Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28.09.2013 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що у них з відповідачем відсутнє взаєморозуміння, байдужість до життя та проблем кожного, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Впродовж останніх років сімейні стосунки між ними погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок, і як наслідок до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення між ними неможливе. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, малолітню дитину залишити проживати з відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, 17.03.2021 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з`явилася, 06.04.2021 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, просить справу розглядати в її відсутності, а також відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] " (а. с. 20) . В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 28.09.2013 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стані по місту Коломиї Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 481 (а. с. 4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та відновити відповідачу дошлюбне прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд вважає, що останню слід і надалі залишити проживати з відповідачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved