Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

у грудні 2018 року позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 20 грудня 2003 року він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї за актовим записом № 2042. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки. Фактичні шлюбні відносини припинені, припинено спільне господарство, з ипня 2019 року подружжя проживають окремо, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року відкрито провадження у даній справі.(а.с. 26) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року подружжю [PERSON] надано строк для примирення до 24 вересня 2019 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, а також дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 грудня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають трьох синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 14, 15 та 16) Звертаючись до суду із зазначеним позовом [PERSON] зазначав, що їх сім`я розпалась, примирення між сторонами є неможливим. З позовної заяви вбачається та в судовому засіданні встановлено, що сторони з липня 2019 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Установивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. При укладенні шлюбувідповідач [PERSON] змінила прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved