Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У грудні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеної між позивачем та відповідачем генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 16.11.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4899 грн. 60 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 23.11.2014 року у сумі 19431 грн. 42 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4899 грн. 60 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 грн. 00 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 391 грн. 96 коп., а також залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 14138 грн. 86 коп.. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. У судове засідання представник позивача Акінча В.В. що діє на підставі довіреності № 2515-О від 16.08.2013 року(а.с.43) не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.54). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості від 16.11.2012 року (7), відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4899 грн. 60 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, згідно Розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16.11.2012 року, станом на 23.11.2014 року має заборгованість у сумі 19431 грн. 42 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4899 грн. 60 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 грн. 00 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 391 грн. 96 коп., а також залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 14138 грн. 86 коп. (а.с.5). У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.(а.с.1), також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved