Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У жовтні 2020 року «Альфа-Банк», який є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» згідно рішення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15 жовтня 2019 року, звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №880/334-305-РК-65 від 17 жовтня 2007 року в розмірі 29 599, 82 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеного на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертами на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 17 жовтня 2007 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №880/334-305-РК-65, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на ремонт та реконструкцію нерухомості в сумі 21 500 доларів США зі сплатою 13,5% річних та комісії в розмірі та порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку до цього договору на умовах та в строки, визначенні кредитним договором, кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту 05 жовтня 2017 року. 17 жовтня 2017 року між банком та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири , відповідно до якого іпотекодавеці передали в іпотеку банку трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 38,2 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцям на праві власності в рівних частках кожному на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2007 року відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради на підставі розпорядження №6793 від 09 жовня 2007 року. Заставна вартість предмету іпотеки 164 630 грн., що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 32 600 доларів США. Проте, позичальник не виконує зобов`язання за цим договором, внаслідок чого станом 21 травня 2020 року утворилась заборгованість в розмірі 29 599, 82 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом 10 793,59 доларів США, 12 396, 71 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3 113,94 доларів США пені за несвоєчасне повернення кредиту та 3 295,58 доларів США за несвоєчасне повернення відсотків. Відтак, просили позов задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно витрати за сплату судового збору в розмірі 12 520 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити, у разі відсутності відповідачів просить ухвалити заочне рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилались, повідомлені належним чинном, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подавав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2021 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2007 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №880/334-305-РК-65, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на ремонт та реконструкцію нерухомості в сумі 21 500 доларів США зі сплатою 13,5% річних та комісії в розмірі та порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку до цього договору на умовах та в строки, визначенні кредитним договором, кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту 05 жовтня 2017 року. Відповідно до п.4.1 у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п.п1.1, 2.4, 2.5, 3.3.13, 3.314 Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов`язань за цим договором, від несвоєчасної суми за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно умов кредитного договору банк зобов`язався видати позичальнику грошові кошти в розмірі та на умовах передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язався погашати кредит відповідно до п.п.1.1 цього Договору, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. В разі користування коштами понад встановлений строк передбачено сплата неустойки (пені) в розмірі, передбаченому п.4.1 Договору. Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме - відповідно до умов кредитного договору було перераховано кредитні кошти на рахунок позичальника. [PERSON] не виконує своїх зобов`язань, що передбачені умовами кредитного договору, остання оплата була внесена нею 13 серпня 2012 року. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повергає суми отриманого кредиту та нарахованих відсотків. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов договору. Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом установлено, що [PERSON] в повному обсязі не виконувались зобов`язання щодо повернення за кредитним договором грошових коштів та нарахованих процентів, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 21 травня 2020 року заборгованість в розмірі 29 599, 82 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом 10 793,59 доларів США; 12 396, 71 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3 113,94 доларів США пені за несвоєчасне повернення кредиту та 3 295,58 доларів США за несвоєчасне повернення відсотків, що підтверджується наданими банком розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 17 жовтня 2017 року між банком та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири , відповідно до якого іпотекодавеці передали в іпотеку банку трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 38,2 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцям на праві власності в рівних частках кожному на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2007 року відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради на підставі розпорядження №6793 від 09 жовтня 2007 року. Заставна вартість предмету іпотеки 164 630 грн., що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 32 600 доларів США. Відповідно до п. 4.1 зазначеного договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотеко держатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника (право застави). Стаття 1 Закону України «Про іпотеку» визначає іпотеку як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк(термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 4.6.1 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється серед іншого за рішенням суду. Крім того, ст. 33 ч. 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання чи неналежного виконання боржником свого зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підстав рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Кредитним договором та договором іпотеки передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, банк має право отримати забезпечення своїх вимог за рахунок заставленого майна (предмета іпотеки), переважно перед іншими кредиторами, в повному обсязі включаючи загальну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування витрат, які завдані простроченням виконання, враховуючи пеню та інші штрафні санкції. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем зобов`язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань боржника, а у разі невиконання вимог - звернути стягнути на предмет іпотеки. Згідно ст.35 цього ж Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 20 квітня 2015 року та 14 серпня 2020 року позивач направив [PERSON] та [PERSON] досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором від 17 жовтня 2007 року, які останніми виконані не були. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та в рахунок погашення заборгованості перед акціонерним товариством «Альфа-Банк» » за кредитним договором №880/334-305-РК-65 від 17 жовтня 2007 року, в розмірі 10 793,59 доларів США; 12 396, 71 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом; 3 113,94 доларів США пені за несвоєчасне повернення кредиту та 3 295,58 доларів США за несвоєчасне повернення відсотків, слід звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 38,2 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцям на праві власності в рівних частках кожному на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2007 року відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради на підставі розпорядження №6793 від 09 жовтня 2007 року шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною для реалізації предмету іпотеки на рівні ціни, яка буде встановлена суб`єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження. Разом з тим, 7 червня 2014 року набув чинності Закон України від 3 червня 2014 року №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон №1304-VII), нормами якого встановлено тимчасову заборону у визначених цим Законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, що вважається предметом іпотеки. Зокрема, у відповідності до підпункту 1 пункту 1 Закону №1304-VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. В силу п. 4 Закону №1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. З матеріалів справи вбачається, що квартира [NUMBER] загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 38,2 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, є предметом іпотеки, що забезпечує зобов`язання [PERSON] за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті. При цьому спірна квартира використовується як місце постійного проживання відповідачки і, яка іншого житла не має, а його загальна площа не перевищує 140 кв.м. Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386) втрачає чинність через вісімнадцять місяців з дня введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019 року. Перехідними положеннями Кодексу України з процедур банкрутства (п. 5) передбачено, що протягом 5 років з дня введення в дію Кодексу заборгованість фізичної особи, що виникла до дня введення в дію Кодексу, за кредитом в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку та є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, реструктуризується за процедурою неплатоспроможності фізичної особи згідно з планом реструктуризації або мирової угоди, враховуючи особливості, встановлені КУзПБ. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК). У своїй Постанові від 10.04.2019 р. у справі №726/1538/16 ц Верховний Суд зазначив: «Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Отже, мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, встановлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави)… Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає можливості органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності». За таких обставин виконання судового рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід зупинити на час дії Закону №1304-VII. Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved