Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] в якому зареєстрований її брат [PERSON] Посилаючись на відсутність відповідача за місцем реєстрації з 2007 року, позивач просила визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити з тих підстав, що йому не давали можливості вільно проживати за місцем реєстрації, хоча до правоохоронних органів з цього питання він не звертався. Підтвердив, що не проживає за місцем реєстрації приблизно з 2007 року. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] Білоцерківського району Київської області, що підтверджується даними копії договору дарування житлового будинку від 12.12.2007 року, а також копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) будинок. Сторони в судовому засіданні дійшли згоди, що відповідач по справі у спірному будинку не проживає приблизно з 2007 року, хоча зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується довідкою форми № 3 Трушківської сільської ради. В силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не встановлено, а відповідачем не доведено в судовому засіданні про наявність поважних причин, які б не давали останньому проживати за місцем реєстрації у вказаний період. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад один рік, тому вимоги позовної заяви про визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням підлягають до задоволення. Посилання відповідача про відсутність в нього можливості прописатися за іншою адресою суд оцінює критично, оскільки вказані доводи не стосуються предмету даного позову. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved