Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 24 грудня 2009 року по 04 жовтня 2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, [PERSON] 03 жовтня 2013 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя шлюб між ними розірвано. Від сумісного проживання сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не бере активної участі у вихованні нашої дитини, обмежився лише сплатою аліментів. Позивач має намір поїхати з дитиною до Туреччини , оскільки така поїздка для дитини буде дуже корисною, оскільки позивач має намір і можливість організувати сину оздоровлення на морі з відвідуванням гідропарків, а також екскурсій з відвідуванням музеїв, історичних та культурних пам"яток цієї країни. Це сприятиме розширенню його світогляду та всебічному розвитку, дозволить ознайомитись з культурою інших народів. Позивач зверталася до відповідача з проханням надати нотаріальну згоду на виїзд нашого сина за кордон у її супроводі, однак, відповідач відмовився в наданні дозволу . Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та перешкоджає його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та всебічний розвиток її особистості та вказує на зловживання своїми батьківськими правами. Позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України в Державу Республіка Туреччина неповнолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька, [PERSON], у супроводі матері, [PERSON] на період з 28 серпня 2018 року по [INFO] року. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися представник позивача надав заяву про справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмовий відзив на позовні вимоги, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов обґрунтований та такий, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2009 року. Шлюб розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2013 року, яке набрало законної сили 14.10.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданого Високівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області. Після припинення шлюбних відносин неповнолітній [PERSON], [INFO] , мешкає разом з матір'ю [PERSON] Стаття 313 ч. 3 ЦК України вказує, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Згідно п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 57 від 27.01.1995 року Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому суд враховує, що відвідання дитиною іншої країни сприяє її всебічному розвитку та освіті, забезпечує вміння спілкуватися з людьми різних національностей. Враховуючи, що [PERSON] бажає виїхати за межі України з сином [PERSON] тимчасово з метою туризму, відпочинку та оздоровлення дитини, права відповідача як батька в такому випадку не порушується, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved