Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У липні 2017 року позивач - Харківський національний університет Повітряних Сил імені [PERSON] (далі - Університет) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з останнього на користь позивача витрати, пов'язаних з проходженням військової служби та навчання, у розмірі 106652,47 грн., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 1 600,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [PERSON] проходив навчання та військову службу в Університеті з 26.08.2015 року по 21.07.2016 року на посаді курсанта. Відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, 26.08.2015 року з відповідачем був укладений Контракт про проходження військової служби (навчання). 21 липня 2016 року Контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу університету наказом начальника університету (по строковій частині) від 20 липня 2016 року № 176. Відповідно до п.1 (абз.6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету і відповідачем 26.08.2015 року, [PERSON] взяв на себе зобов'язання «відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язанні з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу», про що свідчить його особистий підпис на Загальному розрахунку № 857 від 21 липня 2016 року. На теперішній час відшкодування витрат на користь Університету відповідачем не відбувається. Таким чином, невідшкодування на користь Університету суми витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON], тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави, а тому позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позов підтримує, з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши надані письмові докази по справі, прийшов до наступного. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" визначено: «курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку». Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 був затверджений Порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у зв'язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до пункту 4 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах - розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом. На виконання пункту 3 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007р. № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений «Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах». Судовим розглядом встановлено, що з [PERSON] 26.08.2015 року був укладений Контракт про проходження військової служби (навчання), та він проходив навчання та військову службу в Університеті з 26.08.2015 року по 21.07.2016 року на посаді курсанта, відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008. 21 липня 2016 року Контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу університету наказом начальника університету (по строковій частині) від 20 липня 2016 року № 176. Відповідно до п.1 (абз.6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і відповідачем 26.08.2015 року, відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Однак, відшкодування витрат на користь Університету відповідачем в добровільному порядку не відбулося. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до п. 7 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Таким чином, невідшкодування на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба відповідачем суми витрат, пов'язаних з його утриманням на факультеті, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved