Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] в м. Маріуполі зі всіма надвірними прибудовами. Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач, як дружина, яка мешкала та була зареєстрована разом із покійним чоловіком в його будинку. У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини та оформлення права власності, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини того, що успадковане майно за час життя спадкодавця не пройшло державної реєстрації, через що позивачка була змушена звернутися до суду. Просила визнати право власності на домоволодіння [ADDRESS] у м. Маріуполі у порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради в судовому засіданні пояснила, що за наявності усіх письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, вона залишає вирішення справи на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 25.03.2006р. Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Згідно Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 10.12.2013р. №3188/02-31 Позивач [PERSON] є дружною померлого [PERSON] та у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори. З вказаної постанови також вбачається, що син спадкодавця [PERSON] та донька спадкодавця [PERSON] відмовились від своєї частки на користь позивача, яка після цього стала єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 02 вересня 2014 року позивачу [PERSON] на праві володіння та користування належить земельна ділянка в [ADDRESS] За даними технічної інвентаризації, проведеної 01 жовтня 2013 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації, встановлено, що на земельній ділянці [ADDRESS] в місті Маріуполі знаходяться житловий будинок літ. А-1, площею 64,40 кв.м., сіни літ. А-1 площею 20,80 кв.м., сіни літ. а1-1 площею 17,00 кв.м., убиральня літ. Б-1 площею 1,00 кв.м., сарай літ. В-1 площею 4,10 кв.м., вимощення літ. І, огорожа №1, власником якого є [PERSON]. Вказаний житловий будинок був зведений до 1995 року. За даними висновку експерта в області технічного обстеження зданій ТОВ «Донбасспецмонтаж» від 06 листопада 2013 року встановлено, що вимоги нормативних документів до розміщення будівель на земельній ділянці виконуються. Експлуатація житлового будинку допускається. Житловий будинок та його огороджувальні конструкції знаходяться в задовільному технічному стані (ІІ категорія технічного стану) та можуть експлуатуватися в подальшому. Їх технічний стан забезпечує безпечну та надійну експлуатацію. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 вказаного вище Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене у передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, а виникнення права власності на житлові будинки, споруди за раніше діючим законодавством (на час забудови 1971р.) не залежало від державної реєстрації цього права. З наведеного слідує, що оскільки позивач оформила свої права на земельну ділянку під домоволодінням покійного спадкодавця, а спірне домоволодіння збудоване до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, виникнення права власності у [PERSON] на житловий будинок з усіма надвірними прибудовами, що розташований у [ADDRESS], не залежало від його реєстрації. Отже, [PERSON] за життя набув право власності на зазначене майно, і воно увійшло до складу спадщини, що відкрилась після його смерті. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, передбачено право спадкоємця за заповітом чи за законом прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України). Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги зокрема належить дружина покійного спадкодавця. Спадкоємці за законом мають право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст.1274 ЦК України). Судом встановлено, що існуючі за законом спадкоємці першої черги донька та син відмовилися від своїх часток в спадковому майні на користь позивача, дружини спадкодавця, що підтверджується постановою Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 10.12.2013р. №3188/02-31. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивача законними та можливим їх задовольнити, визнавши за нею право власності після чоловіка в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved