Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 05.11.2007, тобто до часу, коли на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано. Під час спільного проживання [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Протягом тривалого часу відповідач не приділяв дитині належної батьківської уваги, коштів на її утримання не надавав. Як наслідок, змушена була звернутись з позовом про стягнення аліментів. Однак, згодом від таких відмовилась за проханням відповідача, оскільки останній обіцяв надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку. Таким чином, на даний час відповідач жодних грошових коштів у добровільному чи примусовому порядку на утримання дочки не сплачує. Дитина постійно хворіє. Внаслідок медичного обстеження у неї діагностовано ЗРП ( затримка психічного розвитку). У зв`язку з цим 09.07.2012 отримала посвідчення дитини-інваліда до 18 років. Дитина перебуває на обліку в КП ЛОР «Львівський обласний дитячий психоневрологічний диспансер» по індивідуальній програмі за № 38 реабілітації інваліда. У зв`язку з цим потребує постійного лікування та догляду. Зокрема, згідно висновку лікаря спеціаліста рекомендовано: стаціонарне та диспансерне лікування; індивідуальну або дистанційну форму навчання; фізичну реабілітацію ( консультація, лікувальні масажі, фізкультура); психолого-педагогічну діагностику та патронаж; психологічну та педагогічну корекцію; спеціальні засоби для орієнтування; спілкування та обмін інформацією. Отже, дочка потребує постійного лікування, що пов`язано із значними матеріальними витратами на придбання необхідних ліків, проходження обстежень, курсів лікування, поїздки у медичні заклади, тощо. У період з 2018 року по серпень 2019 року дитина неодноразово проходила реабілітацію у м. Львові. У зв`язку з цим щомісяця витрачала значну частину кошті. Відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків, хоча має матеріальну можливість допомагати своїй дитині, так як офіційно працевлаштований водієм громадського транспорту у Республіці Чехія. У зв`язку з викладеним, змушена звернутись з даним позовом до суду та просить стягувати з відповідача щомісячно 3000 грн. Ухвалою від 16.12.2019 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження. 13.01.2020 відповідач надав суду відзив на позовну заяву. У відзиві вказує на, що дійсно дочка являється інвалідом з дитинства. Після розриву стосунків з позивачкою не виникало жодних питань, щодо сплати аліментів чи додаткових витрат на дитину. Між ними була усна домовленість про те, що усе нажите спільно майно залишається позивачці та дочці. Стверджує, що постійно допомагає дочці матеріально, на її прохання купляє необхідні речі: мобільний телефон, шкільне приладдя, тощо. Вважає позов безпідставним, оскільки розмір додаткових витрат є надуманим та нічим не підтверджується, відтак просить відмовити у задоволенні такого. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про день та час слухання справи. Представник позивача - адвокат Багнюк І.В. просить суд розглядати справу без його участі. Відповідач та його представник - адвокат Ловінська С.С. не повідомили суду про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 18.12.2007 розірвали шлюб. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружині присвоєно як « [PERSON] ». З довідки про склад сім`ї № 1051, виданої 04.11.2019 року Снятинською сільською радою, [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] . Дитина зхнаходиться на її утриманні. Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 1052, виданої 04.11.2019 року Снятинською сільською радою, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її дочка [PERSON] . Обов`язок утримувати дитину\~- це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Згідно ст.\~8\~Закону\~України\~"Про\~охорону\~дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат. Згідно із\~частиною першою\~статті 185\~СК України,\~той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані брати\~участь у\~додаткових витратах\~на дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо).\~Розмір участі\~одного з\~батьків у\~додаткових витратах\~на дитину\~в разі\~спору визначається\~за рішенням\~суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, наданими позивачем, малолітня [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, у неї діагностовано затримку психічного розвитку, періодично буває на лікуванні та реабілітації, що підтверджується відповідними медичними записами, дитина потребує постійного догляду та лікування, у зв`язку з чим позивач регулярно несе значні додаткові витрати. У відповідності з п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних зі станом здоров`я дитини, є підставними. Проте, з урахуванням матеріального становища відповідача, суд вважає за доцільне визначити їх у розмірі 1000 грн., які підлягають стягненню щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто, з 10.12.2019. Беручи до уваги медичну документацію та посвідчення дитини-інваліда, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати додаткові витрати до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.6\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення, суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved