Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] помер її дід [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна частка (пай) КСП « Марковецький », що розташована на території Марковецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області і належала йому на підставі сертифікату серії ЧН № 0302597, виданого 05.03.1997 року. Спадщину після померлого прийняв його син, [PERSON] , батько позивачки, який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем в [ADDRESS] . [INFO] він також помер. Позивачка, як спадкоємець за законом після смерті батька, у визначений законом строк прийняла спадщину. Інших спадкоємців немає. Проте, оформити право на спадщину, зокрема, на земельну частку (пай) КСП «Марковецьке», що розташована на території Марківецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та належала її батьку, у нотаріуса не може через відсутність правовстановлюючого документа, оскільки оригінал сертифікату втрачений. Тому позивачка вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право на вищевказану земельну частку (пай) після смерті батька. В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - Бобровицька міська об`єднана територіальна громада в особі Бобровицької міської ради позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] , померли [INFO] та [INFO] року відповідно, що засвідчено копіями свідоцтв про смерть, (а.с.6,7). [PERSON] є батьком [PERSON] , про що також свідчить відповідне свідоцтво (а.с.9). Згідно довідок від 11.01.2019 року № 08 та 10 виданих Марковецьким старостинським округом Бобровицької міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті проживав та був зареєстрований його син [PERSON] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] з ним на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований. (а.с.10-11). Довідкою Відділу у Бобровицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.04.2020 року підтверджується, що земельний пай розміром 6,3 умовних кадастрових гектарів, який розташований в КСП «Марковецьке» на території Марковецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області належав [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0302597 від 05.03.1997 року. Грошова оцінка на 2020 рік становить 133892 гривні згідно сертифіката. Дублікати сертифікатів відсутні (а.с.13). В газеті „Деснянська правда" за 27.10.2016 року № 43 (28553) опубліковане оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0302597 від 03.03.1997 року виданого на ім`я [PERSON] (а.с.12). Згідно постанови державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори від 22.11.2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) КСП імені «Марковецьке», що розташована в с. Марківці Бобровицького району Чернігівської області належну [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого був її батько - [PERSON] , померлий [INFO] (а.с.14). Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначені Законом способи захисту. Відповідно до приписів статтей 1216,1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом на право на земельну частку в нотаріальній конторі не може, оскільки правовстановлюючий документ відсутній, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивача на спадщину неможливо, а набуття позивачем права на земельну частку не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону.

Outcome: approved