Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки. В позові вказує, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме: - на житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва), який розташований по [ADDRESS] ; - земельну ділянку на території Магальської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, які відповідно до рішення Магальської сільської ради від 28 жовтня 2019 року за № 25-20/19 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо введення земельних ділянок», передана у власність [PERSON] , площею 0, 12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Ще за життя спадкодавцем [PERSON] було замовлено проект землеустрою на вищевказану земельну ділянку, однак реєстрацію права власності на дану земельну ділянку проведено не було, проект землеустрою виготовлений не був. 16 серпня 2019 року [PERSON] , склав заповіт за № 142, згідно якого все своє майно заповів своєму синові [PERSON] . [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки був зареєстрований та проживав з померлим та 14 серпня 2020 року подав до Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Оскільки вищевказаний житловий будинок був збудований спадкодавцем самовільно, на момент звернення спадкоємця із заявою до нотаріуса це був об`єкт незавершеного будівництва відсоток готовності 61% земельна ділянка за адресою [ADDRESS] на якій побудований вказаний будинок не приватизована, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дане майно. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Представник позивача просить суд визнати за позивачем право на завершення приватизації земельної ділянки. В судовому засіданні позивач та його представник не з`явилися, однак через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не з`явився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності. Представник третьої особи в судовому засіданні не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що складений актовий запис № 43 сільською радою Магала Новоселицького району Чернівецької області, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення № 25-20/19 від 28 жовтня 2019 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо введення земельних ділянок» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . 16 серпня 2019 року [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 142 посвідчений секретарем Магальської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області Кова Г.В., яким все своє майно заповів своєму синові [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що складений актовий запис № 38 виконавчим комітетом Магальської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме: - на житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва), який розташований по [ADDRESS] ; - земельну ділянку на території Магальської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, які відповідно до рішення Магальської сільської ради від 28 жовтня 2019 року за № 25-20/19 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо введення земельних ділянок», передана у власність [PERSON] , площею 0, 12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки був зареєстрований та проживав з померлим, про що свідчить довідка № 37 від 11 січня 2020 року видана Магальською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області та крім того 14 серпня 2020 року подав до Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною першою статті 1225 ЦК України. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).» Згідно п.7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Постановою нотаріуса від 15 грудня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, відсотків готовності 61 % після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З огляду на вищевказані норми суд приходить до переконання про необхідність визнання за позивачем права на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] ..

Outcome: approved