Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У грудні 2014 року позивачі звернулися до Бердянського міськрайонного суду із зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилалися на те, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори [PERSON], є власником 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Червона, 78 / вул.Енгельса, 61 в м.Бердянську. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори [PERSON], є власником 1/4 частки вказаного житлового будинку. Власником іншої 1/2 частки цього домоволодіння є відповідач [PERSON] Вказаний житловий будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 569 кв.м. та складається відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 31.10.2014 року з: житлового будинку «А» загальною площею 77,2 кв.м., житловою 53,3 кв.м., прибудови «а1» площею 21,3 кв.м., прибудови «а2» площею 7,5 кв.м., тамбуру «а3» площею 2,7 кв.м., сходів до «а1», альтанки «Л» площею 7,3 кв.м., вбиральні «К», гаражу «В» площею 10,2 кв.м., гаражу «С» площею 21,8 кв.м., душу «Р», сараю «Б» площею 22,6 воріт №3, паркану №4, замощення №І, замощення №ІІ, воріт №9, паркану №10, вигрібної ями №7, водопроводу «Г», паркану №2, паркану №6, електромачти №8, стовпа металевого №5. В користуванні та розпорядженні позивачів знаходяться: частина житлового будинку літ. «А», яка складається з коридору №2-1 площею 2,7 кв.м., коридору №2-ІІ площею 7,5 кв.м., коридору №2-1 площею 4,5 кв.м., вбиральні №2-2 площею 1,0 кв.м., комори №2-3 площею 1,9 кв.м., кухні №2-4 площею 11,6 кв.м., кімнати №2-5 площею 14,1 кв.м., гараж «В» площею 10,2 кв.м., сарай літ. «Б» площею 22,6 кв.м., прибудова «а2» площею 7,5 кв.м., тамбур «а3» площею 2,7 кв.м., вбиральня літ. «К», альтанка літ. «Л» площею 7,3 кв.м., гараж літ. «С» площею 21,8 кв.м., душ літ. «Р», вигрібна яма №7, ворота №3, електромачта №8, стовп металевий №5, паркан №4, паркан №2, паркан №6, замощення №І, водопровід літ. «Г». Інші будівлі та споруди, розташовані на території домоволодіння, знаходяться у користуванні відповідача. Належна їм частина домоволодіння повністю відокремлена від частки відповідача, має окремий вхід зі сторони вул. Енгельса. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 22.11.2006 року по справі №2-5794 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, зустрічний позов [PERSON] задоволено: визначено порядок користування земельною ділянкою домоволодіння №78/61 по вул. Червона-Енгельса в м.Бердянську, виділено в користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 422,6 кв.м. , із них під забудовою 119,2 кв.м., під двором роздільного користування 303,4 кв.м. (на схемі забарвлено червоним кольором). Виділено [PERSON] земельну ділянку площею 146,4 кв.м., із них під забудовою 89,6 кв.м.,під двором окремого користування 56,8 кв.м. (на схемі забарвлено зеленим кольором). Рішення було залишено в силі згідно ухвали апеляційного суду Запорізької області від 19.04.2007 року. 04.09.2014 року ними на адресу відповідача було направлено пропозицію щодо добровільного поділу майна, що є у спільній частковій власності, проте згоди відповідачем на це не надано. З урахуванням порядку користування земельною ділянкою, встановленого в судовому порядку, розміру часток у праві спільної часткової власності та існуючий порядок користування житловим будинком та надвірними будівлями і спорудами, просили виділити в натурі [PERSON] 1/4 частку та [PERSON] 1/4 частку, а разом 1/2 частку житловий будинок, розташований по вул. Червона,78/вул..Енгельса, 61 в м.Бердянську запорізької області, яка складається з: коридору №2-1 площею 4,5 кв.м., вбиральні №2-2 площею 1,0 кв.м., комори №2-3 площею 1,9 кв.м., кухні №2-4 площею 11,6 кв.м., кімнати №2-5 площею 14,1 кв.м. з житлового будинку «А», гаражу «В» площею 10,2 кв.м., сарай літ. «Б» площею 22,6 кв.м., прибудова «а2» (складається з коридору №2-ІІ площею 7,5 кв.м.), тамбуру «а3» (складається з коридору №2-І площею 2,7 кв.м.), вбиральня літ. «К», альтанка літ. «Л» площею 7,3 кв.м., гаражу літ. «С» площею 21,8 кв.м., душ літ. «Р», вигрібної яма №7, воріт №3, електромачти №8, стовпу металевого №5, паркану №4, паркану №2, паркан №6, замощення №І, водопроводу літ. «Г», які розташовані на земельній ділянці площею 422,6 кв.м., визнати за ними в рівних частках (по 1/2 частці) право власності на цілий житловий будинок та припинити право спільної часткової власності між ними та відповідачем на зазначений житловий будинок. Після проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи №082/04-15 від 01.04.2015 року, позивачі подали уточнений позов та просили виділити їхні частки відповідно до висновку експертизи, проте ухвалою суду від 02.07.2015 року за їх клопотанням було призначено проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи, оскільки на вирішення первинної експертизи в межах заявлених позовних вимог були поставлені не всі питання. У жовтні 2015 року позивачі остаточно визначилися з своїми позовними вимогами, подавши заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просили: виділити в натурі [PERSON] 1/4 частку у праві спільної часткової власності та належну [PERSON] 1/4 частку у праві спільної часткової власності (разом 1/2 частку у праві спільної часткової власності) на житловий будинок, розташований за адресою: вул.Червона, 78 / вул.Енгельса,61 в. м.Бердянську Запорізької області, яка складається з: коридору №2-1 площею 4,5 кв.м., вбиральні №2-2 площею 1,0 кв.м., комори №2-3 площею 1,9 кв.м., кухні №2-4 площею 11,6 кв.м., кімнати №2-5 площею 14,1 кв.м. з житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а2» (складається з коридору 2-ІІ площею 7,5 кв.м.), тамбуру літ. «а3» (складається з коридору 2-І площею 2,7 кв.м.), гаражу літ. «В», сараю літ. «Б», вбиральні літ. «К», альтанки літ. «Л», гаражу літ. «С», вигрібної ями №7, воріт №3 площею 4,8 кв.м., паркану №4 площею 19,4 кв.м., паркану №6 площею 4,0 кв.м., паркану №2 площею 22,3 кв.м., замощення І площею 15,1 кв.м., водопроводу літ. «Г» довжиною 20,0м., які розташовані на земельній ділянці площею 422,6 кв.м; та припинити право спільної часткової власності позивачів з одного боку та відповідача з іншого боку на житловий будинок по вул. Червона,78/вул.. Енгельса,61 у м.Бердянську Запорізької області. У судовому засіданні позивач [PERSON], який діє за довіреністю і як представник іншого позивача [PERSON], а також його представник [PERSON] підтримали останню уточнену позовну заяву, доповіли по її суті та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову, пояснюючи свою позицію тим, що, на його думку, йому належить 1/2 частка сараю «Б», який просять виділити собі позивачі, а крім цього, позивачами чиняться перешкоди в користуванні належним йому майном, бо він не має можливості обслуговувати свою частину будинку за відсутності доступу. Заслухавши позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Червона, 78 / вул..Енгельса, 61 в м.Бердянську Запорізької області на праві спільної часткової власності належить сторонам у справі: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори [PERSON], є власником 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Червона, 78 /вул..Енгельса, 61 в м.Бердянську. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори [PERSON]., є власником 1/4 частки вказаного житлового будинку. Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.1977 року належить 1/2 вказаного вище домоволодіння. Дані обставини підтверджуються відповідними копіями правовстановлюючих документів, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Крім цього, судом зясовано, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 22.11.2006 року по справі №2-5794 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено, зустрічний позов [PERSON] задоволено: визначено порядок користування земельною ділянкою домоволодіння №78/61 по вул. Червона-Енгельса в м.Бердянську, виділено в користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 422,6 кв.м. , із них під забудовою 119,2 кв.м., під двором роздільного користування 303,4 кв.м. Виділено [PERSON] земельну ділянку площею 146,4 кв.м., із них під забудовою 89,6 кв.м., під двором окремого користування 56,8 кв.м. Рішення першої інстанції набрало законної сили 19.04.2007 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилався на те, що йому згідно договору купівлі-продажу від 08.04.1977 року перейшло в користування 1/2 частка сараю «Б», а крім цього позивачі створюють перешкоди в користуванні підсобними приміщеннями, втім дані доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки вже були предметом розгляду по іншій справі №2-5794/2006, проте суди першої та апеляційної інстанцій зробили висновок, що сарай літ «Б», який є будівлею, за вказаним договором купівлі-продажу не відчужувався, бо там вказані надвірні споруди, до яких він не відноситься. Так само з приводу наявних у відповідача перешкод в користуванні, судом ухвалено рішення, що паркан, який розмежовував земельні ділянки , починаючи з 70-х років минулого століття, був глухим. Тому відповідач, за наявності судових рішень, які набрали законної сини, якими встановлено, що сарай «Б» не відчужувався при купівлі ним частини цього домоволодіння та недоведеності перешкод, що створюються позивачами, знову доводити у суді ці обставини, заперечуючи проти позову. Правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 ЦК України. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 ст.364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно. За відсутності згоди співвласників на поділ спільного майна це питання вирішується судом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.6,7,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від\~\~4 грудня 2013 року № 6-130цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №08/04-15 від 01.04.2015 року судовий експерт зробив висновок про можливість виділу належних позивачам по 1/4 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння, а разом 1/2 частку, з урахуванням фактичного користування приміщеннями в житловому будинку позивачами та відповідачем, а також надвірними будівлями і спорудами в такому ж порядку, який зазначеній в позовній заяві та з урахуванням встановленого за рішенням суду порядку користування земельною ділянкою. Висновок судового експерта відповідачем не оскаржений, його незгода щодо порядку користування спірним сараєм не може бути взята судом до уваги, оскільки з цього питання є судове рішення. Враховуючи технічну\~\~ можливість поділу домоволодіння в натурі, а також те, що сторони визначилися та встановили порядок користування домоволодінням між собою, надвірними будівлями і спорудами та земельною ділянкою, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог про виділ частки в натурі та припинення права спільної часткової власності, бо позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, не суперечать одне одному. На підставі викладеного,

Outcome: approved