Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним та скасування рішень субєктів владних повноважень та про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на землю посилаючись на те, що після смерті діда позивача [PERSON], який помер 17 липня 2013 року відкрилась спадщина на земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0,1200 га, яка розташована згідно плану Київська область, Фастівський район, Малоснітинська сільська рада, 80 і належала діду на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 335960 виданого 02 листопада 2012 року розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації, кадастровий номер 322498420002:006:0576. Позивачем була подана до Фастівської міської державної нотаріальної контори заява про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], яка була зареєстрована та заведена спадкова справа №3/2014 р. 12 червня 2015 року при оформленні документів на прийняття спадщини Управлінням Держземагенства у Фастівському районі позивачу було відмовлено у наданні запитуваних документів в звязку з тим, що із заявою звернулась особа, яка не може бути заявником відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, а заступник начальника пояснив, що дана земельна ділянка належить зовсім іншій особі. За розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації від 30 грудня 2008 року № 1500 [PERSON] надано право на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність розміром 0,1200 га для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель державної власності (землі запасу) Малоснітинської сільської ради, Фастівського району, Київської області. В подальшому , незважаючи на наявність державної реєстрації права власності на конкретну особу спадкодавця [PERSON] та існування кадастрового номера на земельну ділянку, проведена державна реєстрація і на другу особу [PERSON] за одним і тим же кадастровим номером. Різниця реєстрації лише в часі: [PERSON] проведено реєстрацію 02 листопада 2012 року, а [PERSON] 08 квітня 2014 року. Відповідно до норм ст.ст. 125, 126 ЗК України (зі змінами 2015р.), ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (зі змінами 2015р.), які набрали чинності з 01 січня 2013 р., державний акт на право власності на земельну ділянку не видається, а оформляється свідоцтво про право власності на нерухоме майно. В даному випадку така реєстрація відбулась 08 квітня 2014 р. на земельну ділянку [PERSON] розміром 0,1200 га на території Малоснітинської с/р, Фастівського р-ну ,Київської області без визначеного номера земельної ділянки, але за кадастровим номером спадкодавця [PERSON] Державна реєстрація права власності на зазначену спірну земельну ділянку на ім»я [PERSON] проведена Реєстраційною службою Фастівського МРУЮ Київської області на підставі наказу Головного Управління Держземагенства у Київській області від 09 грудня 2013р. Право суб»єкта владних повноважень щодо земельних питань було набуто згідно Положення про Головне Управління Держземагенства в області за наказом Мінагрополітики та продовольства України від 10 травня 2012 р. № 258. Таким чином, першочергове право власності по спірній земельній ділянці було набуто спадкодавцем [PERSON], право власності з боку [PERSON] набуто на земельну ділянку без належного визначеного номера адреси, але за тим самим кадастровим номером, який є головною і єдиною кваліфікуючою ознакою набуття права власності на земельні ділянки в Україні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Представники Фастівської районної державної адміністрації, Головного управління Держземагенства у Київській області, Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області та Управління Держземагенства у Фастівському районі Київської області в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду лист з проханням розглянути справу в їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ОК №284930 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної [PERSON] помер 17 липня 2013 року (а.с.14). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЙ №335960 від 02 листопада 2012 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої Київська область, Фастівський район, Малоснітинська сільська рада, 80, кадастровий номер 322498420002:006:0576 (а.с.26). Завідувачем Фастівською міською державною нотаріальною конторою [PERSON] зареєстровано заяву [PERSON] про прийняття спадщини після померлого 17 липня 2013 року [PERSON], та заведено спадкову справу №3/2014 року (а.с.12). Згідно відповіді Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Фастівському районі №РВ-3200142192015 від 12 червня 2015 року [PERSON] було відмовлено у наданні запитуваних відомостей так як з заявою звернулась особа, яка не може бути заявником відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру (а.с.15). З пояснень Управління Держземагенства у Фастівському районі Київської області від 01 липня 2015 року встановлено, що на цифровій картографічній основі Національної кадастрової системи ділянка з кадастровим номером 3224984200:02:006:0576 рахується за іншим власником, а саме громадянкою України [PERSON]. Державна реєстрація права на нерухоме майно (земельну ділянку) проведена від 08 квітня 2014 року Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області. При опрацюванні архівних документів та матеріалів зясовано, що гр. [PERSON] розпорядженням Фастівської райдержадміністрації від 30 грудня 2008 року №1500 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району. Державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Фастівському районі [PERSON] від 30 травня 2013 року, з-за відсутності будь-яких відомостей в Національній кадастровій системі щодо існування іншого власника чи права третіх осіб, тобто станом на 30 травня 2013 була відсутня в базі ведення державного земельного кадастру інформація про іншого власника земельної ділянки, земельній ділянці на яку претендувала [PERSON], було присвоєно кадастровий номер 3224984200:02:006:0576. Судом встановлено, що на цю ж само земельну ділянку першочергово було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №80 у власність для ведення індивідуального садівництва в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району громадянину [PERSON] на підставі розпорядження Фастівської райдержадміністрації від 19 лютого 2008 року №161. Проектною організацію ФОП [PERSON] розроблено в 2011 році проект землеустрою, погоджено з суміжними користувачами, організаціями і установами та розпорядженням Фастівської райдержадміністрації від 01 жовтня 2012 року №684-од передано таку земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером 3224984200:02:006:0576 для ведення індивідуального садівництва в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району, громадянину [PERSON] у власність. Відповідно, йому було видано державний акт на право власності на вищенаведену земельну ділянку, серія ЯЙ №335960 від 02.11.2012 року що зареєстрований за номером №322490001004076 в Книзі записів реєстрації державних актів Управління. Причиною такої невідповідності є оформлення однієї і тієї ж самої земельної ділянки за розпорядженнями Фастівською РДА які були видані в різний період часу як [PERSON] (19.02.2008) так і [PERSON] (30.12.2008), але першочергове право на дану земельну ділянку має [PERSON]Б.(а.с.11). Внесення відомостей до земельного кадастру в період до 2013 року проводилось Державним підприємством «Центр Державного земельного кадастру» у Київській області яким здійснювалось і присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці через Перехідну реєстраційну систему. Управлінням Держземагентства у Фастівському районі на той час проводилось лише визначення такого номеру без внесення його до бази даних, в звязку з чим, причини відсутності відомостей про земельну ділянку уже в Національній кадастровій системі, власником якої є [PERSON], в управлінні невідомі. Статтею 14 Конституції України встановлено що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами,, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає їх достовірними, позовні вимоги про скасування свідоцтва про право власності доведеними та обгрунтованими.

Outcome: approved