Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 14 червня 2009 року помер її син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть 1-КИ №290322 виданого 06 липня 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1096. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Берегова, 100 в м. Дніпропетровську. Звернувшись до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті її сина [PERSON], їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не була зареєстрована разом з померлим на час відкриття спадщини. Тому змушена звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивачка до суду не зявилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON], іпн [NUMBER], разом зі спадкодавцем [PERSON], який помер 14 червня 2009 року, на час відкриття спадщини за адресою: М.Дніпропетровськ, вул. Берегова, буд. 100. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані ними докази та наведені ними доводи, дійшов наступного. 14 червня 2009 року помер син позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 290322, виданого 06 липня 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1096. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Про факт родинних відносин між позивачкою та [PERSON] підтверджується свідоцтво про народження від 09 лютого 1999 р., №488568. Після смерті [PERSON] Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №32320066 від 09.11.2012р. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Берегова, 100, що належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 вересня 1998 року В листопаді 2012 року позивачка звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 09.11.2012 року державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори - [PERSON] позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Берегова, 100 у зв'язку із тим, що вона не була зареєстрована разом з померлим. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступне майно: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Берегова, буд. 100, які належали на праві власності сину на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 вересня 1998 року. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У свою чергу, позивачка, [PERSON], протягом 8 (восьми) років постійно проживала однією сім'єю разом з сином [PERSON], який помер 14 червня 2009 року у домоволодінні № 100 по вул. Береговій в м. Дніпропетровську, з ним вони разом вели домашнє господарство до його смерті. Отже, відповідно до ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України, після смерті сина позивачка прийняла спадщину як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних и кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7, п.23, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідним документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суді з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Також, деякий час разом зі спадкодавцем у домоволодінні № 100 по вул. Береговій в м. Дніпропетровську на правах орендаря проживав відповідач, який вважає себе таким, що також має право на спадкування майна після смерті [PERSON]В, померлого 14 червня 2009 р., тому саме до нього пред'являється позов. Оскільки судом встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved