Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 01 липня 2009 року між нею та відповідачем було укладено спадковий договір, за умовами якого вона передає після своєї смерті у власність відповідачу належний їй житловий будинок з належними до нього надвірними побудовами, розташований у [ADDRESS]. Також договором передбачено, що відчужувач покладає на набувача виконання таких розпоряджень: набувач зобов'язується оплачувати усі комунальні послуги, платежі за володіння, користування відчужувачем належними йому земельною ділянкою та житловим будинком, на підтвердження своєчасної оплати платежів набувачем мають надаватися відчужувачеві 10 числа кожного місяця всі платіжні документи, що підтверджують відсутність заборгованості стосовно усіх необхідних комунальних послуг та послуг підприємства електронагляду, відповідач приймає на себе обов'язки щодо здійснення поточного ремонту будинку, у разі необхідності забезпечувати позивачку медичною допомогою лікарів, як загального профілю так і лікарів-спеціалістів, а також забезпечувати позивача лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Проте відповідач не виконує своїх зобов'язань відповідно до спадкового договору, а 06 липня 2014 року власноруч склав заяву, якою підтверджує бажання розірвати спадковий договір, у зв'язку з його виїздом з міста, на невстановлений строк. На підставі викладеного позивачка просить розірвати вказаний спадковий договір та скасувати заборону відчуження нерухомого майна. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності та про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та з проханням про розгляд справи за його відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Турченко Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 7-1103. За умовами спадкового договору [PERSON] передає після своєї смерті у власність відповідачу належний їй житловий будинок з належними до нього надвірними побудовами, розташований у [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта 27214907. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка належить позивачки на підставі державного акту на право власності, виданого Маріупольською міською радою, за кадастровим номером [NUMBER]. Також згідно умов спадкового договору від 01 липня 2009 року відчужувач покладає на набувача виконання таких розпоряджень: набувач зобов'язується оплачувати усі комунальні послуги, платежі за володіння, користування відчужувачем належними йому земельною ділянкою та житловим будинком, на підтвердження своєчасної оплати платежів набувачем мають надаватися відчужувачеві 10 числа кожного місяця всі платіжні документи, що підтверджують відсутність заборгованості стосовно усіх необхідних комунальних послуг та послуг підприємства Електронагляду, відповідач приймає на себе обов'язки щодо здійснення поточного ремонту будинку, у разі необхідності забезпечувати позивачку медичною допомогою лікарів, як загального профілю так і лікарів-спеціалістів, а також забезпечувати позивача лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані у [ADDRESS], була накладено заборону відчуження від 01 липня 2009 року до припинення чи розірвання спадкового договору. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування викладених у позові доводів щодо не виконання ним своїх зобов'язань відповідно до спадкового договору. При цьому, на підтвердження вказаного, в матеріалах справи мають копії квитанцій про сплату [PERSON] комунальних послуг за 2016 рік за адресою: [ADDRESS], а також письмова заява [PERSON], якою останній підтверджує бажання розірвати спадковий договір, у зв'язку з його виїздом з міста, на невстановлений строк. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно зі ст.1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Частиною 1 ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірваний на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Також, підстави для зміни або розірвання договору передбачені положеннями ст. 651 ЦК України, ч. 2 якої визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У абзаці 2 п. 11 постанови N 14 Пленуму "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року Верховний Суд України роз'яснив, що, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Разом з тим, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Аналізуючи зазначені норми права, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо й у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем та представником позивача доведено належними та допустимими доказами те, що відповідач не виконує умови оспорюваного спадкового договору, а тому є правові підстави для його розірвання та скасування реєстраційної заборони на відчуження нерухомого майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved