Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до Печерського районного суду із позовом до [PERSON], в якому просила визнати [PERSON], [INFO], таким, який втратив право користування квартирою [ADDRESS] та виселити його із вказаної квартири, судові витрати покласти на відповідача. Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, про місце, день і час розгляду справи повідомлені належним чином, проте представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги з викладених у них підстав підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] зареєстрована та є власником квартири (а.с. 5-7). Також, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (мати) та [PERSON] (брат). При цьому, як вбачається з пояснень представника позивача та показів свідка [PERSON], [PERSON] не проживає у цій квартирі вже більше трьох років, витрат по утриманню квартири не несе. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В листі Верховного Суду України від 01.07.2013 "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" зазначено, що у разі виникнення спору між власником і членами його сім'ї суд повинен врахувати, що право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог статей 405, 406 ЦК. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім'ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на встановлені обставини справи, відповідно до яких відповідач в квартирі не проживає вже більше трьох років, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо наявності підстав для визнання відповідача таким, який втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], та виселення останнього з даної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved