Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її мама проживає окремо від батька та позивачки, не надає допомогу на її утримання. На даний час позивачка навчається, та потребує матеріальної допомоги. Через це позивачка звернулася до суду з даним позовом, та просить його задоволити, стягнувши з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 01.01.2018 р., а після досягнення повноліття продовжити стягувати аліменти до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Позивачка не зявилася в судове засідання. Відповідачка не зявилася в судове засідання. Представник позивачки позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала що, оскільки, відповідачка після того як пішла з будинку не залишила свою адресу, з нею неможливо було сконтактувати, а позивачка потребувала грошової допомоги на своє утримання, то саме з 01.01.2018 р. мають бути стягнуті аліменти. Представник відповідачки подала суду відзив. Зазначає, що відповідачка не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн., при цьому просить врахувати її майновий стан. Додала, що відповідачка відвідувала позивачку, купувала та передавала їй продукти харчування, але позивачка відмовлялася їх отримувати. Сторони обізнані з номерами телефонів одне одного, але позивачка заблокувала номер відповідачки. Отже, саме з вини позивачки у відповідачки не було змоги надавати грошову допомогу. Тому просить стягувати аліменти з часу звернення до суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] вважає, що саме відповідачка мала б проявляти ініціативу у наданні допомоги на утримання дитини. Вона є приватним підприємцем, отримує доходи, а тому має можливість сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. При прийнятті рішення суд звертає увагу на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка є мамою позивачки. Позивачка проживає в одному помешканні з батьком. Матір позивачки через сімейні негаразди залишила будинок у лютому 2018 року та проживає окремо, не повідомляючи свою адресу. Дана обставина сторонами не заперечувалася. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Частина 1 статті 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідачка не надавала грошові кошти на утримання дитини, то у позивачки виникло право на звернення до суду з даним позовом. Суд враховує зміни до СК України. 28\~серпня 2018\~року набув\~чинності Закон\~України від\~03.07.2018\~№ 2475,\~спрямований на\~посилення захисту\~права дитини\~на її\~належне матеріальне\~утримання.\~Так,\~аліменти стали\~власністю дитини.\~Зважаючи на\~це та\~ураховуючи норми\~ЦК України\~щодо дієздатності\~особи позивачка\~отримала право\~на самостійне\~звернення до\~суду з\~позовом про\~стягнення аліментів.\~ На даний час позивачка навчається у Рівненському кооперативному економіко-правовому коледжі. Термін навчання до 30.06.2019 року. 12.10.2018 року позивачці виповнилося 18 років. Отже, станом на час розгляду справи позивачка є повнолітньою, продовжує навчатися у Рівненському кооперативному економіко-правовому коледжі, навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу щоб самостійно себе утримувати за рахунок отриманого заробітку. За положеннями ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного Кодексу України. Законом покладено обов'язок на обох батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Також у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України розяснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення позову про стягнення аліментів. Так, дитина досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовжує навчання; наявна потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків дитини можливості надавати таку допомогу. Суд враховує положення ст.ст. 199, 200, 185 СК України, приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів. Суд зважає, що обовязок з утримання дитини покладений на обох батьків. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В судове засідання не були надані докази того, що відповідачка має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідачку надавати допомогу на утримання дитини. На думку суду, відповідачка має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1250 грн., і визначений такий розмір аліментів буде достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини;та враховуватиме баланс інтересів сторін. За положеннями статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Суд вважає, що в даному випадку можливо застосувати положення ч.2 статті 191 СК України та присудити стягнення аліментів з 01.02.2018 року. Адже ще у січні 2018 року сторони проживали разом і, природно, що мама дитини та само як батько дитини, утримували позивачку. А вже з лютого 2018 р. відповідачка перестала надавати допомогу на утримання дитини. Суд не буде вдаватися у пошуки винного щодо ситуації, коли сімя розпалася і відповідачка змушена була залишити помешкання, де всі разом проживали, що й призвело до того, що донька перестала отримувати допомогу від матері. В цій ситуації слід врахувати інтереси дитини. І суд вважає, що рішення суду про стягнення аліментів з 01.02.2018 року буде відповідати інтересам дитини; таке рішення суду відповідатиме принципам верховенства права. Надалі суд звертає увагу на наступне. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов'язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину, визначений законодавчими актами України, то додаткове ухвалення рішення суду з цього приводу не потребується. Так само не потребується зазначення у рішенні суду про мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved