Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 10 березня 1999 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 березня 1999 року. На даний час в належному їй на праві приватної власності житловому будинку зареєстрована [PERSON]. З березня 2014 року відповідачка добровільно залишила даний житловий будинок і переїхала жити до своєї матері [PERSON] забравши при цьому свої речі та на даний час не проживає за даною адресою, а оскільки відповідачка тривалий час без поважних причин не проживає в вище зазначеному житловому будинку, позивачка і просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з"явилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно, а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причин неявки в судове засідання. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв"язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 1999 року вбачається, що ? частина житлового будинку [ADDRESS] в м. Прилуки дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 10 березня 1999 року вбачається, що [PERSON] є спадкоємицею майна, яке складається із ? частина житлового будинку [ADDRESS] в м. Прилуки (а.с. 8). Згідно копії домової книги для прописки громадян, що проживають в житловому будинку по [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] значиться зареєстрованою в даному житловому будинку. Згідно акту комітету самоорганізації населення № 7 мікрорайону 273 кварталу від 14.05.2015 року № 1324 вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] в м. Прилуки зареєстрована але не проживає [PERSON] з березня 2014 року по даний час, в помешканні її речей та доказів її перебування немає. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] не проживає в вищезазначеному житловому будинку з березня 2014 року, а тому позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтований та підлягає задоволенню оскільки відповідачка перешкоджає позивачам у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved