Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивачка в липні 2018 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 21.07.2015 року. Від подружнього життя у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Крім спільної дитини, вона також виховує дочку від першого шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося, з 30.11.2015 року шлюб між ними почав руйнуватися, так як саме цього дня відповідач її вдарив незважаючи на те, що на той момент вона була вагітною. В подальшому відповідач почав прикладати відносно неї руки все частіше. В сім'ї зникло взаєморозуміння та взаємоповага, постійні побиття та погрози розправою, які лунають не тільки в її адресу а й в сторону її дітей не дають змоги відновити зрушене здоров'я та спокій її родини. Вона боїться з дітьми перебувати в одній квартирі, діти постійно перелякані. Фінансової підтримки сімейного бюджету відповідач не здійснює, всі зароблені гроші витрачає на себе і на свою маму, вихованням дитини не займається. Перебування у шлюбі скперечить її інтересам та інтересам дітей. Почуття любові та поваги втрачено, примирення між ними неможливе. З урахуванням наведеного просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, та їхню неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] залишити їй на виховання, та стягнути з відповідача судові витрати Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що 30.11.2015 року відповідач застосував відносно неї фізичну силу, незважаючи на те, що вона була в стані вагітності. В подальшому відповідач неодноразово застосовував відносно неї фізичну силу, ображав. Все це призвело до того, що з 17.07.2018 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, та збереження даної сім'ї не відповідає її інтересам Просить залишити їй шлюбне прізвище, та стягнути з відповідача судовий збір. Належно повідомлений відповідач в судові засідання 03.08.2018 року та 18.09.2018 року не з'явився,про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Як передбачено ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2015 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.07.2015 року, виданим виконавчим комітетом Соснівської міської ради м. Червоноград Львівської області. Від подружнього життя у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2016 року. Спільне життя в сім'ї не склалося, почуття любові та поваги між ними втрачено, з 17.07.2018 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, збереження сім`ї не відповідало б інтересам позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сім'я розпалась остаточно, шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому суд вважає позовну вимогу про розірвання шлюбу обгрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення. Крім того, в силу вимог ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Беручи до уваги те, що позивачкою в позовній заяві також ставиться вимога про залишення неповнолітньої дитини сторін на її виховання, враховуючи те, що відповідно до вимог сімейного законодавства батьки дитини мають рівні прав та обов'язки щодо дитини, а питання виховання дитини вирішується ними спільно, то суд вважає дану позовну вимогу не обгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Outcome: approved