overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2007 року. Від даного шлюбу в них двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин. Позивачка в судове засідання не з'явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. На адресу суду від відповідача надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден з позовними вимогами позивачки та просить розглядати справу без його участі, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони 19 жовтня 2007 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою (а.с. 7,8). З червня 2013 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 січня 2009 року. Від даного шлюбу в них двоє неповнолітніх дітей - син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних прничин. Позивачка в судове засідання не з'явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явився. На адресу суду від відповідача надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден з позовними вимогами позивачки та просить розглядати справу без його участі, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони 19 січня 2009 року уклали шлюб, який був зареєстрований Калачівською сільською радою Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6,7). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них . Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2006 року. Від даного шлюбу в них двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних прничин. Позивачка в судове засідання не з'явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. На адресу суду від відповідача надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден з позовними вимогами позивачки та просить розглядати справу без його участі, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони 20 лютого 2006 року уклали шлюб, який був зареєстрований Олександрівською сільською радою Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6,7). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них . Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 березня 2000 року. Від даного шлюбу в них одна неповнолітня дитина: син [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв'язку з цим припинили шлюбні стосунки. З жовтня 2013 року сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв'язку з цим, позивачка просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Представник позивачки в судове засідання не з'явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. На адресу суду від відповідача надійшла заява, з якої вбачається, що відповідач згоден з позовними вимогами позивачки та просить розглянути справу без його участі, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Згідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законих підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 23 березня 2000 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №16 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 6,7). З жовтня 2013 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З заяви представника позивача вбачається, що позивачка просить залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2009 року. Від даного шлюбу в них одна неповнолітня дитина: син [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв'язку з цим вони припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом з квітня 2014 року, спільне господарство не ведуть. У зв'язку з цим позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання після закінчення наданого судом строку для примирення не з'явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та з проханням розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшла заява від нього, про згоду з позовними вимогами позивачки та просить розглядати справу без його участі, що відповідає вимогам ч. 2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом достовірно встановлено, що сторони 24 жовтня 2009 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Новотарутинської сільської ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до ухвали Тарутинського районного суду Одеської області від 01.12.2014 року сторонам був наданий строк на примирення в один місяць, однак після закінчення вказаного строку вони не примирилися. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, в наданий судом строк для примирення вони не примирилися, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Зараз сторони разом не проживають з квітня 2014 року. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між позивачкою та відповідачем існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. П озивачка просить суд залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2011 року. Від даного шлюбу вони мають одну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося, у зв'язку з цим вони припинили шлюбні стосунки. Відповідач відмовляється у добровільному порядку матеріально допомагати дитині, тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від шлюбу вони мають одну спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). З березня 2013 року сторони разом не мешкають та не ведуть спільне господарство, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає. Відповідно довідки Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 18.08.2014 року дитина мешкає разом з позивачкою (а.с 7). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, так як відповідач має постійний заробіток і в змозі надавати матеріальну допомогу дитині. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з тим, що позивачка в силу ст. 4 Декрету КМУ "Про держане мито" звільнена від сплати судового збору, то в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного ст.ст. 180, 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 71, розташованої в будинку № 30 на мікрорайоні № 4 в м. Лозова Харківської області, посилаючись на те, що той з 2007 року зібрав свої речі і переїхав до іншого житлового приміщення, і з того часу в даній квартирі не проживає. На даний час його місце знаходження не відомо. Всі обов'язки з оплати комунальних послуг виконує вона одна, утримує квартиру в належному стані, проводить ремонти. Вказуючи на те, що той не мешкає в квартирі понад шести місяців без поважних причин і просить позов задовольнити. Позивачка надала заяву, в якій просить розглянути справу за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини своєї неявки. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виходячи з викладеного, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до ордеру № 008517 від 18.02.1985 року виданого на підставі рішення Лозівської міської ради народних депутатів м. Лозова, [PERSON] та членам її родини надана квартира за адресою: м. Лозова Харківської області, м-н 4[ADDRESS] (а.с.13). Згідно довідки КП "Житлова управляюча компанія" відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], м-н 4[ADDRESS] (а.с.14 ). Як вбачається з актів від 25.06.2015р., 14.07.2015р. та 18.08.2015р. відповідач [PERSON] в квартирі, яка розташована за адресою: м. Лозова Харківської області, м-н 4[ADDRESS], з травня 2012 року не проживає (а.с.15, 16, 17). Виходячи з вимог ч.2 ст.167 Житлового Кодексу України, член сімї, який вибув з жилого приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин позовні вимоги є достатньо обґрунтованими та відповідають вимогам закону. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року її батько, [PERSON], подарував їй, даний житловий будинок, та земельну ділянку, яка також знаходиться за вищевказаною квартирою. 03.08.2011 року з її дозволу за даною адресою було зареєстрована відповідача, який є її братом. Однак стосунки між ними не склалися, з підстав вживання братом алкоголю. В травні місяці 2012 року відповідач покинув місце проживання і більше туди не повертався, оскільки має інше постійне місце проживання. В судове засідання позивачка не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає. У зв'язку з відсутністю сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідок Райківської сільської ради від 17.07.2013 року № 408, від 23.12.2013 року № 768 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] але не проживає за даною адресою з травня місяця 2012 року(а.с. 4, 7). У відповідності до договору дарування цілого житлового будинку, та 0.5 га земельної ділянки позивачка є власником майна за адресою: будинок [ADDRESS](а.с.4). Також судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується довідкою Швайківської сільської ради від 24.12.2013 року. Будь-яких доказів про те, що між відповідачем і позивачкою, встановлені домовленості щодо користування даним житлом, сторони суду не надали.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права на спадкове майно за законом посилаючись на те, що 09.08.2010 року помер її чоловік [PERSON] Після смерті чоловіка залишилася спадщина , до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Вишевичі по вул. Петровського,48 Радомишльського району. Позивач не може оформити право власності на спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою як спадкоємець за законом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 31.08.1970 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 09.08.2010 року в смт. Біла Криниця помер у віці 60 років [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина , до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Вишевичі по вул Петровського, 48 Радомишльського району. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я померлого [PERSON] на спадкове нерухоме майно: житловий будинок № 48 в с. Вишевичі Радомишльського району. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved