Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018110200001212 від 28.02.2018 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, установлено, що 27.02.2018 близько 17 години 00 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Toyota-LandCruise 200» реєстраційний номер [NUMBER] , рухалась автодорогою «с. Крюківщина - c. Тарасівка», що в межах Києво-Святошинського району Київської області, в напряму с. Крюківщина. Рухаючись у вказаному напрямку, зазначеною автодорогою, перед селом Крюківщина, водій [PERSON] проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та її змінами, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, в результаті чого втратила керованість автомобілем та виїхала на смугу зустрічного руху, де здійснила зіткнення із автомобілем «KIA Cee'd», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [INFO] .Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «KIA Cee'd» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому діалізу проксимальної фаланги 1-го пальця правої стопи зі зміщенням відламків, що згідно висновку експерта № 68/Д від 18.05.2018 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розгляду здоров`я терміном понад 21 день. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпіла [PERSON] , знаходилась на стаціонарному лікуванні в Центральній районній лікарні Києво-Святошинського району (відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації) з 27.02.2018 по 29.03.2018 року, тобто хворим проведено на лікуванні 30 днів. Позивач просив стягнути з відповідача вартість лікування проведеного в Центральній районній лікарні Києво-Святошинського району. Згідно з розрахунком вартості лікування, наданим Центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району (відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації), №493 від 04.06.2018, вартість лікування потерпілої [PERSON] за 30 ліжко/днів склала 26 374 грн. 50 коп., судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Відповідач проти позову заперечував. 11.02.2019 відповідачем подано клопотання про витребування доказів, яке було задоволено ухвалою від 20.02.2019 та витребувано з відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської РДА Київської області інформацію чи перебувала на стаціонарному лікуванні в ЦРЛ Києво-Святошинського району [PERSON] в період з 27 лютого 2018 р. по 29 березня 2018 р. (30 днів) чи в період з 27 лютого 2018 р. по 07.03.2018 р. (8 днів) а також надати розрахунок вартості перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні в ЦРЛ Києво-Святошинського району в період з 27 лютого 2018 р. по 29 березня 2018 р. (30 днів) чи в період з 27 лютого 2018 р. по 07.03.2018 р. (8 днів). 28.06.2019 до суду надійшла відповідь комунального підприємства «Центральна районна лікарня Києво-Святошинської районної ради» відповідно до якої з 27.02.2018 по 29.03.2018 [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЦРЛ Києво-Святошинського району. Вартість лікування склала 26 374 грн. 50 коп. 04.04.2019 представником відповідача було подано клопотання про призначення судово-медичної експертизи. Ухвалою від 12.09.2019 судом зазначене клопотання задоволено та ухвалено призначити по справі судово-медичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського обласного бюро судово-медичної експертизи. Однак, 14.04.2020 до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судової експертизи від 22.09.2019. Також 09.09.2019 на підтвердження своєї позиції представником відповідача заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов. У судове засідання відповідач не з`явився. Подав клопотання про відкладення розгляду справи через оголошений карантин та відсутність сполучення. Разом з тим, будь-яких доказів неможливості з`явитись до суду не надала, зважаючи на послаблення карантинних заходів, відновлення транспортних сполучення. Також суд враховує, що відповідач додаткових клопотань суду не заявила та строки розгляду даної справи, можливість сторонам заявити та подати докази. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі поданих ними доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018110200001212 від 28.02.2018 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, установлено, що 27.02.2018 близько 17 години 00 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Toyota-LandCruise 200» реєстраційний номер [NUMBER] , рухалась автодорогою «с. Крюківщина - c. Тарасівка», що в межах Києво-Святошинського району Київської області, в напряму с. Крюківщина.Рухаючись у вказаному напрямку, зазначеною автодорогою, перед селом Крюківщина, водій [PERSON] проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та її змінами, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, в результаті чого втратила керованість автомобілем та виїхала на смугу зустрічного руху, де здійснила зіткнення із автомобілем "KIA Cee'd", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [INFO] .Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «KIA Cee'd» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому діалізу проксимальної фаланги 1-го пальця правої стопи зі зміщенням відламків, що згідно висновку експерта № 68/Д від 18.05.2018 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розгляду здоров`я терміном понад 21 день. В даній дорожній обстановці водій [PERSON] порушила вимоги п.п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; 2.3. б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу i не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Miністрів України №1306 від 10.10.2001 року. Допущені водієм [PERSON] порушення вимог п.п.1.5, 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпіла [PERSON] , знаходилась на стаціонарному лікуванні в Центральній районній лікарні Києво-Святошинського району (відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації) з 27.02.2018 по 29.03.2018 року, тобто хворим проведено на лікуванні 30 днів. Згідно з розрахунком вартості лікування, наданим Центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району (відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації), №493 від 04.06.2018, вартість лікування потерпілої [PERSON] за 30 ліжко/днів склала 26 374 грн. 50 коп. Судом встановлено що відповідач [PERSON] не відшкодувалавитрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2018 [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності та визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вищевказаний вирок 01.12.2018 набрав законної сили та оскаржений сторонами не був. Згідно з ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я, на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно із частиною 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу здійснюються за рахунок місцевого бюджету. Центральна районна лікарня Києво-Святошинського району є бюджетною установою Відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та повністю фінансуються за рахунок бюджету, тому прокурор відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області. Водночас, листом від 16.08.2019 № 1163 комунальне некомерційне підприємство «Центральна районна лікарня Києво-Святошинської районної ради» повідомила суд про те, що 09.01.2019 було припинено Центральну районну лікарню Києво-Святошинського району та зареєстровано комунальне некомерційне підприємство «Центральна районна лікарня Києво-Святошинської районної ради». Також, цим же листом повідомлено суд, що 01.04.2019 Києво-Святошинською районної державною адміністрацією Київської області було видано розпорядження № 226 «Про припинення шляхом ліквідації юридичної особи Відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської РДА». 26.06.2019 внесено до ЄДРПОУ запис про припинення юридичної особи Відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської РДА. При цьому, відповідно до рішення Києво-Святошинської районної ради від 06.09.2018 № 471-29-VII комунальне некомерційне підприємство «Центральна районна лікарня Києво-Святошинської районної ради» є правонаступником Відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської РДА. З огляду на це витрати, понесені закладом охорони здоров`я мають бути відшкодовані саме на користь комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Києво-Святошинської районної ради» Несплата відповідачем вказаних коштів порушує інтереси держави у вигляді недоотриманих коштів для фінансування закладів охорони здоров`я, що є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом. У відповідності до ст. 131-1 Конституції України повноваження по здійсненню захисту інтересів держави, в тому числі шляхом представництва її інтересів у суді, покладено на органи прокуратури. Згідно з вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. На підставі ч. З ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. При цьому, прокурором попередньо, до звернення до суду, повідомлено про це відділ охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 за № 11 відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Згідно з п. З цієї постанови витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно з ч. З ст. 110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди. Заперечення відповідача щодо відсутності у потерпілої особи необхідності перебувати на лікування стільки часу, суд до уваги не бере, оскільки вироком суду встановлені обставини щодо отриманих травм, проведеного лікування, винних дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями та шкодою. Відповідач не надала доказів на спростування вищевказаним доказам, відсутні в матеріалах справи докази того, що потерпілий перебував на лікуванні менше часу. Зважаючи на встановлені обставини та подані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до п. 6 ч. 1 сг. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Outcome: approved