Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Представник позивача Самолюк І.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила суд позов задоволити, позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті Рівненського міського суду Рівненської області, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив на позов не подав, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача Самолюк І.Р., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 04 листопада 2011 року. 20 червня 2018 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради із повідомленням про те, що [PERSON] залишився без піклування батьків, звернулася тітка неповнолітнього [PERSON] В повідомленні вона вказала, що мати дитини [PERSON] померла [INFO], а батько дитини [PERSON] з сином впродовж чотирьох років не проживає, не цікавиться його вихованням та утриманням. Місце перебування брата [PERSON] їй не відоме. Наказом заступника начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Перетятко С. №73-осн від 27 червня 2018 року, неповнолітній [PERSON] був тимчасово влаштований в сім»ю тітки [PERSON] та проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою відповідно до акту обстеження умов проживання, наданого садовим товариством «Західний», створені належні умови для проживання неповнолітнього [PERSON] В будинку він має окрему кімнату, забезпечений харчуванням, одягом по сезону, взуттям, канцелярським приладдям. Сім»я [PERSON] позитивно відноситься до прийняття [PERSON] в свою родину. Із психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] від 09 серпня 2018 року, наданої директором ЗОШ І-ІІІ ступенів №25 Рівненської міської ради Лінчук С.П., вбачається, що упродовж останніх двох років [PERSON] проживає разом із тіткою [PERSON], яка систематично відвідує батьківські збори, надає допомогу класному керівникові, займається вихованням племінника, забезпечує його матеріально. Батько [PERSON], участі у вихованні та утриманні сина не бере. За час навчання з 2014 року жодного разу до школи не приходив, життям сина у класі не цікавився, у телефонному режимі з класним керівником не спілкувався. Відповідно до письмових пояснень неповнолітнього [PERSON] від 08 серпня 2018 року, йому подобається проживати разом із тіткою [PERSON] та її сім»єю. В сім»ї тітки він проживає протягом двох років та бажає жити там далі. Батько [PERSON] не цікавиться його навчанням та не виконує батьківських обов»язків, тому він не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав відносно нього. Із висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] № 08-1310 від 17 серпня 2018 року, вбачається, що неповнолітній [PERSON] був тимчасово влаштований в сім»ю тітки [PERSON] у зв»язку з тим, що залишився без батьківського піклування. Батько дитини [PERSON] з сином не проживає, місце перебування його синові та родичам не відоме. Мати дитини, [PERSON], померла [INFO]. Статтею 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до роз'яснень в п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проявляє належної турботи та любові до дитини, не спілкується з сином, не цікавиться його здоров'ям та матеріально не забезпечує. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина буде відповідати інтересам дитини, то за таких обставин позовні вимоги Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради підлягають до задоволення, відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3ст.51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод», яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року становить 2027 грн. При визначенні розміру аліментів,

Outcome: approved