Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Представник Національної академії внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат в розмірі 19 664 грн. 73коп., пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі. В обґрунтування позовних вимог посилався на те що, відповідно до наказу ректора КНУВС від 22 липня 2006 року № 69дск [PERSON] з 01 вересня 2006 року було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання. Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27 серпня 2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Відповідно до цього розпорядження , НАВС є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. 29 листопада 2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - ГУ МВС України в м. Києві та відповідачем укладено договір № Кв-88 про підготовку фахівця у КНУВС. Відповідно до вказаного договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов'язані з утримання у навчальному закладі. Однак відповідача [PERSON] було звільнено з ОВС за власним бажанням, наказом ГУ УМВС України в м. Києві від 24.11.2010р. № 1155о/с. Згідно проведеного розрахунку сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] за період з 01 вересня 2006 року по 18 червня 2010 року становить 19 664 грн. 73 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму витрат та сплачений судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.. Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності, визначений ст.257 ЦК України. Позивач стверджує, що про його звільнення з органів внутрішніх справ керівництво Національної академії внутрішніх справ дізналося з листа Головного управління МВС України в місті Києві від 19.03.2014р. №14/вх.401. Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу ена підтвердження відсутності можливості довідатися останнім про порушення свого права раніше. При цьому згідно з пунктом 2.2.2 договору від 29.11.2007р. №Кв-88, замовник зобов'язаний інформувати виконавця про його звільнення із зазначенням підстав у тому разі, якщо протягом трьох років після закінчення навчання він звільняється зі служби в органах внутрішніх справ. Таким чином, умови договору від 29.01.2007р. №Кв-88 визначають момент, коли Національна академія внутрішніх справ могла (повинна) довідатися про порушення свого права. Оскільки між ним, позивачем та головним управлінням Міністерства внутрішніх справ в м. Києві укладено трьохсторонній договір, за яким одна із сторін (Замовник-Головне управління Міністерства внутрішніх справ у м.Києві) зобов'язана повідомити іншу сторону про порушення її права, але внаслідок власної недбалості (неналежної організації роботи) не виконала одне зі своїх зобов'язань, то запізнення з моментом, коли Національна академія внутрішніх справ дізналася про порушення свого права, не може бути поважною причиною пропуску строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. Між позивачем і відповідачем 29 листопада 2007 року було укладено договір за №Кв-88 про підготовку фахівця у КНУВС, за умовами у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. /а.с. 9, 10/. Відповідно до наказу ГУ МВС України в м. Києві від 24.11.2010р. № 1155 о/с [PERSON] звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням. /а.с. 15/ Згідно довідки про розрахунок фактичних витрат пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ за період навчання з 01вересня 2006 року по 18 червня 2010р. складає 19 664 грн. 73 коп./а.с.17-25/ Відповідно до ч.10 ст.25 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. Відповідно п. 3.1. Договору дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахування особи з Київського національного університету внутрішніх справ та звільнення з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин, через неуспішність, порушення дисципліни, а також відповідно до п. 3.2 даного договору відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] проти позову на тих підставах, що позивач пропустив строк позовної давності за наступних підстав. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 25.11.2010р. звільнений з ОВС за власним бажанням. При цьому відповідач не заперечував того факту, що знаючи про умови укладеного ним Договору з позивачем, дійсно звільнився за власним бажанням. Представник позивача суду пояснив, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки відповідь з ГУ МВС України в м.Києві про звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ позивач отримав лише в березні 2014року, а наказ про звільнення в червні 2014р. Даний факт підтверджується супроводжувальним листом ГУ МВС України в м.Києві за №14/вх.401 від 19.03.2014р. /а.с.11/ Сам наказ про звільнення відповідача за №1155 о/с від 24.11.2010р. дійсно завірений лише 13.06.2014р./а.с.15/, що підтверджує пояснення представника позивача про отримання наказу в червні 2014р. Посилання відповідача та його представника на те, що позивачу нічого не заважало раніше дізнатися про зазначений наказ і відповідно на п.2.2.5, який регулює строки, які впливають на думку відповідача щодо звернення позивача з зазначеним позовом, суд виходить з наступного. Як вбачається із укладеного Договору за №Кв-88 від 29 листопада 2007року виконавцем по Договору зазначений Київський національний університет внутрішніх справ ( далі Виконавець), Головне управління (Управління) МВС України в м.Києві (далі Замовник) і відповідно [PERSON] (далі - Особа) з третього боку./а.с.9/ Відповідно п.2.2. п.п.2.2.5 передбачено, що Замовник зобов'язується інформувати Виконавця про звільнення Особи зі служби органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення. Тобто даний пункт регулює правовідносини між Київським національним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням МВС України і відповідно будь-яким чином не може впливати на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем при укладенні Даного договору. Посилання відповідача на те, що позивачу нічого не заважало раніше зробити запит, суд також не приймає до уваги, оскільки це право позивача робити чи не робити запит до ГУ МВС України в м.Києві, а не його обов'язок, оскільки в Договорі між сторонами не оговорено щодо обов'язку позивача робити будь-які запити. У зв'язку з чим суд погоджується з позицією представника позивача, що саме з моменту, коли позивач дізнався про звільнення позивача, а саме з березня 2014р. обчислюється строк позовної давності. Відповідно строк позовної давності ним не пропущений з урахуванням положень.1 ст.261 ЦК України відповідно до якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи викладене, суд оцінивши докази в їх сукупності, з урахуванням того, що відповідач добровільно не відшкодував витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, на підставі вказаних норм законодавства необхідно стягнути зазначені витрати в розмірі 19 664 грн. 73 коп. з відповідача на користь позивача. Також згідно ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору 243 грн. 60 коп. /а.с.6/

Outcome: approved