Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що згідно рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.01.2017р. її було поновлено на роботі на посаді Директора Великоком'ятівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 09.09.2016р. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30.05.2017р. рішення Виноградівського районного суду від 27.01.2017р. залишено без змін. Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка вказує, що 27.01.2017р. вона подала в.о.начальнику Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА Жупанину В.І. письмову заяву про поновлення її на роботі в якій зазначила, що рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання, до заяви було додано копію рішення суду. В зв'язку з тим, що станом на 30.01.2017р. її не було поновлено на роботі, вона повторно звернулась до в.о.начальнаика Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА з заявою. Наказ про поновлення позивачки на роботі був виданий відповідачем лише 09.02.2017р. за № 281-к. Далі позивачка зазначає, що її фактично не було допущено до роботи. Дана обставина встановлена та підтверджується рішенням Виноградівського районного суду від 02.10.2017р. у справі №299/494/17, залишеним в цій частині в силі Апеляційним судом Закарпатської області Постановою від 21.12.2017р. та Верховним Судом, постановою від 18.04.2018 р. в якій зазначено: «Фактично відповідач не допустив позивача до роботи». Дані рішення справі за цим позовом мають преюдиційне значення, факти встановлені ними не потребують додаткового доведення. Позивачка, обгрунтовуючи свої вимоги вказує, що 27.01.2017р. вона мала бути поновлена відповідачем на роботі, період затримки відповідачем виконання рішення суду про поновлення її на роботі з 27.01.2017р. по 08.02.2017р. (включно), що складає 13 календарних днів, з яких 9 робочих ДНІВ. Довідка про доходи за період, який передував першому незаконному звільненню і від дати якого - 18.07.2016р. вона вимушено не працювала та, відповідно, не отримувала заробітну плату. Так, згідно Довідки про доходи [PERSON] №0107/1496 від 08.12.2016р. за останні два повні місяці, які передували її першому (18.07.2016 р.) незаконному звільненню з роботи, їй була нарахована заробітна плата за травень 2016р. в розмірі 7648,45 грн., за червень 2016 р. в розмірі 7515,49 грн., що разом становить 15163,94 грн. Середньоденний заробіток становить: 15163,94 грн. : 39 роб.днів = 388,81 грн./1 роб. день. Число робочих днів за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі складає 9 роб, днів, а відтак загальна сума середнього заробітку за час затримки поновлення на роботі складає: 388,81 * 9 = 3499,29 грн. Згідно вказаного вище наказу відповідача від 09.02.2017 №281-к, пунктом 2 позивачку поновлено на роботі, а пунктом 3 - мене було фактично не допущено до роботи. Того ж дня - 09.02.2017 р. відповідач видав інший наказ за №283-к «Про відсторонення від виконання обов'язків директора [PERSON].», згідно якого її було відсторонено від виконання службових обов'язків директора Великоком'ятівської ЗОШ І-ІІІ ст.. ступенів з 09.02.2017 р. до закінчення розгляду адміністративної справи судом. Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2017 року, яка набрала законної сили 12.06.2017 р., вказана справа про адміністративне правопорушення щодо позивача за частиною першою статті 172-9 КУпАП закрита у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення, однак, після закриття адміністративної справи судом відповідач не допустив її до виконання обов'язків, а 27.07.2017р. Відповідач видав ще один незаконний наказ за № 1408-к «Про продовження відсторонення», згідно якого продовжено її відсторонення від роботи до закінчення досудового розслідування та розгляду кримінальної справи відносно [PERSON] судом. На даний час всі накази відповідача про не допуск позивачки до роботи, про відсторонення від роботи скасовані рішеннями судів як незаконні. Рішення судів набули законної сили. Так, Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2017р. у складі судді Левка Т.Ю., позов [PERSON] задоволено, визнано незаконним та скасовано третій пункт наказу №281-К від 09.02.2017р. в.о. начальника Управління освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА В. Жупанин «Про поновлення на посад [PERSON].» де зазначено: «Приступити до роботи [PERSON] після закінчення терміну тимчасової непрацездатності [PERSON].» та передачі документації школи», визнано незаконним та скасовано наказ №283-К від 09.02.2017р. в.о. начальника Управління освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА В. Жупанин «Про відсторонення від виконання обов'язків директора [PERSON].». Верховним Судом, постановою від 18 квітня 2018 р. зазначене вище рішення Виноградівського районного суду від 02.10.2017 р. залишено в силі. Рішенням Виноградівського районного суду від 09.11.2017р. у справі №299/2544/17, яке набрало законної сили 21.11.2017р. наказ в.о. начальника управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА від 28.07.2017 р. №1408-к «Про продовження відсторонення», виданий відносно [PERSON], визнано незаконним та скасовано. Незаконне відсторонення від посади тривало з 09.02.2017 р. по 10.08.2017 р. (дата третього незаконного звільнення з роботи, справа по якому на момент подання позову перебуває на розгляді Виноградівського районного суду). Колегія суддів Верховного Суду в Постанові від 07 березня 2018 року (справа №161/15810/13-а (2а/161/10/14) звертає увагу на те, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Довідка про доходи за період який передував першому незаконному звільненню і від дати якого - 18.07.2016 р. позивачка вимушено не працювала та, відповідно, не отримувана заробітну плату підтверджує розмір доходу. Так, згідно Довідки про доходи [PERSON] №0107/1496 від 08.12.2016 р. за останні два повні місяці, які передували її першому (18.07.2016 р.) незаконному звільненню з роботи, їй була нарахована заробітна плата за травень 2016 р. в розмірі 7648,45 грн., за червень 2016 р. в розмірі 7515,49 грн., що разом становить 15163,94 грн. В травні 2016р.число відпрацьованих робочих днів становило - 19, у червні - 20. Разом в травні та червні 2016 р. було відпрацьовано 39 робочих днів. Середньоденний заробіток становить: 15163,94 грн. : 39 роб.днів = 388,81 грн./1 роб. день. Число робочих днів її вимушеного прогулу з 09.02.2017 р. по 10.08.2017 р. складається з: 14 робочих днів у лютому 2017 р., 22 робочі дні у березні 2017 р., 19 робочих днів у квітні 2017 р., 20 робочих днів у травні 2017 р., 20 робочих днів у червні 2017 р., 21 робочий день у липні 2017 р., 8 робочих днів у серпні 2017 р., що разом становить 124 роб, днів, а відтак загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на 10.08.2017 р. складає: 388,81 * 124 = 48212,44 грн. Справа про адміністративне корупційне правопорушення, згідно відомостей викладених в Протоколі №13 про порушення ст. 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складеного 08.02.2017р. відносно [PERSON] - директора Великоком'ятівської ЗОШ ІІІ ст., була ініційована «зверненням управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА від 02.02.2017р. №01-20 про вчинення корупційного правопорушення», проте 08.05.2017р. Постановою Виноградівського районного суду провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова Виноградівського районного суду набула законної сили 12.06.2017р. На підставі наведеного позивачка вважає, що законних підстав відсторонювати її від посади у відповідача не було, що встановлено наведеними вище рішеннями судів, якими скасовано незаконні накази відповідача. Позивачкою вживались заходи досудового врегулювання спору, зокрема, вона неодноразово зверталась до відповідача із заявами про виплату їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.01.2017р. по 10.08.201 р. на що отримувала негативні необгрунтовані відповіді-відмови. Окрім того позивачка вказує, що факт незаконності відсторонення її від посади підтвердився 18.04.2018р., коли Верховний Суд скасував в частині, постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 21.12.2017р. та залишив у силі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2017 р. у справі №299/494/17. Враховуючи вищевикладене, та на підставі ст.ст. 46, 235, 236 КЗпП України, вважаючи, що порушене її право позивачка просить суд її позов задовлити повністю та Стягнути з Управління освіти, молоді та спорту Вииноградівської районної державної адміністрації (код за ЄДРПОУ 02143301, адреса 90300, Закарпатська обл.. м.Виноградів, вул. Копанська, 10) на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 27.01.2017р. по 08.02.2017р. - за 9 робочих днів в розрахунку 388,83 грн. за один робочий день, що становить 3499,29 грн., з 09.02.2017р. по 10.08.2017р. - за 124 робочі дні в розрахунку 388,81 грн. за один робочий день, що становить 48212,44 грн., а також стягнути з Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації (код за ЄДРІІОУ 02143301. адреса 90300. Закарпатська обл., м.Виноградів, ВУЛ.Копанська-10) понесені нею судові витрати, пов'язані з розглядом справи. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просили суд їх повністю задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином- судовими повістками, останю з яких отримав особисто 27.08.2018р., заяв про причини своєї неявки або клопотань про відкладення справи не надав. Окрім того, відповідач не подав до суду відзив на позов (після відкриття провадження та розгляду справи по суті відповідач в порушення процесуальних вимог не подав відзив на позов, натомість подав 20.08.2018р. письмові пояснення по справі, а відтак, зі згоди представника позивачки та її представника, суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд вважає позов підставним, який підлягає до повного задоволення з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов»язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з частиною третьою ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов'язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ч.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. В судовому засіданні належними та достовірними доказами встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.01.2017р., залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30.05.2017р. /а.с.7-22/, позивачку [PERSON] було поновлено з 09.09.2016р. на посаді Директора Великоком'ятівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. На підставі цього позивачка 27.01.2017р.подала в.о.начальнику Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА Жупанину В.І. письмову заяву про поновлення її на роботі, в якій зазначила, що рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання, до заяви було додано копію рішення суду. В зв'язку з тим, що станом на 30.01.2017р. її не було поновлено на роботі, позивачка повторно звернулась до в.о.начальнаика Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА з заявою, проте наказ про поновлення позивачки на роботі був виданий відповідачем лише 09.02.2017р. за № 281-к /а.с.23-25/. З матеріалів справи та пояснень позивачки вбачається, що її фактично не було допущено до роботи, що було встановлено і рішенням Виноградівського районного суду від 02.10.2017р. у справі №299/494/17, залишеним в цій частині в силі Апеляційним судом Закарпатської області Постановою від 21.12.2017р. та Верховним Судом, постановою від 18.04.2018 р. в якій зазначено: «Фактично відповідач не допустив позивача до роботи», дані рішення справі за цим позовом мають преюдиційне значення, факти встановлені ними не потребують додаткового доведення /а.с.26-29/. Отже, достовірно встановлено, що 27.01.2017р. позивачка мала бути поновлена відповідачем на роботі, період затримки відповідачем виконання рішення суду про поновлення її на роботі з 27.01.2017р. по 08.02.2017р. (включно), складає 13 календарних днів, з яких 9 робочих ДНІВ. Довідка про доходи за період, який передував першому незаконному звільненню і від дати якого - 18.07.2016р. вона вимушено не працювала та, відповідно, не отримувала заробітну плату. Згідно Довідки про доходи позивачки [PERSON] №0107/1496 від 08.12.2016р. за останні два повні місяці, які передували її першому (18.07.2016 р.) незаконному звільненню з роботи, їй була нарахована заробітна плата за травень 2016р. в розмірі 7648,45 грн., за червень 2016 р. в розмірі 7515,49 грн., що разом становить 15163,94 грн. Середньоденний заробіток становить: 15163,94 грн. : 39 роб.днів = 388,81 грн./1 роб. день. Число робочих днів за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі складає 9 робочих днів, а відтак загальна сума середнього заробітку за час затримки поновлення на роботі позивачки складає: 388,81 * 9 = 3499,29 грн. Згідно вказаного вище наказу відповідача від 09.02.2017 №281-к, пунктом 2 позивачку поновлено на роботі, а пунктом 3 -позивачку було фактично не допущено до роботи і того ж дня - 09.02.2017 р. відповідач видав інший наказ за №283-к «Про відсторонення від виконання обов'язків директора [PERSON].», згідно якого її було відсторонено від виконання службових обов'язків директора Великоком'ятівської ЗОШ І-ІІІ ст. ступенів з 09.02.2017р. до закінчення розгляду адміністративної справи судом. Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.05.2017р., яка набрала законної сили 12.06.2017р., вказана справа про адміністративне правопорушення щодо позивача за частиною першою ст.172-9 КУпАП закрита у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення, однак, після закриття адміністративної справи судом відповідач не допустив її до виконання обов'язків, а 27.07.2017р. відповідач видав ще один наказ за №1408-к «Про продовження відсторонення», згідно якого продовжено її відсторонення від роботи до закінчення досудового розслідування та розгляду кримінальної справи відносно [PERSON] судом /а.с.32-35/. Встановлено, що на даний час всі накази відповідача про не допуск позивачки до роботи, про відсторонення від роботи скасовані рішеннями судів як незаконні. Рішення судів набули законної сили. Так, Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2017р. позов [PERSON] задоволено, визнано незаконним та скасовано третій пункт наказу №281-К від 09.02.2017р. в.о. начальника Управління освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА В. Жупанин «Про поновлення на посад [PERSON].» де зазначено: «Приступити до роботи [PERSON] після закінчення терміну тимчасової непрацездатності [PERSON].» та передачі документації школи», визнано незаконним та скасовано наказ №283-К від 09.02.2017р. в.о. начальника Управління освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА В. Жупанин «Про відсторонення від виконання обов'язків директора [PERSON].». Постановою Верховного Суду від 18.04.2018р. зазначене вище рішення Виноградівського районного суду від 02.10.2017р. залишено в силі. Окрім того, рішенням Виноградівського районного суду від 09.11.2017р. у справі №299/2544/17, яке набрало законної сили 21.11.2017р. /а.с.36-39/ наказ в.о. начальника управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА від 28.07.2017 р. №1408-к «Про продовження відсторонення», виданий відносно [PERSON], визнано незаконним та скасовано, а отже, незаконне відсторонення позивачки від посади тривало з 09.02.2017р. по 10.08.2017р. Між тим, відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Суд звертає увагу на те, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Довідка про доходи за період який передував першому незаконному звільненню і від дати якого - 18.07.2016 р. позивачка вимушено не працювала та, відповідно, не отримувана заробітну плату підтверджує розмір доходу, зокрема, згідно Довідки про доходи [PERSON] №0107/1496 від 08.12.2016 р. за останні два повні місяці, які передували її першому (18.07.2016 р.) незаконному звільненню з роботи, їй була нарахована заробітна плата за травень 2016 р. в розмірі 7648,45 грн., за червень 2016 р. в розмірі 7515,49 грн., що разом становить 15163,94 грн. В травні 2016р.число відпрацьованих робочих днів становило - 19, у червні - 20. Разом в травні та червні 2016 р. було відпрацьовано 39 робочих днів. Середньоденний заробіток становить: 15163,94 грн. : 39 роб.днів = 388,81 грн./1 роб. день. Число робочих днів її вимушеного прогулу з 09.02.2017 р. по 10.08.2017 р. складається з: 14 робочих днів у лютому 2017 р., 22 робочі дні у березні 2017 р., 19 робочих днів у квітні 2017 р., 20 робочих днів у травні 2017 р., 20 робочих днів у червні 2017 р., 21 робочий день у липні 2017 р., 8 робочих днів у серпні 2017 р., що разом становить 124 роб, днів, а відтак загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на 10.08.2017 р. складає: 388,81 * 124 = 48212,44 грн. З матеріалів справи також встановлено, що справа про адміністративне корупційне правопорушення, згідно відомостей викладених в Протоколі №13 про порушення ст.172-9 КУпАП, складеного 08.02.2017р. відносно позивачки [PERSON] - директора Великоком'ятівської ЗОШ ІІІ ст., була ініційована «зверненням управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА від 02.02.2017р. №01-20 про вчинення корупційного правопорушення», проте 08.05.2017р. Постановою Виноградівського районного суду провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова Виноградівського районного суду набула законної сили 12.06.2017р. Згідно абз.З ч.5 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції», у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, у зв'язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення відстороненій від виконання службових повноважень особі відшкодовується середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов'язаного з таким відстороненням. На підставі наведеного суд вважає, що законних підстав відсторонювати позивачку від посади у відповідача не було, що встановлено наведеними вище рішеннями судів, якими скасовано незаконні накази відповідача. Окрім того, факт незаконності відсторонення її від посади підтверджений Постановою Верховного Суду від 18.04.2018р. /а.с.26-29/, який зазначив, що «фактично відповідач не допустив позивачку до роботи і рішення суду в частині поновлення позивача на роботі не виконано» скасував в частині постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 21.12.2017р. та залишив у силі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2017 р. у справі №299/494/17. Між тим, відповідно до Правової позиції ВСУ від 26.10.2016р. у справі № 6-1395цс16, в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд також вважає, що судові витрати по справі, які понесла позивачка, слід стягнути з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.141 ч.ч.1,2 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку судовий збір в розмірі 704,70 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.235,236 КЗпП України, ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» та

Outcome: approved