Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 23.07.2014 року. У період шлюбу 29.01.2011 року у них народилась дочка [PERSON], яка проживає разом із нею і перебуває на її повному утриманні. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших дітей не має, стягнення з нього не проводяться і в силу законодавчих приписів зобовязаний утримувати дитину не нижче гарантованого мінімуму. Проте домовленостей з приводу виконання батьківського обовязку по утриманню дитини з ним не досягнуто. Провадження в справі відкрито ухвалою від 01.02.2019 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав копію ухвали з матеріалами позову особисто 10.02.2019 року. У строк, визначений судом та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву не подав. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. З 29.04.2009 року по 12.08.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 23.07.2014 року. У період шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва серії І-ЕГ № 199143. Довідкою Рівненської сільської ради Любомльського району від 17.12.2018 року стверджено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матірю, позивачкою [PERSON], по вулиці Прикордонників 20 в селі Рівне Любомльського району Волинської області. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами 1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, та водночас визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на дату розгляду справи дочці сторін [PERSON] виповнилось 8 років. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Виходячи із вище наведених норм законодавства та принципу рівності батьківського обовязку по утриманню дитини, суд вважає визначений позивачем розмір аліментів на утримання дітей на рівні 1500 гривень таким, що відповідає потребам дитини у її матеріальному забезпеченні згідно її віку. Такий розмір аліментів, на переконання суду, на певному рівні забезпечить гармонійний розвиток дитини, є достатньо вищим від встановленого мінімуму, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов'язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Підстав неспроможності сплачувати відповідачем аліменти у такому розмірі у справі не встановлено. Крім цього, суд зважує і на неподання відповідачем заперечень у формі відзиву щодо такої визначеної позивачем суми аліментів. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів слід задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved