Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на утримання їх неповнолітнього сина. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.09.1992 року уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, а саме : дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою та син [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Вказує, що в квітні 2017 року відповідач покинив сім»ю та пішов проживати до іншої жінки та з того часу жодної допомоги на утримання сина не надає, хоч має змогу таку допомогу надавати, не цікавиться сином, не приймає участі у його вихованні. У зв'язку з наведеним просить, стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач на зазначену позовну заяву подав письмові пояснення в яких зазначив, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, зокрема те що він не надає коштів сину. Ствердив що кошти сину він періодично нада . Також просив суд при винесенні рішення по справі врахувати, те що він на даний час має цивільну дружину та малолітню дитину. Зазначив що сплачувати аліменти на утримання сина він згідний. Окрім того просив суд справу розглядати за його відсутності, інших доказів суду не надав. Позивач у судове засідання не прибула, однак на адресу суду подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила суд справу розглядати за її відсутності. Судом оглянуто письмові заяви сторін по справі та вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.08.1992 року, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме: дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою та син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. З копії свідоцтва про народження сина вбачається, що матір'ю є позивач, батьком - відповідач. Із пояснень позивачки вбачається, що сторони не ведуть спільний побут і господарство, неповнолітній син залишився проживати з позивачем, повністю знаходиться на її утриманні, та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання сина.Окрім того позивач працює бухгалтером , проте коштів недостатньо для утримання сина. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається відповідно до ст. 181 СК України . Відповідно до ч. 3 ст.181,183,184 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За умовами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" мінімальний прожитковий мінімум для дитини вікoм з 6 до 18 років з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня 2017 року - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Положеннями п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України . Враховуючи те, що дитина проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні, а відповідач по справі батько неповнолітньої дитини, добровільно свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, а тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку у твердій грошовій сумі. Щодо тверджень відповідача [PERSON] про те, що при визначенні аліментів суду слід врахувати те, що відповідач має цивільну дружину та малолітню дитину, однак відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження цих фактів, а тому судом до уваги не береться. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присужуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, та в порядку ч. 1 ст. 367 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України). Відтак, враховуючи матеріальне становище позивача та дитини, матеріальне становище відповідача, який не працює та отримує нерегулярні доходи, встановлений законом рівень прожиткового мінімуму та рівність прав та обов'язків сторін щодо дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини певного віку, починаючи з дня подачі позову, а саме з 19.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Окрім того, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору згідно із ст .5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved