Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Посилався на те, що 24 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №CVSNGK00000167, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 65 014,06 доларів США. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24 вересня 2008 року позивач та відповідач [PERSON] уклали договір іпотеки №CVSNGK00000167, за умовами якого відповідач надала в заставу нерухоме майно - квартиру №112, зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 68,00 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS] та належить їй на праві власності. Разом з тим, 26 квітня 2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції Габором С.М. під час виконання рішення суду було накладено арешт на вищевказане нерухоме майно боржника [PERSON] Оскільки заборгованість [PERSON] перед Банком не погашена, просив суд звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Справа слухалася у відсутність представника позивача, яка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій судове засідання просила провести у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, незважаючи на те, що належним чином повідомлялася судом про місце та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Також у судове засідання не з'явився представник третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції. Від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі, виходячи із наступних підстав: Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», яке в подальшому було перейменовано в ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №CVSNGK00000167, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 65 014, 06 доларів США, з кінцевим терміном повернення по 24 вересня 2013 року (а.с.4-6, 17-19). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідач [PERSON] 24 вересня 2008 року уклали договір іпотеки №CVSNGK00000167 (а.с.7-9).. Як вбачається із п.33.3. вказаного Договору, предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 68,00 кв.м., житловою площею 37, 80 кв.м. Квартира належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 24 вересня 2008 року нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно до ст.ст.11,12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Із матеріалів справи вбачається, що спірне нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку. Як вбачається із довідки - розрахунку від 30 грудня 2013 року, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором не погашена та становить 132 608,20 доларів США (а.с.25). Так, відповідно до вимог ст.575 ЦК України іпотека є окремим видом застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Крім того, судом встановлено, що у провадженні Відділу державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції перебував на виконанні виконавчий лист №2/04117/800/2012, виданий 30 січня 2012 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості на користь ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 699 840 грн. 45 коп. (а.с.15). В ході виконання рішення суду, державним виконавцем Габорою С.М. 26 квітня 2012 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно вказаної вище постанови державним виконавцем Габорою С.М. було накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі і на квартиру[ADDRESS] (а.с.15). Разом з тим, 07 листопада 2013 року за заявою представника ПАТ КБ «Приват Банк», державним виконавцем Коцюром М.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.14). Як вбачається із заяви ПАТ КБ «Приват Банк» від 07.11.2013 року, представник вказаної установи звернувся до виконавчої служби з проханням зняти арешт з спірного нерухомого майна, однак у її задоволенні було відмовлено (11-12). Згідно п.п. 5.13.2. Інструкції «Про проведення виконавчих дій» на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Відповідно до вимог ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. У даному випадку у позивача право застави виникло 24 вересня 2008 року, а постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчудження було винесено 26 квітня 2012 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір іпотеки. Таким чином, аналізуючи вищевказані норми Закону, суд приходить до висновку про те, що позивач ПАТ «Приват Банк» має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. За вказаних обставин, Відділ державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції не має жодних правових підстав для конфіскації заставленого майна на користь стягувача, який не є іпотекодержателем. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми законодавства та судової практики, а також письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в результаті проведених виконавчих дій, державним виконавцем було порушено права та інтереси позивача, як іпотекодержателя щодо вказаного нерухомого майна, а тому його слід звільнити з-під арешту. Крім того, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved