Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] у листопаді 2019 року звернувся до суду із позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області, [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер рідний дядько [PERSON] - [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем майна померлого, оскільки його батько, рідний брат померлого [PERSON] , помер [INFO] . Проте, [PERSON] не має змоги нотаріально оформити своє право на спадщину, оскільки не має можливості підтвердити родинні відносини з померлим у зв`язку з тим, що свідоцтво про народження останнього втрачене, а у Державному архіві Полтавської області актовий запис про народження [INFO] [PERSON] не зберігся. Оскільки [PERSON] та [PERSON] померли, будь-які інші документи, підтверджуючі їхні родинні відносини відсутні, встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , народження [INFO] , є племінником [PERSON] інакше, ніж у судовому порядку, немає можливості. [PERSON] не має змоги нотаріально оформити своє право на спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [INFO] [PERSON] і тому, що він не подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори у встановлений ст. 1270 ЦК України строк за місцем відкриття спадщини. Строк [PERSON] був пропущений, оскільки йому було відомо, що [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, в результаті чого була заведена спадкова справа. Проте, влітку йому стало відомо, що [PERSON] не входить до кола спадкоємців майна померлого [INFO] [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, просить встановити факт, що [PERSON] , народження [INFO] , є племінником померлого [INFO] [PERSON] , визнати причину пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини поважною та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача - Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, направив до суду листа, у якому просить справу розглядати без участі представника Пирятинської міської ради, позовну заяву визнають. Співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, заяв про відкладення судового розгляду до суду не направляла. 10.03.2020 року на електронну адресу суду надіслала відзив на позов, в якому зазначила,що вона є рідною донькою померлого [INFO] [PERSON] , і саме вона є за законом належним спадкоємцем померлого. З цього приводу, протягом встановленого законом шестимісячного строку, вона подала до державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а отже відповідно до закону вважається такою, що прийняла спадщину. Що стосується свідоцтва про право на спадщину зазначає, що для його отримання законом строк не встановлений та на даний час, внаслідок поганого самопочуття, вона не має можливості приїхати до м. Пирятина та дооформити документи. Додатково проінформувала, що оскільки її свідоцтво про народження надавалося повторно у зв`язку з її усиновленням, то в даний час вона готує матеріали для звернення до суду в порядку окремого провадження для встановлення факту родинних відносин з померлим [PERSON] . На підставі наведеного, просить відновити їй строк для подачі відзиву, оскільки його пропуск був обумовлений поганим почуттям; у задоволенні позову в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити; справу розглядати без її участі. Представник позивача - адвокат Ковтун М.В. у відповіді на відзив [PERSON] зазначив, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 232 Сімейного кодексу України та ст. 1216 Цивільного кодексу України та навіть при викладених [PERSON] у відзиві обставинах з приводу її усиновлення, остання не може бути спадкоємців майна померлого [INFO] [PERSON] . Щодо звернення [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, представник позивача зазначає, що такі дії [PERSON] не можуть впливати на процес розгляду даної справи судом, оскільки наявність цього позову свідчить про спір про право. Тому, враховуючи норми матеріального права, встановлення будь-яких фактів, які впливають на права осіб, що випливають із цього позову, повинні розглядатися у позовному провадженні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав та доводів, зазначених у позові та відповіді на відзив. Судом в порядку ст. ст. 90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які проживали по-сусідству з померлим [PERSON] та які в судовому засіданні підтвердили, що померлий [PERSON] мав рідного брата [PERSON] , який помер раніше та є батьком позивача [PERSON] . Померлий [PERSON] проживав сам у власному будинку по [ADDRESS] , про інших родичів померлого свідкам нічого не відомо. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Крім того, суд уважає, що справа може слухатись за наявними у ній матеріалами у відсутність відповідачів, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні не обов`язкові. Заслухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено такі факти і відповідні їм правовідносини: [INFO] помер [PERSON] (а.с.31). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у [ADDRESS] . Рідний брат померлого - [PERSON] , помер [INFO] (а.с.11). Згідно ч.3 ст.1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с.9) та відповідно є племінником померлого [PERSON] . Як спадкоємець померлого в поряду ч.3 ст. 1266 ЦК України, він звернувся до Пирятинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, позивач [PERSON] не має змоги нотаріально оформити своє право на спадщину, оскільки не має можливості підтвердити родинні відносини з померлим [PERSON] через втрату свідоцтва про народження останнього (а.с.8). Згідно повідомлення Державного архіву Полтавської області Полтавської обласної державної адміністрації №04-13/735 від 12.08.2019, у книзі реєстрації актових записів громадянського стану про народження с.Крячківка Пирятинського району Харківської (нині Полтавської) області за 1935 рік, яка надійшла на зберігання до Державного архіву Полтавської області, актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , немає. Значна кількість документів довоєнного часу втрачена в період тимчасової окупації Полтавщини (1941-1943 рр.) нацистськими загарбниками (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] померли, а будь-які інші документи, що б підтвердили їхні родинні відносини, відсутні, тому інакше, як у судовому засіданні, факт родинних відносин між позивачем та померлим [INFO] [PERSON] встановити неможливо. Указані обставини перешкоджають позивачу оформити спадщину після смерті його рідного дядька [PERSON] . Згідно п.1 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заслухавши пояснення представника позивача, позицію відповідачів, викладену у поданих до суду заявах та поясненнях, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки у судовому засіданні дослідженими доказами по справі підтверджуються родинні відносини [PERSON] , який помер [INFO] та його рідним племінником [PERSON] , народження [INFO] - позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи №420/2015, відповідач [PERSON] 31.10.2015 звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , зазначивши, що вона є спадкоємцем померлого за законом ( рідною дочкою) (а.с.44). Будь-яких доказів родинних відносин [PERSON] із спадкодавцем нотаріусу не було надано. [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька, оскільки йому було відомо, що [PERSON] звернулася із такою заявою до державної нотаріальної контори. Проте, тільки влітку 2019 року позивач дізнався, що [PERSON] не входить до кола спадкоємців померлого [PERSON] , у зв`язку з чим позивач пропустив установлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Суд вважає, що наведені представником позивача доводи вказують на поважність пропуску позивачем встановленого строку для прийняття спадщини,закон гарантує йому право для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому суд відхиляє, як необґрунтовані, доводи відповідача [PERSON] в частині заперечення проти вимог позивача про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Жодних доказів про те, що вона є рідною донькою померлого [INFO] [PERSON] , та відповідно належним спадкоємцем за законом, на час розгляду справи суду не надано. Сам факт подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини не може бути доказом належності до кола спадкоємців померлого [PERSON] . Крім того, відповідно до ч.1 ст. 232 Сімейного кодексу України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. Тому відповідач [PERSON] , оспорючи своє право на спадкування після смерті [PERSON] , повинна також надати докази, що при її усиновленні особисті та майнові права і обов`язки між нею та батьком були збережені. Водночас, таких доказів суду також надано не було. Інших доводів в частині непоновлення позивачу [PERSON] пропущеного строку для подання заяви про прийняття спадщини відповідачем не наведено. Враховуючи викладене, у суду є підстави для задоволення позовних вимог представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] та визначення останньому додаткового,

Outcome: approved