Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Представник позивачів звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказала, що у [ADDRESS] розташовано дворогосподарство, яке в період з 01.07.1990 по 15.04.1991 років відносилося до категорії колгоспний двір та в ньому на той період були зареєстровані та проживали п'ятеро осіб: голова двору [PERSON], його дружина [PERSON], донька [PERSON] та онуки [PERSON] і [PERSON]. Тобто, право на дане нерухоме майно відповідно до чинного на той час законодавства належало всім членам колгоспного двору в рівних частках (по 1/5 кожному). [INFO] року помер член даного двору [PERSON]. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частку житлового будинку (колгоспного двору). Спадщину після його смерті своєчасно прийняли його дружина [PERSON] та донька [PERSON] так як постійно проживали разом і спадкодавцем на день його смерті та вступили в управління та володіння спадковим майном. Також на день смерті спадкодавця з ним в домоволодінні був зареєстрований, але не проживав з 1996 року син [PERSON]. При житті [PERSON] не оформив та не зареєстрував своє право власності на домоволодіння по [ADDRESS] Па підставі відсутності правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Просить суд визнати за кожним із позивачів право власності на 1/10 частину в житловому будинку, [ADDRESS] після смерті [INFO] року [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Просить суд позов задовольнити. Представник Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області в судовому засіданні не з'явився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не з'явилися, за невідомих для суд причин, хоча належним чином тричі були повідомленні про час, день та місце розгляду справи. Суд вислухавши думку представника позивачів та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідача та третіх осіб і задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Стаття 380 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, та в ньому на той період були зареєстровані та проживали п'ятеро осіб: голова двору [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та онуки [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 802 від 11 липня 2016 року виданою Маршинецькою сільською радою Новоселицького району. Відповідно до ст.. 120 ЦК України в редакції 1963р. «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності» а згідно ч. 2 ст. 123 того же кодексу «Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало п'ятьом членам двору на праві спільної власності у рівних частках по 1/5. З довідки №803 від 11 липня 2016 року виданої Маршинецькою сільською радою Новоселицького району, вбачається, що на день смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та постійно проживали вищевказані спадкоємці та його син [PERSON], [INFO], який з 1996 року не проживає в даному господарстві. [PERSON] та [PERSON] 05 листопада 1964 року зареєстрували шлюб про що зроблено відповідний актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON][PERSON] народилася [INFO] року, про що в Книзі реєстрації народження зроблений відповідний актовий запис №67 та про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. 06 жовтня 1982 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу [PERSON]. [INFO] року у віці 55 років помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частку садибного житлового будинку (колгоспного двору) по [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [INFO] [PERSON] були дружина [PERSON], донька [PERSON], які своєчасно прийняли спадщину після смерті спадкодавця так як постійно проживали з ним на день його смерті та вступили в управління та володіння спадковим майном та син [PERSON], який не прийняв спадщину, оскільки з 1996 року не проживав в даному спадковому майні. Відповідно до ст. 2 ч.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином сама реєстрація осіб не є підставою вважати їх такими, що фактично проживали із спадкодавцем. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Із заяви № 858 від 15 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті [INFO] року [PERSON]. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. З листа начальника Новоселицького КБТІ № 530 від 07 вересня 2015 року вбачається, що станом на 29.12.2012 року за [PERSON] право приватної власності на нерухоме майно по [ADDRESS] не зареєстроване. Згідно до технічного паспорту виготовленого за замовленням позивачки [PERSON] виданого Новоселицьким КБТІ 25 серпня 2015 року дане дворогосподарство в цілому складається із житлового будинку: літ. «А», 1966 року побудови, Сарай літ. «Б, В», 1989 року побудови, вбиральня літ «Г», 1989 року побудови, колодязь №1-2, 1966 та 2007 років побудови, вигрібна яма №3, 2007 року побудови та огорожа №4-5, 2004 року побудови за загальною вартістю 160659 грн.. Згідно з ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивачі своєчасно прийняли спадщину, оскільки постійно проживали з спадкодавцем на день його смерті та вступили в управління та володіння спадковим майном, відповідач визнав позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, тому, суд дійшов висновку про визнання права власності за [PERSON] право власності на 1/10 частку та [PERSON] право власності на 1/10 частку в житловому будинку літера А, сараю літер Б,В, вбиральні літера Г, колодязь №1-2, вигрібна яма №3 огорожі №4-5, розташованого по [ADDRESS], після смерті [INFO] року [PERSON].

Outcome: approved