Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивачка звернулась до Полтавського районного суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністюза адресою: [ADDRESS], в обгрунтування позовних вимог вказала, що в будинку [ADDRESS] яка не має власника та в ній ніхто не проживає з 1997-1998р. Особи які проживали у ній виїхали до Росії. З 1999 року позивач користується квартирою № 2. Просила суд, визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, надавши пояснення аналогічно викладеному в позовній заяві. В судове засідання позивач не з'явився попередньо надавши суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі на підставі наявних у ній доказів. Від відповідача: Гожулівської сільської ради Полтавського району до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечили. Від третьої особи: ДП "Гожулівська дослідно-біологічна фабрика"до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечили. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що позивач [PERSON] на протязі десяти років добросовісно користується квартирою [ADDRESS]. Заслухавши доводи представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [PERSON], належить на праві приватної власності 1/2 частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування. Як встановлено, будинок [ADDRESS] знаходиться на території Гожулівської сільської ради Полтавського району, становить собою одноповерховий будинок в якому мається дві квартири, № 1 що належить позивачу та квартира № 2 в якої відсутній власник. У квартирі № 2 приблизно з 1997 - 1998 року ніхто не проживає. Особи які проживали у квартирі № 2 виїхали у той час до Росії де мабуть і проживають по цей час. Приблизно з 1999 року позивач добросовісно користуюсь квартирою № 2. Згідно довідки Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 20.08.2014 року № 18-03-4055, зазначено, що в переліку об'єктів державної власності, органом управління яких являється регіональне відділення ФДМУ по Полтавській області,двоквартирний, одноповерховий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не значиться. Відповідно Довідки виконавчого комітету Гожулівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області від 03.09.2014 року № 577, зазначено, що квартира [ADDRESS] не знаходиться у власності територіальної громади Гожулівської сільської ради Полтавського району. Згідно Рішення про відмову у наданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.10.2014 р. № 6420274, зазначено, що у Державному реєстрі прав відсутні відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, щодо об'єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]. Відповідно відповіді Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 23.04.2013 р. № 3101, зазначено, що у них відсутній доступ до Реєстру прав власності на нерухоме майно та для отримання інформації про право власності на нерухоме майно необхідно звернутись до державного реєстратора прав на нерухоме майно, які з 01.01.2013 р. мають доступ до державного Реєстру прав власності на нерухоме майно. Будинок [ADDRESS] цього будинку не знаходиться також і на балансі Комунального підприємства «Мрія» Гожулівської сільської ради. Статтею 344 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом враховуються положення ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 07.02.2014 № 5, а саме пунктів: 9. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років ... набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). 11.Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю; 12. Ураховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК. За даних обставин, враховуючи, що позивач - [PERSON] добросовісно заволоділа нерухомим майно у якого відсутній власник, і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше 10 років, томупозов є обгрунтований доведений в судовому засіданні і підлягає задоволенню . На підставі викладеного та

Outcome: approved