Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Представник позивача в березні місяці 2018 року звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини [PERSON]. Стягнути з відповідача на користь осіб або установ, де буде перебувати дитина аліменти на її утримання. Позовні вимоги аргументовані тим, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно заяви матері [PERSON] від 10.11.2016 року та розпорядження голови Світловодської райдержадміністрації від 08.12.2016 року № 385-р, дитина [PERSON] влаштований до КЗ «Кіровоградській обласний спеціалізований будинок дитини нового типу», тимчасово терміном до 6 місяців. В подальшому, згідно заяви матері від 07.06.2017 року, термін перебування малолітнього [PERSON] в указаному КЗ було продовжено ще на 6 місяців. Після закінчення продовженого терміну перебування дитини в КЗ, мати дитину не забрала, не створила належних умов для проживання та утримання дитини з нею. За час перебування дитини в закладі мати або інші родичі жодного разу її не провідували, не цікавились розвитком та здоров'ям. Відповідно до інформації Світловодського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 27.02.2018 року, [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Світловодській районній державній адміністрації 28.02.2018 року прийнято рішення № 13 про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] Крім того, просять стягнути з [PERSON] на користь тих осіб чи установ, де буде перебувати дитина, на утримання малолітнього [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судові витрати стягнути з відповідача. ( а.с. 2-3) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 22.03.2018 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого провадження на 18.04.2018 року, яке було відкладено через відсутність доказів належного повідомлення відповідача. Ухвалою Світловодського міськрайоного суду від 24.05.2018 року закрито підготовче провадження по даній справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.06.2018 року. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 56) Відповідач в судове засідання не з'явилася про причини своєї неявки суду не повідомила, про місце та час розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. (а.с. 34, 38) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. (а.с. 26) Зі згоди позивача, суд проводить розгляд справи в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 223, 280 ЦК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] являється відповідач - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, відомості про батька дитини [PERSON] записані зі слів матері [PERSON] відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. (а.с.3, 7). Згідно заяви від від 10.11.2016 року, [PERSON] просить прийняти дитину [PERSON], 28.09.2016 року до КЗ «Кіровоградській обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» на строк до 6 місяців. (а.с. 4) Розпорядженням голови Світловодської районної державної адміністрації № 385-р від 08.12.2016 року, малолітнього [PERSON] направлено до КЗ «Кіровоградській обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» на строк до 6 місяців. (а.с. 8) Відповідно до заяви від 07.06.2017 року [PERSON] просить продовжити термін перебування дитини [PERSON], 28.09.2016 року у КЗ «Кіровоградській обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» на строк до 6 місяців. (а.с. 5) Розпорядженням голови Світловодської районної державної адміністрації № 334-р від 27.09.2017 року, термін перебування малолітнього [PERSON] в КЗ «Кіровоградській обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» продовжено на строк до 6 місяців. (а.с. 10) Згідно характеристики з місця проживання, [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, безвідповідальна. (а.с. 11, 12) Інформацією, наданою головним лікарем КЗ «Кіровоградській обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» підтверджується, що відповідач жодного разу не відвідала дитину [PERSON] за період його перебування в даному закладі. (а.с. 6) Згідно інформації, наданої директором районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді Світловодської РДА, сім»я [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах з 26.02.2013 року у зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків. Сім»я перебуває під соціальним супроводом фахівця із соціальної роботи, яким постійно надавалися індивідуальні соціальні послуги. Останнім часом за місцем проживання сім»я відсутня, оскільки перебуває у різних знайомих, де вживають алкогольні напої. (а.с. 13) Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 19.08.2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стягнуто аліменти з [PERSON] на користь дітей в розмірі ? частини всіх видів заробітку. (а.с. 14-15) Рішенням комісії з питань захисту прав дітей при Світловодській РДА № 14 віл 28.02.2018 року рекомендовано Світловодській РДА позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], надано згоду на продовження терміну перебування дитини в КЗ «Кіровоградській обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» до вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав. (а.с. 18) Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] саме ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими в цій частині вимоги позивача та можливим позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в отриманні дитини, влаштованої до державного комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд, враховуючи наявність рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання трьох дітей в розмірі ? частини заробітку (доходу), вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на користь осіб або установ, де буде перебувати дитина в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) підлягає частковому задоволенню, а саме: підлягають стягненню з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які перераховувати на особистий рахунок дитини, який буде відкритий в Державному ощадному банку України, починаючи з 07.03.2018 року до досягнення [PERSON] повнолітня, тобто до [INFO] Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення позивача з цим позовом до суду, судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Оскільки орган опіки та піклування Світловодської районної державної адміністрації здійснює захист та представництво малолітнього [PERSON], який знаходиться на повному державному забезпеченні, судовий збір за подання до суду позовної заяви за вимогами про позбавлення батьківських прав не справляється. Крім того, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» орган опіки та піклування Світловодської районної державної адміністрації було звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру за вимогою про стягнення аліментів в сумі 704, 80 гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved