Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток у майні спільної сумісної власності. Позов мотивує тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року індексний номер:24301453 земельна ділянка за кадастровим номером 5610100000:01:027:0264, загальною площею 0,0569 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вулиці [PERSON],14 м.Рівне, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. 13.12.2017 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на частку земельної ділянки. 22 травня 2017 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів їй вищезазначену земельну ділянку. Вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус написав роз"яснення №1421/02-14 від 22.08.2018 року, оскільки не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності на землю. За життя [PERSON] не здійснив виділ належної йому частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. А тому просила визначити розмір часток співвласників у спільній сумісній власності у розмірі 1/2 частки земельної ділянки [PERSON] та 1/2 частки земельної ділянки [PERSON], померлому 13.12.2017 року. Позивачка в судове засідання не зявилися, від неї надійшла письмова заява, в якій вона просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, засвідчена нотаріусом, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти задоволення позову. Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року індексний номер:24301453 земельна ділянка за кадастровим номером 5610100000:01:027:0264, загальною площею 0,0569 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вулиці [PERSON],14 м.Рівне, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON].(а.с.21). [PERSON] помер 13 грудня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18). 22 травня 2017 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок його смерті зробив таке розпорядження: належну йому земельну ділянку (частку в праві власності на земельну ділянку), що знаходиться за адресою: місто Рівне, вулиця Хвильового,14 заповів [PERSON],[INFO] (а.с.22). Згідно роз"яснення №1421/02-14 від 22.08.2018 року державного нотаріуса Першої рівненської державної нотаріальної контори 12 лютого 2018 року заведено спадкову справу № 55/2018 до майна померлого 13 грудня 2017 року [PERSON]. На заяву [PERSON] від 07 серпня 2018 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку зазначено, оскільки не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності на землю нотаріус не може вчинити нотаріальну дію. Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч.2 ст.370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка субєкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельну ділянку, що належала померлому, на праві спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що належить визначити розмір часток кожного зі співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5610100000:01:027:0264, загальною площею 0,0569 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вулиці [PERSON],14 м.Рівне у розмірі 1/2 частки земельної ділянки [PERSON] та 1/2 частки земельної ділянки [PERSON], який помер 13 грудня 2017 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved