Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач у серпні 2016 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 06.11.2015 р. по вул. Кільцева дорога - вул. Верховинна, 81 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля Шкода д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], автомобіля Тойота д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який належить позивачу, автомобіля Фольксваген д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та автомобіля Ауді д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2016 р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди. Також, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2016 р. водія [PERSON] визнано винним у вказаній вище ДТП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2016 р. провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] закрито. Далі представник позивача зазначає, що оскільки на момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] керував автомобілем без поліса обов'язкового страхування цивільної відповідальності, позивач із заявою про виплату суми страхового відшкодування звернувся до МТСБУ. Позивач зазначає, що відповідно до рахунку-фактури № 2 від 03.12.2015 р. вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля Тойота д.н.з. [NUMBER] становить 90 490 грн., яка була сплачена позивачем 04.12.2015 р. відповідно до платіжного доручення № 16193. Платіжним дорученням № 5148рв від 29.06.2016 р. МТСБУ позивачу було частково відшкодувало понесені витрати з відновлення пошкодженого автомобіля, а саме: 50 000 грн., тобто, залишок невідшкодованих коштів становить - 40 490,00 грн., який, враховуючи характер пошкоджень автомобілів має бути стягнутий з відповідача [PERSON] Далі позивач зазначає, що оскільки цивільно-право відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», позивач звернувся з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, розмір якого становив 22 589 грн., проте, страховою компанією було частково здійснено виплату страхового відшкодування, а саме: 13 515,85 грн., тобто залишок не виплаченої страхової суми становить 9 073,15 грн. який, враховуючи характер пошкоджень автомобілів має бути стягнутий з відповідача [PERSON] На підставі наведеного вище позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 40 490,00 грн. та з відповідача [PERSON] вказану різницю в розмірі 9 073,15 грн. та солідарно з відповідачів стягнути судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 116), а тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що матеріальна шкода заподіяна позивачу вже відшкодована в достатньому розмірі страховими компаніями, крім того даний позов поданий не належним позивачем, оскільки на момент вчинення ДТП за кермом автомобіля був директор Укрінюрколегія, який на момент розгляду даної справи вже помер. Також, представник відповідача зазначила, що відповідач [PERSON] не визнає своєї вини у вчиненні вказаної вище ДТП. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 15, 115, 132, 133), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього. Суд, заслухавши представника відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06.11.2015 р. по вул. Кільцева дорога - вул. Верховинна, 81 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля Шкода д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], автомобіля Тойота д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який належить позивачу, автомобіля Фольксваген д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та автомобіля Ауді д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с. 58, 80-81). Встановлено, що внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Тойота д.н.з. [NUMBER] був пошкоджений (а.с. 58). Встановлено, що відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2016 р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди. Також, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2016 р. водія [PERSON] визнано винним у вказаній вище ДТП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2016 р. провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], який керував автомобілем Тойота д.н.з. [NUMBER] закрито (а.с. 7, 8, 9-10). При цьому, судом встановлено, що відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2016 р. [PERSON] свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав, при цьому, в даному судовому засіданні представник останнього зазначила, що вказана постанова її довірителем не оскаржувалась, у зв'язку з чим набула чинності (а.с. 7). Встановлено, що відповідно до рахунку-фактури № 2 від 03.12.2015 р. вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля Тойота д.н.з. [NUMBER] становить 90 490 грн., яка була сплачена позивачем 04.12.2015 р. відповідно до платіжного доручення № 16193 (а.с. 101, 102). Судом встановлено, що оскільки на момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] керував автомобілем без поліса обов'язкового страхування цивільної відповідальності, позивач із заявою про виплату суми страхового відшкодування 15.02.2016 р. звернувся до МТСБУ та платіжним дорученням від 29.06.2016р. № 5148рв позивачу було перераховано страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн.(а.с. 21, 26). Таким чином, залишок невідшкодованої позивачу шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля становить 40 490 грн., який, враховуючи характер пошкоджень автомобілів Тойота д.н.з. [NUMBER] та Шкода д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON], має бути стягнутий з останнього. При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача [PERSON] щодо невизнання суми заподіяної шкоди, оскільки враховуючи роз'яснення останній прав та обов'язків відповідно до положень ст.ст. 27, 31 ЦПК України, представник відповідача не скористалась своїм процесуальним правом на заявлення будь-яких клопотань, в тому числі, щодо призначення відповідної судової експертизи з визначення дійсного матеріального збитку. Також, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача [PERSON], що позовні вимоги заявлені неналежним позивачем, оскільки, як встановлено судом автоомбіль Тойота д.н.з. [NUMBER], яким під час ДТП 06.11.2015 р. керував водій [PERSON] належить позивачу [PERSON] іноземній юридичній колегії (Укрінюрколегія), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 51, 63). Також, встановлено, що відповідно до рахунку-фактури № 3 від 03.12.2015 р. вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля Тойота д.н.з. [NUMBER] становить 22 589,00 грн., яка була сплачена позивачем 04.12.2015 р. відповідно до платіжного доручення № 16194 (а.с. 103, 104). Встановлено, що оскільки цивільно-право відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» на підставі Полісу АІ/4868259 від 24.03.2015 р., позивач 24.11.2015 р. звернувся з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування та платіжним дорученням від 25.07.2016 р. № 0032024 позивачу було перераховано страхове відшкодування в розмірі 13 515,85 грн. (а.с. 96, 100). Таким чином, залишок невідшкодованої позивачу шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля становить 9 073,15 грн., який, враховуючи характер пошкоджень автомобілів Тойота д.н.з. [NUMBER] та Фольксваген д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON], має бути стягнутий з останнього. Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved