Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Служба у справах дітей Надвірнянської райдержадміністрації, як представник органу опіки та піклування, 24.02.2017 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітню дитину. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач по даній справі [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини зареєстровані відповідно до ст.135 СК України. Рішенням Надвірнянського районного суду від 20.11.2014 року відповідачку вже було позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Окрім того, згідно рішення Воловецького районного суду Закарпатської області [PERSON] також було позбавлено батьківських прав по відношенню до її дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають зі своїм батьком. Малолітня дитина [PERSON], [INFO], перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Мати дитини про дитину не піклується, в річному віці залишала свого сина у своєї бабусі, яка практично утримує, виховує та доглядає його, а сама пішла з дому і тривалий час не поверталася. Дитина залишилася без батьківської опіки та піклування, фактично хлопчиком опікується його бабуся [PERSON] Представниками служби у справах дітей неодноразово проводилися бесіди з матір'ю дитини, але позитивних змін у її відношенні до сина не відбулося. Неповнолітня дитина обділена материнською турботою, відповідачка фактично не займається її вихованням, здоров'ям та розвитком. Оскільки відповідачка самоусунулася від виховання і утримання дитини, служба в справах дітей надала висновок про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав і стосовно малолітньої дитини - сина [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, зазначивши, що служба у справах дітей роз'яснювала відповідачу суть її батьківських (материнських) обов'язків, намагалася схилити її до їх виконання, однак відповідачка жодних належних висновків для себе не робить. На даний час хлопчик з січня 2017 року знаходиться в Надвірнянському будинку дитини, мати тільки двічі за весь час провідувала його, однак наміру забрати його додому не виявила. Тому просить суд постановити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином, про що свідчать поштові розписки, За згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, висновок прокурора та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано та не заперечуються відповідачем та достовірно встановлено, що [PERSON] є матір'ю 6 неповнолітніх дітей, в тому числі і [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно наказу служби у справах дітей Надвірнянської РДА від 01.08.2016 року № 38 малолітній [PERSON], [INFO], взятий на облік, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.6 ). Рішенням Надвірнянського районного суду від 20.11.2014 року відповідачку [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.18-19 ). Окрім того, згідно рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.11.2009 року неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], передано на виховання їх батьку. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст.150 Сімейного Кодексу України прямо передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Таким правом відповідач [PERSON] не користується, самоусунувшись від нього. Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, оскільки мати дітей практично не проявляє щонайменшої батьківської турботи. В суді також встановлено, що практично з часу народження дитини - сина [PERSON] - відповідачка будь-якої участі у його вихованні чи утриманні не приймає, не цікавиться ні станом здоров'я дитини, ні загальним розвитком, фактично переклавши свої батьківські (материнські) обов'язки на свою бабусю [PERSON], [INFO]. Даний факт не заперечується сторонами по справі, не спростовано відповідачем та підтверджується свідченнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що він працює головним лікарем Білоославської лікарської амбулаторії і по роду своєї діяльності добре знає сім'ю [PERSON] Мати дітей веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями і практично своїми дітьми не займається. Стосовно старших дітей її вже було позбавлено батьківських прав. Наймолодша дитина - хлопчик [PERSON], [INFO], через недогляд матері потребує медичного догляду, так як не в повній мірі забезпечений належними продуктами харчування, медикаментами. Він особисто намагався говорити з матір'ю дитини про зміну її поведінки, однак остання надто часто буває в нетверезому стані, гроші, які виплачують на дитину, використовує на свої потреби. На даний час і за його сприянням дитину вилучено від матері і передано спочатку в Надвірнянську дитячу лікарню для обстеження, а в подальшому в будинок дитини, де загальний стан дитини значно покращився. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він працює в районному центрі соціальних служб сім'ї, дітей та молоді. Їх службою неодноразово проводилися бесіди з відповідачкою стосовно належного виконання нею своїх материнських обов'язків, однак позитивного результату немає. [PERSON] зловживає спиртним, часто залишає дитину дома з перестарілою бабусею, не цікавиться станом здоров'я дитини, не забезпечує його належними продуктами харчування. Останній раз вдома відповідачки комісія була 17.01.2017 року, матері дитини вдома не було кілька днів, а стан дитини був таким, що було вирішено вилучити хлопчика із сім'ї та влаштувати в дитячу лікарню для медичного обстеження. Вважає, що дитині краще буде знаходиться або в будинку дитини, або в іншій сім'ї. Факт ухилення від належного виконання батьківських обов'язків відповідача підтверджується також висновком Надвірнянської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 16.02.2017 року № 04-36/1, з якого вбачається, що з врахуванням пропозицій комісії з питань захисту прав дитини, райдержадміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.12-13 ). Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини і одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дітей. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища дитини та відповідача, що вона є фізично здоровою людиною, взмозі працювати та утримувати сина в розмірі, достатньому для його нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає їй заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надала, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 400 грн. на дитину до досягнення ним повноліття . Таким чином, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. З відповідача слід також стягнути судові витрати по справі згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. ст. 150, 152, 155, 157, 164, 165, 166, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved