Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи було уточнено щодо збільшення суми заборгованості за житлово комунальні послуги в розмірі 28506 грн. 01 коп., посилаючись на те, що 01 листопада 2012 року між Київським квартирно-експлуатаційним управлінням та [PERSON] був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу за адресою: [ADDRESS] . Зазначене житлове приміщення знаходиться на балансі позивача. Договір укладений строком на п`ять років тобто до 01 листопада 2017 року. Позивач належним чином виконав та продовжує виконувати свої обов`язки відповідно до умов договору, однак відповідач самоусунувся від належного виконання свого обов`язку щодо здійснення своєчасної оплати за наданні йому послуги по договору. З листопада 2012 року відповідач належним чином не виконує свого обов`язку щодо своєчасної оплати за послуги, однак продовжує ними користуватися, а тому вони змушені були звертатись до суду з даним позовом.\~ В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, просив винести рішення щодо його задоволення, посилаючись на викладене у позовній заяві.\~ Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд винести рішення про відмову у задоволені позову, оскільки вважає, що договір від 01.11.2012 року втратив свою чинність, крім того, будинок [ADDRESS] знаходиться в аварійному стані та взагалі не житловий, він навіть не зареєстрований в даному будинку. \~ \~ \~ \~Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10, ч. 2 ст. 27 і ст. 60 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 липня 2015 року скасовано судовий наказ від 17.02.2015 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово комунальні послуги на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління. Відповідно до п. 2\~ ч. 8\~ ст. 105-1 ЦПК України, при скасуванні судового наказу суд роз`яснює, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.\~ Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 року № 1075-ХІУ, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинам, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належить будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Міністерство оборони України, як центральний орган управління Збройних Сил України, здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, у тому числі у разі їх розформування. Київське квартирно-експлуатаційне управління - це структурна складова Міністерства оборони України, а збитки нанесені йому неправомірними діями безпосередня шкода соціальним та економічним інтересам держави. Київське квартирно-експлуатаційне управління є державною установою, яка створена Міністерством оборони України, підпорядковане Головному квартирно-експлуатаційному управлінню Збройних Сил України у своїй діяльності керується наказами, директивами Міністра оборони України та іншими нормативними актами. Основні його фонди та матеріальні цінності є державною власністю, перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за ним на праві оперативного управління. Збитки, які йому спричинено, це безпосередня шкода економічним інтересам держави. Судом встановлено, що Київське квартирно-експлуатаційне управління є юридичною особою публічного права, оскільки створене Міністерством оборони України, є державною установою та діє па підставі Положення про Київське квартирно-експлуатаційне управління та інших нормативно-правових актах. Відповідно до абз. 1, 4, 5, 6, 7 ч.ч. 1-2 п. 9 Положення про Київське квартирно-експлуатаційне управління встановлено, що начальник Київського квартирно-експлуатаційного управління як керівник Київського квартирно-експлуатаційноно управління: очолює Київське КЕУ, здійснює керівництво його діяльністю; вчиняє дії від імені Київського КЕУ без довіреності; представляє інтереси Київського КЕУ в усіх правовідносинах перед всіма фізичними та юридичними особами; здійснює укладання, зміну, розірвання будь-яких правочинів. договорів, контрактів, угод, тощо; видає довіреності (доручення), підписує документи від імені Київського КЕУ. Особа, на яку згідно з письмовим наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційпого управління Збройних Сил України покладено тимчасове виконання обов`язків начальника Київського КЕУ набуває прав і обов`язків, визначених Положенням. Відповідно до витягу із наказу Головного квартирно експлуатаційного управління Збройних Сил України від 22.10.2012 року №206, керівником Київського квартирно-експлуатаційного управління виступав тимчасово виконуючий обов`язки начальника підполковник Діцуленко Костянтин Сергійович. Судом встановлено, що відповідно до копії довіреності від 01.11.2012 року №303/25-3517 Київське квартирно-есплуатаційне управління в особі тимчасово виконуючого обов`язки [PERSON] , що діяв на підставі Положення\~ про Київське КЕУ, уповноважив начальника Будинкоуправління №4 Київського КЕУ Гаврищук Н.А. укладати від імені начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління договори на надання житлово комунальних послуг із мешканцями Військового містечка № [NUMBER] [ADDRESS] . 01 листопада 2012 року між Київським квартирно-експлуатаційним управлінням в особі начальника підприємства Будинкоуправління №4 Гаврищук Н.А. та [PERSON] було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання\~ нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу. Відповідно до ч. 5 п 5.1 якого, даний договір укладено з 01 листопада 2012 року та діє до 01 листопада 2017 року. Згідно до частини 2\~статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у розмірах, встановлених законом чи договором. З наданих відповідачем в судовому засіданні пояснень, суд приходить до висновку, що вчинення ним дій щодо сплати за електропостачання, опалення та внесення часткової оплати рахунків за надані комунальні послуги, підтверджують договірні відносини які склались між позивачем та відповідачем. Відповідно до виписки до протоколу №1 від 06 лютого 2003 року засідання житлової комісії\~ (сумісного засідання адміністрації та комітету профспілки) військової частини [NUMBER] про надання житлової площі, майору [PERSON] було надано на родину в складі 4-х осіб, службову окрему двох-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Крім того,згідно з п.1.1 вище зазначеного договору, балансоутримувач, забезпечує утримання нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальна площа яку займає відповідач становить 57,00 кв.м.), а також утримання прибудинкової території, а користувач бере участь у всіх витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт, пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим Договором. Відповідно до п. 2.1. та п. 2.1.1 договору, балансоутримувач зобов`язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території, та створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності, у тому числі користувачу згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями. Отже, надавши послуги, позивач відповідно до чинного законодавства має повне право\~ вимагати їх оплати, тобто стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~Пунктом 35 правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, встановлено, що\~ власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги». Відповідно до положень ст.ст. 63, 64, 66, 67, 68 ЖК України, наймач та повнолітні члени його сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з договору найму. Квартирна плата та плата за комунальні послуги повинна вноситись щомісяця і у встановлений строк. \~ Відповідно до ч. 2 ст.\~625 ЦК України, за якою боржник, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~\~ Згідно до загальних умов виконання зобов`язання, передбачених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг за оплату житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Така ж правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 20 червня 2012 року в справі № 6-68цс12. \~ \~ \~ \~В порушення зазначених норм закону відповідач на протязі тривалого часу несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує квартирну плату та комунальні послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 20.04.2016 року становить 28506 грн. 01 коп., з яких: - заборгованість за поточними нарахуваннями (період з листопада 2012 року по квітень 2016 року) 21820 грн. 50 коп.; - інфляції 5915 грн. 66 коп.; - 3% за користування коштами 769 грн. 85 коп. З огляду на викладене, оскільки жодного належного доказу в обґрунтування своєї позиції відповідач суду не надав, підстав для відмови у задоволенні позову суд не вбачає. \~ З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved