Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

У березні 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що [PERSON] являється її двоюрідним братом, проживаючи в іншому місті та маючи намір влаштуватися на роботу відповідач звернувся з проханням про тимчасову реєстрацію у квартирі. Проте починаючи з 2008 року відповідач в квартирі не з'являвся, місце його проживання не відомо, жодних витрат на утримання квартири не здійснює, комунальні платежі не сплачує, однак залишився бути зареєстрованим за адресою квартири [ADDRESS] [PERSON] зазначила, що вона зі своєю дочкою [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], при цьому змушені сплачувати значно більшу суму за комунальні послуги та нести додаткові витрати на утримання житла з огляду на реєстрацію в квартирі [PERSON]. У зв»язку із цим, позивачі просили про задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачів та дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 22.11.2006 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Згідно Довідки Форма №3 від 24.03.2017 року, №80/1241 «Центр комунального сервісу» [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (а.с. 11). Факт непроживання відповідача за адресою квартири [ADDRESS] протягом останніх трьох років засвідчується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Оболонського району м. Києва від 19.02.2018 року про відсутність звернень [PERSON] за медичною допомогю, крім того, згідно відповіді від 12.03.2018 року №Т483/125/51/05-2018, виданої Оболонським УП НП України ГУ в м. Києві, [PERSON] із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі [ADDRESS] до Оболонського УП НП України ГУ в м. Києві не звертався. Підтвердженням відсутності [PERSON] за адресою місця реєстрації є акт, що складнений сусідами [PERSON], що зареєстрована в квартирі [ADDRESS] та [PERSON] зареєстрованого в квартирі [ADDRESS] від 23.03.2018 року, про відсутність (не проживання) відповідача за місцем реєстрації відповідача протягом останніх трьох років. Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мешкає за адресою: [ADDRESS]. Тобто, відповідач на час звернення позивача до суду не мешкає в квартирі [ADDRESS] більше одного року поспіль. Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним." Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] як співвласники мають право на здійснення права власності на належну їм частину квартири [ADDRESS] та вимагати усунення порушень цього права. Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved