Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Представник позивача Органу опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Треті особи - Білгород-Дністровська місцева прокуратура, Білгород-Дністровський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, Виконавчий комітет Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району, Орган опіки та піклування Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Представник позивача Органу опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просив не здійснювати, надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Білгород-Дністровський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Виконавчий комітет Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву розгляд справи у його відсутність. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей районної державної адміністрації перебувають діти, які опинились у складних життєвих обставинах: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 15.10.2015 року, актовий запис № 545 від 15.06.2010 року, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області), відомості про батька дитини вказано відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України (на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства). [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07.12.2015 року, актовий запис № 12400 від 07.12.2015 року, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції), відомості про батька дитини вказано відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 19.11.2014 року, актовий запис № 4178 від 05.05.2014 року, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції), відомості про батька дитини вказано відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). На підставі рішення виконавчого комітету Володимирської сільської ради від 23.05.2019 року № 9, вищевказані діти були вилучені з родини [PERSON] та [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), на вихованні якої вони знаходились. Дана родина перебуває на обліку сімей, які опинились у складних життєвих обставинах. Зі слів [PERSON] , мати дітей - [PERSON] (паспортні дані, відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 23 січня 2020 року № 00025318909: паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 10 жовтня 2006 року - копія паспорту відсутня) зникла у невідомому напрямку, участі у вихованні дітей не приймає, дітей не відвідує. Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації неодноразово зверталась до Портофранківського відділення поліції Приморського відділу, поліції в м. Одеса ГУНП в Одеській області відносно проведення заходів щодо встановлення місцезнаходження матері дітей - [PERSON] та наданні інформації до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації для вирішений подальшої долі дітей. Управління превентивної діяльності Головного Управління Національної поліції в Одеській області листом від 31.03.2020 року № 3/1749, повідомило про те, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області, [PERSON] перебуває в розшуку, як особа, яка безвісно зникла. Білгород-Дністровський відділ поліції Головного Управління Національної поліції в Одеській області повідомив листом від 07.04.2020 року № 42/7093 про те, що громадянка [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] , на даний час розшукується співробітниками Портофранківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одеса ГУНП в Одеській області, як особа, яка зникла безвісно в межах справи № 008184 від 23.04.2018 року. Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 23 січня 2020 року № 00025318909 [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого визначена адреса проживання батька дитини [PERSON] , [INFO] на момент внесення змін до відомостей актового запису: [ADDRESS] . Під час уточнення місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , отримано листа від відділу Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 20.03.2020 року № 08-09/150, за яким згідно інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також повідомлено, що потрапити до помешкання та поспілкуватись з мешканцями не вдалось, за викликами до відділу Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ніхто не з`явився. Службою у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації направлений заказний лист (від 08.04.2020 року № 01-19/368) за вищевказаною адресою до [PERSON] з метою з`ясування намірів відносно власної дитини [PERSON] , [INFO] , але лист було повернуто поштою з поміткою: внаслідок закінчення терміну зберігання та неявки адресата за отриманням. Білгород-Дністровський відділ поліції Головного Управління Національної поліції в Одеській області листом від 07.04.2020 року № 42/7093 надав відомості, що [PERSON] , [INFO] , має додаткові адреси мешкання: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Служба у справах дітей Одеської міської ради листом від 22.05.2020 року № 07/5409 повідомила, що за результатами виходу працівників за наданими адресами встановлено, що за вказаними адресами [PERSON] не проживає. Листом від 12.06.2020 року № 05-11/176 Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації повідомлено, що до дитини [PERSON] , [INFO] , його батько [PERSON] , [INFO] , жодного разу не відвідував та не брав участь у вихованні, не цікавився дитиною. Зазначені вище факти, можна розцінювати, як ухилення батька [PERSON] від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських прав. Також, вищезазначені документи підтверджують, що дитина [PERSON] фактично позбавлений батьківського піклування і потребує встановлення відповідного статусу, який надасть йому змогу бути влаштованим до сімейних форм виховання та отримати відповідні соціальні допомоги. Виконавчий комітет Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надав до суду рішення про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Виконавчий комітет Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надав до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved