Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до Прилуцького міськрайонного суду з позовною заявою до КП «Прилукижитлобуд» про стягнення з Комунального підприємства «Прилукижитлобуд» на її користь матеріальної шкоди, що заподіяна внаслідок залиття квартири стічними водами, у розмірі 35 000 грн. та стягнення з Комунального підприємства «Прилукижитлобуд» на її користь моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] на підставі договору міни від 30 травня 2011 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку. Між співвласниками багатоповерхового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] , в особі [PERSON] - уповноваженої рішенням загальних зборів та Комунальним підприємством «Прилукижитлобуд» укладено Договір № 77 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. У період з 10.05.2020 року по 18.05.2020 року у зв`язку з довготривалими дощовими зливами квартира позивача була залита у результаті забиття водостічної труби, що спричиняло побутові незручності та матеріальні затрати. 19.05.2020 року комісією у складі представників Комунального підприємства «Прилукижитлобуд» та власниці квартири за адресою [ADDRESS] було складено Акт про наслідки залиття житлового приміщення № 3. Згідно даного акту встановлено залиття квартири за адресою [ADDRESS] , яка розташована на 5 поверсі п`ятиповерхового будинку і складається з 3-х кімнат. Крім того комісією встановлено, що під час залиття квартири спричинено шкода у виді підтікання стелі та стін. Незважаючи на виявлення представниками відповідача ще 19.05.2020 року факту залиття квартири позивача та з`ясування власне і самих причин протікання, яке зумовлене забиттям водостічної труби на даху будинку, на даний час не вжито жодного заходу щодо відшкодування понесених позивачем збитків. 26.10.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити позивачу у позові в повному обсязі, у зв`язку з необґрунтованістю. У відзиві відповідач визнає, що між ним, як управителем, та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] укладено договір про надання послуг з управління від 22.10.2019 року №77, згідно якого управитель зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Вказує, що вини підприємства в залитті квартири не має, натомість позивач як власник зобов`язана утримувати належне їй майно і в разі виникнення несправності спільного майна зобов`язаний негайно повідомити управителя. Наразі неможливо встановити причини залиття квартири. Заявлена майнова та моральна шкоди необґрунтовані та не підтверджені належними доказами. 15.01.2021 позивач через канцелярію суду подала відповідь на відзив, в якій вказує, що залиття належної їй квартири сталося внаслідок забиття липневої системи, яку згідно договору має утримувати та обслуговувати управитель, тобто відповідач, в результаті позивачу завдано моральної шкоди та понесла матеріальні збитки. 22.04.2021 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме, просить стягнути з відповідача на її користь 39468,05 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 12.10.2020 відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до КП «Прилукижитлобуд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05.03.2021 клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено, призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Прилуцького відділення Чернігівської регіональної торгово-промислової палати А.В. Денисенку. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , на підставі договору міни від 30 травня 2011 року є власником квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.15-17). Між співвласниками багатоповерхового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] - уповноваженої рішенням загальних зборів та Комунальним підприємством «Прилукижитлобуд» укладено Договір № 77 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який набрав чинності 01.11.2019 року строком на 1 рік. Згідно п.1 Договору № 77 Управитель, зобов`язаний: - надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 3 Договору №77 визначено, що послуга з управління полягає у забезпеченні Управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку. Крім того послуга з управляння включає у тому числі: обслуговування внутрішньо будинкових систем. Відповідно до додатку 5 до Договору №77, «Кошторису витрат на управління багатоквартирного будинку», до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку належать, зокрема, витрати на технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем та обслуговування покрівель та систем липневого водовідведення. (а.с.8-13). 19.05.2020 року комісією у складі представників відповідача та позивача складено Акт №3 про наслідки залиття житлового приміщення. Згідно даного акту встановлено залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , яка розташована на 5 поверсі п`ятиповерхового будинку і складається з 3-х кімнат, під час залиття квартири спричинено шкода у виді підтікання стелі та стін (а.с.14) 07.07.2020 позивачем складено Акт-претензію про неналежне надання послуг (а.с.21-22). Листом від 14.07.2020 №140 КП «Прилукижитлобуд» за результатами розгляду Акту-претензії відмовило в задоволенні вимог викладених у Акті - претензії (а.с.23). Згідно інформації про фактичні витрати управителя - КП «Прилукижитлобуд» відповідно до кошторису витрат обслуговування покрівель та систем ливневого водовідведення 01.05.2020 проведені роботи №390 (а.с.38,41). Відповідно до Висновку експерта №С-9 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 08.04.2021 року ознаки залиття у приміщеннях квартири [ADDRESS] виникли внаслідок витоку рідини з плит перекриття квартири, внаслідок забиття водостічної труби на даху будинку; причиною залиття квартири є неякісна робота водостічної труби, яка відводить дощові та талі води з даху будинку є її забиття на даху сторонніми предметами; розмір завданої матеріальної шкоди та вартість ремонтно-будівельних робіт, що виникли внаслідок залиття становить 39468,05 грн. (87-90). Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна, особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється, від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14. Відповідно ч. 1 ст. 1, ч. 4, ст.8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном: і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані; здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебувають на його балансі; управитель зобов`язаний забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог строків та регламентів. Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я тощо. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому у відповідності до абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи, що згідно акту №3 складеного позивачем та відповідачем встановлено факт залиття квартири, висновком експерта встановлено, що залиття квартири відбулося внаслідок неякісної роботи водостічної труби, яка обслуговується відповідачем, а завдана позивачеві матеріальна шкода становить 39468,05 грн., беручи до уваги вік позивача, стан її здоров`я, тривалість вимушених змін у житті позивача внаслідок завданої її майну шкоди, небажання відповідача добровільно вирішити ситуацію, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір про надання адвокатських послуг від 10.12.2020, акт виконаних послуг, квитанцію про оплату на суму 2500,00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 7257,60 грн. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 9757,60 грн. Позивач при зверненні до суду з позовом від сплати судового збору звільнений, отже, враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судовий збір в розмірі 1681,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved