Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкуванняправо на земельну частку (пай) розміром 3,38 га в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], після померлої [INFO] її матері [PERSON], посилаючись на те, що вона як спадкоємець за законом першої черги, фактично прийняла спадщину, так як вступила в управління та розпорядження спадковим майном останньої, але не може оформити свої права в позасудовому порядку в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно. За клопотанням позивача ухвалою судді від 06 березня 2019 року витребувано від Ічнянської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 16-17). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивач не з»явилася, яка письмово у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Ічнянської міської ради до суду також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності відповідно до наявних у ній матеріалів. Відзив на позов відповідач не надав. Враховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5), яка доводилася матір'ю позивачу (а.с. 6, 7), після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 3,38 га в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с. 10, 11) в якому ім'я останньої зазначено як «[PERSON]», однак відповідно до словника-довідника власних імен людей похідне слово імені «[PERSON]» є також ім»я «[PERSON]». . Відповідно до довідок Сезьківського старостинського округу Ічнянської міської ради Чернігівської області № 197 від 10.05.2018 року та № 170 від 12.04.2018 року, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], разом із дочкою [PERSON], яка провела поховання останньої, вступила в управління та розпорядження її спадковим майном (а.с. 9). Як убачається з наданої Ічнянською районною державною нотаріальною конторою інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 55412516 від 11 березня 2019 року, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с. 27). 01 березня 2019 року Ічнянською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується відповідним повідомленням № 230/02-14 (а.с. 8). Про втрату сертифіката на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на ім»я [PERSON] свідчитьоголошення в газеті «Трудова слава» (а.с. 12). Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає встановленим, що [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги, фактично прийняла спадщину післяпомерлої [INFO] її матері [PERSON], так як вступила в управління та розпорядження спадковим майном останньої, але не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що є підставою для визнання за нею права у порядку спадкування на зазначене спадкове майно.

Outcome: approved