Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що\~17 серпня 2015 року відповідачем було підписано анкету-заявупро приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, що складає між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаної заяви, відповідачеві було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Однак, у зв`язку із порушенням відповідачем взятого на себе зобов`язання за кредитним договором, у останньої утворилася заборгованість перед банком, що станом на 08 липня 2021 року становить 22 750,07 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється погасити заборгованість, у зв`язку із чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Крім того, подав до суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення про виклик відповідача до суду на вебпорталі судова влада України, в судове засідання повторно не з`явилася за невідомих суду причин. Відзив на позовну заяву також не надходив. З огляду на викладене, суд, в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Судом встановлено, що 17 серпня 2015 року між сторонами було підписано заяву № б/н, чим відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаної заяви, відповідачеві було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п. 1.1.63 договору). Відповідно до ст. 629 ЦК, України договір є обов`язковим до виконання сторонами . Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом /ст. 525 ЦК України/. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. /ч. 2 ст. 615 ЦК України/. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як слідує з матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 08 липня 2021 року у нього виникла заборгованість перед банком, що становить 22 750,07 грн., з яких 17\~795,08 грн. заборгованість за тілом кредита, 4\~954,99 грн заборгованість за простроченими відсотками. Звертаючись до суду з цим позовом банк подав до суду копію договору, розрахунок заборгованості, а також виписку по рахунку. Зі змісту\~вищезазначених документів вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254\~,\~виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковим рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16. З приводу нарахування відсотків за користування кредитом суд виходить із наступного. Процентна ставка за кредитом встановлюється за домовленістю сторін та складає 86,4% річних для картки «Універсальна», що встановлено п. 2.1.1.2.12 заяви в редакції Умов та Правил. На підтвердження розрахованої суми відсотків за користування кредитом позивач надав суду відповідний розрахунок заборгованості. В свою чергу, на спростування правильності вказаного розрахунку відповідач не надав суду контррозрахунок. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша\~статті 95 ЦПК України). Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Дослідивши наданий суду розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом в сукупності з іншими наданими суду доказами, суд вважає його належним доказом у справі, який доводить пред`явлену суму заборгованості за відсотками, яка становить 4\~954,99 грн., а тому підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відтак, в ході судового розгляду доведено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за невиконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів, що становить 22\~750,07 грн. та складається з заборгованості за тілом кредита у розмірі 17\~795,08 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4\~954,99 грн. А тому, зазначені кошти підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з наданого суду платіжного доручення № PROM0B93IM від 20 липня 2021 року позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2\~270,00 грн. Відтак,\~сплачена позивачем\~сума судового\~збору підлягає до стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved