Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві він зіслався на те, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , у м. Донецьк Донецької області. Спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , крім іншого, складається із не отриманих виплат пенсії [PERSON] , яка отримувала пенсію за місцем своєї реєстрації внутрішньо переміщеної особи - в [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] заповіту не залишила. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом, як рідна донька спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] . Окрім неї спадкоємцем першої черги за законом є її батько, [PERSON] , який у встановленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] померла у м. Донецьк Донецької області (тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не діють), а проживала незадовго до моменту смерті за місцем своєї реєстрації внутрішньо переміщеної особи в [ADDRESS] , 21 грудня 2020 року позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. з метою подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , однак на її усне звернення було надано роз`яснення за №423/01-16 від 21.12.2020 року, відповідно до якого [PERSON] було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що нею було пропущено строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, оскільки із березня 2020 року по теперішній час у зв`язку з карантинними обмеженнями закриті усі КПВВ між тимчасово окупованою територією (Донецькою областю) та іншою територією України, у зв`язку з чим навіть для встановлення факту смерті матері та отримання свідоцтва про смерть позивачці необхідно було потрапити на не окуповану територію України з порушенням «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», а тому з об`єктивних причин вона була позбавлена можливості звернутися у шестимісячний термін до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В зв`язку з чим, просить позов задовольнити. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення просить винести на розсуд суду. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17.11.2020 року було встановлено факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка народилася у х. Прогрес Павловського району Воронізької області, померлої [INFO] у м. Донецьку Донецької області, Україна, у віці 71 рік (а.с.14). 18.11.2020 року Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] померла [INFO] в м. Донецьк Донецької області, про що складено відповідний актовий запис за №418 (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.8). Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00028564575 від 17.11.2020 року, 30.09.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 10.07.1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що зроблено запис за №312, після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.12.1991 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] являється рідною донькою [PERSON] , померлої [INFO] , та є спадкоємцем першої черги за законом. Крім того, спадкоємцем першої черги за законом є батько [PERSON] та чоловік померлої [PERSON] [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини, яка померла [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст.91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Оскільки [PERSON] померла у м. Донецьк Донецької області, що підтверджується матеріалами справи, а проживала незадовго до моменту смерті за місцем своєї реєстрації внутрішньо переміщеної особи в [ADDRESS] , позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. з метою подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , однак отримала роз`яснення за №423/01-16 від 21.12.2020 року, відповідно до якого [PERSON] було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що нею було пропущено строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.6). Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини відповідно до положень ч.1 ст.1220 ЦК України є смерть особи. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може йому визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`ясненням, даним в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними є такі причини пропуску строку: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Так, як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2020 року відносно [PERSON] було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №134954 за ч.1 ст.204-2 КУпАП щодо порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї (а.с.12). Судом достовірно встановлено, що позивачка перебувала на тимчасово окупованій території України, а з березня 2020 року по теперішній час у зв`язку з карантинними обмеженнями закриті усі КПВВ між тимчасово окупованою територією (Донецькою областю) та іншою територією України, у зв`язку з чим, [PERSON] з об`єктивних причин була позбавлена можливості звернутися у шестимісячний термін до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, таким чином, строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивачкою було пропущено з поважних причин. [PERSON] пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.60\~ЦПК України\~докази в їх сукупності, оскільки позивачка пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved