Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

У липні\~2018\~року позивачі\~звернулись до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON],\~приватного нотаріуса\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Дніпропетровської області\~[PERSON],\~третя особа\~-\~Відділ формування\~та ведення\~реєстру територіальної\~громади Департаменту\~адміністративних послуг\~та дозвільних\~процедур Дніпропетровської\~міської ради\~про визнання\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~недійсним,\~скасування державної\~реєстрації права\~власності на\~житло,\~усунення перешкод\~шляхом вселення.\~В обґрунтування\~позову зазначено,\~що на\~підставі свідоцтва\~про спадщину\~за законом,\~виданого 20.03.2007\~року Третьою\~дніпропетровською державною\~нотаріальною конторою\~за реєстровим\~№ 5-389,\~зареєстрованого 24.11.2008\~року КП\~ДМБТІ Дніпропетровської\~обласної ради\~позивачу [PERSON]\~на\-лежала 1/2\~частка домоволодіння\~за адресою:\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Хвойна,\~буд.\~35-Б,\~а та\-кож\~? земельної\~ділянки площею\~0,0871\~га.\~На підставі\~дублікату свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом,\~виданого 15.12.2010\~року Третьою\~дніпропетровською державною\~нотаріальною конторою\~за реєстровим\~№ 5-6953,\~зареєстрованого 07.11.2011\~року КП\~ДМБТІ Дніпропетровсь\-кої\~обласної ради\~позивачу [PERSON]\~належала 1/2\~частка домоволодіння\~за адресою:\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Хвойна,\~буд.\~35-Б,\~а також\~? земельної ділянки площею 0,0871 га. 25 червня 2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції та річних процентів у розмірі 80 591,13 грн. В квітні 2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції та річних процентів у розмірі 159 432,61 грн. На підставі вказаного вище рішення суду Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист № 403/6338 від 10.09.2012 року. На підставі виконавчого документу державним виконавцем Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження та винесено відповідну ухвалу від 20.08.2012 року. Шляхом проведення виконавчих дій було виявлено, що за [PERSON], яка є боржником за виконавчим документом, зареєстровано право власності на ? домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойна у м. Дніпрі. Вищезазначене майно було передано до торгівельної організації проведення прилюдних торгів. Частина зазначеного домоволодіння реалізована не була. Зазначене майно було передано стягувачу в рахунок погашення боргу 24.04.2014 року. Державним виконавцем було складено акт про передачу майна стягувачу. В подальшому, на підставі вказаного акту, а саме стягувачу [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округа [PERSON] було видано свідоцтво про право приватної власності на вищевказане домоволодіння. 29.09.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення про усунення перешкод в користуванні домоволодінням, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, буд. 35-Б шляхом виселення [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми. Зазначили, що про всі ці рішення позивачі не знали, це було шахрайство з ціллю заволодіти їхнім майном. З даного приводу позивачі звернулися до правоохоронних органів. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року рішення Бабушкінського районного суду від 25 червня 2012 року було скасовано, [PERSON] було відмовлено в задоволенні його позовних вимог та стягненні суми боргу. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року рішення Бабушкінського районного суду від 25 червня 2012 року було скасовано, [PERSON] було відмовлено в задоволені його позовних вимог та стягненні суми боргу. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року рішення Красногвардійського районного суду від 29 вересня 2016 року було скасовано, [PERSON]В було відмовлено в задоволені його позовних вимог усунення перешкод шляхом виселення та зняття з реєстрації. Тобто, на теперішній час, як зазначено в постанові Апеляційного суду, відпали правові підстави для чинності свідоцтва про право власності, виданого на імя відповідача. У звязку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло № 1943, видане 08 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округа [PERSON] на домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойна у м. Дніпропетровську, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.05.2014 року за № 5591192 та № 5590947 на імя [PERSON]; скасувати державну реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, буд. 35-Б, здійснену за свідоцтвом про право власності на житло, виданим 08 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округа [PERSON] № 1943 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.05.2014 року за № 5591192 та № 5590947 на імя [PERSON]; усунути [PERSON] перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення у домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна 6уд. 35-Б; стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. 23 серпня 2018 року на адресу суду від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що нотаріуси, що посвідчують правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають з цивільних відносин, повязаних з нотаріальною дією. Вона підтверджує, що 08.05.2014 року за № 1943 вона вчинила нотаріальну дію відносно [PERSON] і видала на його імя свідоцтво, у якому відповідно до акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції від 23.04.2014 року, спірне майно передане йому у приватну власність. Функція нотаріуса полягала лише у підтвердженні факту, що майно передане саме [PERSON] і у проведенні державної реєстрації права власності на це майно. Тобто, відносно позивачів нею не вчинено жодної нотаріальної дії і їх права вона не порушувала. Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], предявлені до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], були залишені без розгляду. Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] було виключено зі складу відповідачів у справі та залучено її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Позивачі та їх представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, раніше надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Представник третьої особи - Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Допитаний в судовому засіданні 02 жовтня 2018 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він проживає за адресою: [INFO] з дитинства. Позивач [PERSON] є його сусідкою. В минулому році їх виселили з домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі, в якому вони довгий час проживали. Хто виселив позивачів з вказаного домоволодіння йому не відомо. На теперішній час у домоволодінні № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі проживає якийсь чоловік на імя [PERSON], який не пускає позивача [PERSON] в домоволодіння, що він бачив особисто. Він був свідком того, як позивач привезла рішення апеляційного суду про скасування виселення, однак у вищевказане домоволодіння її все одно не впустили. Допитана в судовому засіданні 02 жовтня 2018 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO]. Позивач [PERSON] є її сусідкою, її домоволодіння знаходиться через три будинки до неї. Минулого року позивача [PERSON] виселили з домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі, в якому вона проживала все життя, разом з трьома дітьми. Зі слів [PERSON] їй відомо, що з домоволодіння останню виселив якийсь чоловік. На теперішній час у зазначеному домоволодіння проживає якийсь охоронець на імя [PERSON], у дворі є собаки. Коли [PERSON] прийшла у домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі, щоб вселитись назад, то той чоловік відмовив їй у цьому та погрожував, незважаючи на те, що [PERSON] показала рішення суду про скасування виселення. Також у домоволодінні були змінені замки. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 березня 2007 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого реєстрі за № 5-389, позивачу [PERSON] належала ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Хвойна, буд. 35-Б, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 08 грудня 2010 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 5-6899 (а.с. 24). Інша ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Хвойна, буд. 35-Б, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 березня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-386, належала позивачу [PERSON]. Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 березня 2007 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого реєстрі за № 5-390, позивачу [PERSON] належала ? частина земельної ділянки площею 0,0871 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться на території Красногвардійського району м. Дніпропетровська по вул. Хвойній, 35-Б, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 09 липня 2013 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 5-1134 (а.с. 25). Інша ? частина вищезазначеної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 березня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-387, належала позивачу [PERSON]. 22 грудня 2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 березня 2007 року № 5-390 [PERSON] Управлінням держкомзему м. Дніпропетровська Дніпропетровської області було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0871 га, що знаходиться на території Красногвардійського району м. Дніпропетровська по вул. Хвойній, 35-Б, серії ЯЖ № 918258 (а.с. 26). Згідно вказаного Державного акту співвласниками даної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON]. Державна реєстрація права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Хвойна, буд. 35-Б була здійснена позивачем [PERSON] 20 травня 2013 року (номер запису про право власності 1253501, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 79863112101), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4681331 від 11 червня 2013 року (а.с. 27). З пояснень позивачів та допитаних під час розгляду справи свідків судом встановлено, що позивач [PERSON] постійно проживала у домоволодінні № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі разом з дітьми протягом багатьох років. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по цивільній справі № 403/6339/12 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу були задоволені частково. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції та річних процентів у розмірі 80\~591,13 грн. В решті позовних вимог було відмовлено (а.с. 12-14). Крім того, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по цивільній справі № 403/6338/12 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції та річних процентів у розмірі 159\~432,61 грн., в решті позовних вимог було відмовлено (а.с. 52). З листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 10777/3 від 12 липня 2017 року вбачається, що на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по цивільній справі № 403/6338/12 було видано виконавчий лист № 403/6338/12 від 10 вересня 2012 року, у звязку з чим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження. Шляхом проведення виконавчих дій було виявлено, що за [PERSON], яка є боржником за виконавчим документом, зареєстровано право власності на ? частину домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі. Вищезазначене майно було передано до торгівельної організації для проведення прилюдних торгів. Частина зазначеного домоволодіння реалізована не була. Зазначене майно було передано стягувачу в рахунок погашення боргу, державним виконавцем було складено акт про передачу майна стягувану (а.с.64-65). Слід звернути особливу увагу на той факт, що виконавчий лист № 403/6338/12, який був виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 10 вересня 2012 року, на підставі якого у подальшому було відкрито виконавче провадження і проводилися виконавчі дії, був виданий по цивільній справі за позовом [PERSON], і стягувачем по виконавчому листу був зазначений саме [PERSON]. Однак, оскаржуване позивачами свідоцтво було видано вже на імя [PERSON], тобто на імя зовсім іншої особи, яка не була стороною виконавчого провадження. Тобто, при видачі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості, затвердженого ВДВС Дніпропетровського РУЮ 23 квітня 2014 року, (на підставі якого у подальшому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтво від 08 травня 2014 року, зареєстроване в реєстрі за № 1943), державним виконавцем були грубо порушені норми діючого законодавства та безпідставно видано акт на імя сторонньої особи, яка не була стороною виконавчого провадження - стягувачем. 08 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 23 квітня 2014 року на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на домоволодіння, зареєстроване в реєстрі за № 1943, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, буд. 35-Б, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0871 га, кадастровий номер 1210100000:07:098:0005, оскільки майно не реалізовано/торги не відбулись і стягувач [PERSON] виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало: ? частка [PERSON], ? частка [PERSON] (а.с. 66-67). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2016 року по цивільній справі № 204/2870/16-ц було частково задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання. Усунуто перешкоди в користуванні домоволодінням, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, буд. 35-Б, та належить на праві приватної власності [PERSON] шляхом виселення [PERSON], [PERSON], малолітнього [PERSON], малолітнього [PERSON]. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено (а.с. 8). На підставі вищевказаного рішення 15 червня 2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 204/2870/16-ц та постановою старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] від 04 липня 2017 року було відкрито виконавче провадження ВП № 54222694 (а.с. 23). Позивачі пояснили, що про наявність усіх вищезазначених судових рішень вони не знали, а дізнались про їх наявність лише у липні 2017 році, коли у домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі зявився державний виконавець та повідомив [PERSON] про її виселення з зазначеного домоволодіння. З пояснень позивачів та допитаних під час розгляду справи свідків судом встановлено, що позивача [PERSON] разом з дітьми було виселено з домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі. У звязку з цим, вони звернулись до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 з заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, на підставі якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017041690000119 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується листом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 № 70-82-17 від 19 липня 2017 року (а.с. 7). Крім того, 27 липня 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову державного виконавця Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про надання майна стягувачу від 23.04.2014 року (а.с.61-63). На теперішній час розгляд скарги не завершений. Також, позивачі звернулись до Апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційними скаргами на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по цивільній справі № 403/6339/12, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по цивільній справі № 403/6338/12 та рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2016 року по цивільній справі № 204/2870/16-ц. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по цивільній справі №403/6339/12 було скасовано та відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних (а.с. 15-17). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по цивільній справі №403/6338/12 було скасовано та у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено (а.с. 18-19). Також, постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2016 року по цивільній справі № 204/2870/16-ц було скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання було відмовлено (а.с. 10-11). Вказаним рішенням було встановлено, що зважаючи на те, що судове рішення за яким було проведено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми основного боргу у розмірі 159\~432,61 грн. та на виконання якого, за актом прийому передачі, затвердженого держвиконавцем від 23.04.2014 року було передано майно боржника [PERSON] (домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Хвойна, 35-Б) на теперішній час скасоване, то й відпали правові підстави для виселення. Позивачі у позовній заяві просять визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло № 1943, видане 08 травня 2014 року на імя [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округа [PERSON] на домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойна у м. Дніпропетровську, скасувати державну реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, буд. 35-Б, здійснену за вищезазначеним свідоцтвом та усунути [PERSON] перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення у зазначене домоволодіння, оскільки рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по цивільній справі № 403/6338/12 було скасовано Апеляційним судом Дніпропетровської області, а отже відпали і правові підстави для чинності вищезазначеного свідоцтва про право власності. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року судам розяснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей\~3,\~15,\~16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист її порушеного цивільного права. При цьому, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є заінтересованими особами, права та інтереси яких порушено у звязку з видачею 08 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округа [PERSON] свідоцтва про право власності, зареєстрованого в реєстрі за № 1943, у звязку з чим вони мають право заявляти вимоги про визнання вказаного свідоцтва недійсними та скасування державної реєстрації права власності на домоволодіння та вселення. У свідоцтві про право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, буд. 35-Б, виданому 08 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 1943, як підставу для його видачі зазначено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затверджений Відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 23 квітня 2014 року. Оскільки рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по цивільній справі № 403/6338/12, яким було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 159 432,61 грн., та на виконання якого за актом прийому передачі, затвердженим державним виконавцем відділу ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року, було передано майно боржника [PERSON], а саме домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойна у м. Дніпрі, на теперішній час скасоване Апеляційним судом Дніпропетровської області та в задоволені позову [PERSON] відмовлено, то очевидним є те, що правові підстави для набуття [PERSON] права власності на домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойна у м. Дніпрі відпали. Тобто, підстава згідно якої відповідач свого часу набув право власності на спірне домоволодіння, у судовому порядку була скасована. Крім того, як вже було встановлено судом, свідоцтво про право власності було видане на імя сторонньої особи, яке не була стороною виконавчого провадження. Судом також встановлено, що під час видачі свідоцтва про право власності на спірне домоволодіння були допущені істотні порушення та вказане свідоцтво було видано [PERSON] на все домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі в цілому, хоча боржнику за виконавчим документом належала тільки ? частина вказаного домоволодіння. Однак, боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого Відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було затверджено [PERSON] про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, була лише [PERSON], якій належала лише ? частина вказаного домоволодіння. При цьому, позивач [PERSON], якій належала інша ? частина домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі боржником у вказаному виконавчому провадженні взагалі не була, а тому будь-які правові підстави для видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на належну [PERSON] ? частину домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі станом на 08 травня 2014 року, тобто на момент видачі приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] свідоцтва про право власності, зареєстрованого в реєстрі за № 1943, взагалі були відсутні. Видачею оспорюваного свідоцтва на все майно в цілому були істотно порушені права позивача [PERSON] як співвласника ? частини домоволодіння, за відсутності для того будь-яких законних підстав. Підсумовуючи все вищенаведене слід констатувати, що у процесі здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 403/6338/12 виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 10 вересня 2012 рок, були допущені істотні порушення, що призвело до видачі свідоцтва про право власності на імя сторонньої особи [PERSON], яка не була стороною даного виконавчого провадження, а саме свідоцтво було видано на нерухоме майнео, ? частина якого не належала боржнику. За таких обставин, суд вважає встановленим той факт, що видачею 08 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON] свідоцтва про право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, буд. 35-Б, зареєстрованого в реєстрі за № 1943, було істотно порушено право власності позивачів по справі, у звязку з чим порушене право підлягає судовому захисту. При цьому, згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У звязку з цим слід визнати недійсним свідоцтво про право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, буд. 35-Б, видане 08 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1943, а отже позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1943, було здійснено державну реєстрацію права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, буд. 35-Б, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 5590947 від 08 травня 2014 року та № 5591192 від 08 травня 2014 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 99210258 від 04 жовтня 2017 року (а.с. 20-21). Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За таких обставин, оскільки під час розгляду справи суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, буд. 35-Б, виданого 08 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1943, очевидним є те, що наявні і підстави для скасування державної реєстрації права власності на вказане домоволодіння, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 5590947 від 08 травня 2014 року та № 5591192 від 08 травня 2014 року, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. З показань свідків допитаних в судовому засіданні судом встановлено, що позивач [PERSON] не може вселитись і користуватись належною їй на праві власності ? частиною домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі, оскільки відповідач чинить їй перешкоди у вселенні в домоволодіння. Відповідач зайняв та використовує все домоволодіння та не пускає позивачів у домоволодіння. Намагання та спроби позивача [PERSON] вселитись у належну їй частину домоволодіння, а також мирним шляхом врегулювати з відповідачем це питання, є безуспішними. Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення стороною відповідача перешкод позивачу [PERSON] у вселенні в належну їй частину домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі. За приписами ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник \~зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Права власника житла визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Отже, з огляду на наведене суд вважає, що відповідачем було порушено право позивача на користування належною позивачу на праві приватної власності частиною домоволодіння № 35-Б по вул. Хвойній у м. Дніпрі, яке підлягає судовому захисту та яке слід відновити шляхом вселення позивача [PERSON] у належну їй частину домоволодіння, оскільки саме такий спосіб захисту сприятиме відновленню порушених прав позивача та характеру тих правовідносин, які склалися між сторонами, а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачами було сплачено судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру у загальному розмірі 2\~114,40 грн., тобто по 704,80 грн. за кожну позовну вимогу немайнового характеру. Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, то з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2\~114,40 грн., тобто по 1\~057,20 грн. на користь кожного позивача. На підставі ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 11, 13, 15, 202, 203, 215, 216, 319, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року та

Outcome: approved