Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким виключити відомості про його батьківство з актового запису № 1 від 10 січня 2001 року про народження [PERSON], складеного виконкомом Верхньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано в 2004 році, і однією з підстав розірвання шлюбу стало те, що влітку 2001 року йому стало відомо про те, що він не є біологічним батьком сина [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задоволити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила проти виключення відомостей про [PERSON], як батька, з актового запису про народження її сина [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що неповнолітній [PERSON], [INFO] є його сином і він бажає офіційно зареєструвати своє батьківство щодо дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно ч.1, ч.6 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Як встановлено в судовому засіданні, та вбачається з матеріалів справи, сторони з 1991 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Копія свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.4) підтверджує, що шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 22.06.2004 року зроблено актовий запис за № 122. Згідно копії свідоцтва про народження І- НМ № 073459 від 10.01.2001 року, виданого Верхньовербізькою сільською радою Коломийського району, [PERSON] народився 27.12.2000 року про що 10.01.2001 року складено відповідний актовий запис № 1. Його батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Позивач в судовому засіданні заперечує своє біологічне батьківство дитини, стверджує про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною [PERSON], [INFO]. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, на спростування позовних вимог не надала суду жодного доказу. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Також, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,передбачено, що за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Дослідивши матеріали справи, суд приймає визнання відповідачем вимог позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З врахуванням вищенаведених доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про виключення відомостей про його батьківство з актового запису № 1 від 10 січня 2001 року про народження [PERSON], [INFO], складеного виконкомом Верхньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області підлягають до задоволення. На підставі ст.136 СК України,

Outcome: approved