Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє в інтересах недієздатної [PERSON] звернулася з позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою, вказавши, що 06.12.1977 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] за № 9208, [PERSON] придбала 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ватутіна, буд. 100-а. Наказом № 261 від 29.10.1977 року по радгоспу «Днепрогес», якому в той час належала земля у звязку із продажем та купівлею 1/4 частини будинку земельна ділянка площею 0,03 га була вилучена у [PERSON] та закріплена за [PERSON] Оскільки в теперішній час розмір її земельної ділянки значно менший, позивачка просить визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: м.Запоріжжя, вул.Ватутіна, 100-а між нею та відповідачкою, виділивши їй у користування передбачений договором купівлі-продажу ділянку, розміром 0,03га. Представник відповідача проти позову заперечує, вказавши, що вони протягом 30 років користувалися своєю ділянкою, ніхто не змінював межі, ніколи ніяких заперечень у [PERSON] не виникало, він згоден укласти угоду, за якою частину своєї земельної ділянки вони нададуть у спільне користування для того, щоб забезпечити доступ позивачки для обслуговування стіни її добудови. Вислухавши пояснення сторін, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06.12.1977 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] за № 9208, [PERSON] придбала 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ватутіна, буд. 100- а, а також зазначено, що даний будинок розташований на земельній ділянці /колгоспу/ радгоспу «Дніпрогес», розміром 0,03 га.(а.с.5), а також наказ № 261 від 29.10.1977 року по радгоспу «Дніпрогес», якому в той час належала земля, у звязку із продажем та купівлею 1/4 частини будинку земельна ділянка площею 0,03 га була вилучена у [PERSON] та закріплена за [PERSON] (а.с.8). На аркуші справи 88 міститься копія рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих №77/3 від 27.02.1964 року, в якому вирішено … первоначально ….визнати право власності за [PERSON] на самовільно збудований будинок 100 а, який розташований на земельній ділянці площею 1000 кв.м. Земельна ділянка була надана відповідно до законодавства, яке діяло на той час. Згідно з нормами статті 16 Земельного Кодексу Української РСР, 1970 року, який діяв на момент купівлі-продажу надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею. Надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього Кодексу. Відповідно до ст.73 того ж кодексу із земель, наданих в користування радгоспам для сільськогосподарських потреб, відповідно до затверджених проектів внутрігосподарського землеустрою, виділяються і відмежовуються в натурі присадибні землі, призначені для надання робітникам і службовцям присадибних земельних ділянок в межах норм, передбачених статтею 78 цього Кодексу. В своїх запереченнях відповідач посилається на те, що відповідно до ст..20 ЗК УРСР (1970р.) право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів, а позивачка не надала реєстрову книгу виконавчого комітету Володимирівської селищної ради депутатів трудящих. Але право користування [PERSON] своєю земельною ділянкою відповідачем у судовому засіданні не оспорюється, навпаки він просить залишити фактичний порядок користування земельною ділянкою розміром 974 кв.м за адресою: м.Запоріжжя, вул.Ватутіна, 100-а. На час розгляду справи право власності на земельну ділянку по вул..Ватутіна, 100-а у м. Запоріжжі ні за ким не зареєстровано, земельну ділянку внесено на черговий кадастровий план № 2310100000:04:027:0464, де зазначена площа ділянки 0,0974кв.м., форма власності комунальна, що підтверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.04.2015 року (а.с.119). Експертом ТОВ ЗМБТІ [PERSON] надані висновки судової будівельно-технічної експертизи №12 від 15.06.2015 року, відповідно до якої запропоновано 2 варіанти меж земельної ділянки. Позивачка просить визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: м. Запоріжжя, вул..Ватутіна, 100-а відповідно до варіанту №2, згідно до якої їй виділити ділянку S2, площею 241 кв.м, земельна ділянка S1, площею 5 кв.м. залишається у загальному користуванні співвласників. Відповідач просить залишити фактичне користування, план якого було зазначено у висновку № 21 судової будівельно-технічної експертизи від 03.12.2014 року, оскільки вони протягом 30 років користувалися своєю ділянкою, ніхто не змінював межі, тому ця угода дійсна не тільки між ними, а також для наступних власників. Такі доводи відповідача неспроможні, оскільки відповідно до роз'яснення, викладеного у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст. 88 ЗК слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Судом же встановлено, що земельна ділянка за адресою: м. Запоріжжя, вул.Ватутіна, 100-а ніколи не була спільною. На момент купівлі частини будинку кожний із покупців і [PERSON], і [PERSON] знали розмір своєї земельної ділянки, це було зазначено відповідним рішенням радгоспу «Дніпрогес», за [PERSON] було закріплено 0,03 га, за [PERSON] рішенням радгоспу №107 від 07.04.1987 року - 0,0795 га (а.с.8, 96), а також вказано у договорах купівлі-продажу. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим визначити порядок користування відповідно до варіанту № 2 висновку експерта. В судовому засіданні представник відповідача заявив про необхідність застосування строків позовної давності. Суд вважає, що строк позовної давності необхідно рахувати з квітня 2013 року. Судом встановлено, що власницею 1/4 частини будинку є [PERSON], яка рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30.01.2013 року визнана недієздатною. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.04.2013 року задоволено подання органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, опікуном [PERSON] призначено [PERSON] (ас.16-17). В межах своїх повноважень, в межах строку позовної давності - 3 років, [PERSON] звернулася до суду в інтересах недієздатної [PERSON] за захистом права недієздатної.

Outcome: approved