Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 листопада 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2353. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 11 листопада 2014 року між нею і відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні обов'язки та сімейні відносини, та через несумісність характерів. З червня 2018 року сторони не ведуть спільного господарства, фактично припинили подружні стосунки. Позивач вирішила розірвати шлюб, оскільки він носить формальний характер, подальше його збереження є недоцільним, так як це суперечить її інтересам. Строк на примирення просила не надавати. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме з нею. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київській області від 07 вересня 2018 року провадження у вказаній справі відкрито за загальними правилами позовного провадження, призначено підготовче засідання. В підготовче судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просила суд його задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2353, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1747 (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства,продовжувати подальше спільне життя не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved