Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь на утримання дитини, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 20.07.2002 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем до 11 квітня 2016 року, коли шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти. Позивачка у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20 липня 2002 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ЖС № 083028 від 20 липня 2002 року, актовий запис № 86, до 11 квітня 2016 року, коли шлюб між ними було розірвано, відповідно до рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 11 квітня 2016 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії I-ЖС № 085100 від 24 грудня 2002 року, актовий запис № 257, відповідно до якого батьком є [PERSON] відповідач у справі. Дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Леніна, 35а/8, відповідно до довідки комунального підприємства «Контакт» від 22.03.2016 року. Згідно до довідки Державного центру зайнятості Токмацького МРЦЗ від 24.03.2016 року, позивачка перебуває на обліку як безробітна в Токмацькогму МРЦЗ з 15 березня 2016 року по теперішній час, а відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.03.2016 року № к/309/08-33-08-209 [PERSON] в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 рік отримувала доходи з Токмацької обєднаної ДПІ. Статтею 51 Конституції України передбачено обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є особою працездатного віку, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями, в той же час, інших осіб на утриманні не має, свій обовязок щодо участі в матеріальному утриманні своєї дитини не виконує. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи інтереси дитини та обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved