визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за заповітом. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник третьої особи надіслав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Представник відповідача, будучи неодноразово повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті [INFO] [PERSON] (тітки позивачки) відкрилася спадщина на садовий будинок [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 липня 2016 року позивачка успадкувала земельну ділянку розміром 0,0500 га, що розташована за адресою [ADDRESS], що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту про право власності на землю [NUMBER], виданого 08 травня 1998 року. В 1983 році на згаданій земельній ділянці померла [PERSON] побудувала садовий будинок та повністю сплатила пайовий внесок, що підтверджується довідкою МСТ «Дружба» №66 від 20 квітня 2016 року. Належність цього майна померлій стверджується також даними технічного паспорту на садовий будинок. За життя [PERSON] склала заповіт від 02 жовтня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], яким заповіла садовий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку під ним свої племінниці [PERSON]. Позивачка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців на вказаний садовий будинок по справі не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи №50/2016 від 22 січня 2016 року після померлої [PERSON] Згідно постанови державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори від 04 липня 2016 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно померлої [PERSON] Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки померла [PERSON] не встигла оформити правовстановлюючі документи на набуте нею майно й за життя виникле в неї право на нього не зареєструвала, зазначене перешкоджає позивачці здійсненню права спадкування і отриманню свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону «Про власність в СРСР», чинного на момент побудови садового будинку член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на викладене, садовий будинок [PERSON], який перейшов у спадщину позивачці, належав їй на праві власності з 1983 року і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого права власності на нього, а позивачка (спадкоємиця) має право на визнання за нею права на власності садовий будинок, як об'єкт спадкування після смерті своєї тітки. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належить тітці, яка померла і не встигла його оформити, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, заявлене позивачкою право підлягає захистові, а пред'явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved