Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У липні 2019 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулось до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 листопада 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро», після зміни найменування АТ «Банк Кредит Дніпро», укладено кредитний договір № 2203351275901-А-UАН, відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит на придбання автомобілю у розмірі 121 300,00 грн. на строк з 28 листопада 2011 року по 27 листопада 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік. В порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконала, загальна заборгованість по якому станом на 10.06.2019 року складає 100951,62 гривень, з яких 46755,97 грн. - заборгованість за кредитом, 23,07 грн. - заборгованість за відсотками, 54172,58 грн. - заборгованість за комісією, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про дату, час та місцерозгляду справи був належним чином повідомлений шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. 28 листопада 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро», після зміни найменування АТ «Банк Кредит Дніпро», укладено кредитний договір № 2203351275901-А-UАН, відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит на придбання автомобілю у розмірі 121 300,00 грн. на строк з 28 листопада 2011 року по 27 листопада 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно п. 1.1 кредитного договору позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати, та повернути кредит та плату за користування кредитом, яка встановлюється згідно п.2.4 та 2.5 цього договору. У відповідості до п. 3.3.4 кредитного договору, позичаьник зобов`язався сплатити Банку комісійні винагороди в порядку і розмірі згідно п. 2.6. Договору. Пунктом 2.6 Договору позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячні комісійні винагороди за видачу та супроводження кредиту у розмірі 0,77 % від початкової суми кредиту. Згідно зі ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 10.06.2019 року складає 100951,62 гривень, з яких 46755,97 грн. - заборгованість за кредитом, 23,07 грн. - заборгованість за відсотками, 54172,58 грн. - заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 2203351275901-А-UАН від 28 листопада 2011 року, укладеного між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] . Оскільки відповідачем були порушені вимоги діючого кредитного законодавства та умови укладеного кредитного договору у позивача виникло право вимоги виконання боргових зобов`язань. За таких підстав, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 100 951,62 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. При зверненні до суду із позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Оскільки раніше суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Окрім того, місце проживання відповідача по справі зареєстровано в м. Донецьку, тобто в населеному пункті, на території якого відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і поштовий зв`язок з яким відповідно відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року №1632-VII (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII) учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Оскільки місце проживання відповідача по справі зареєстровано на тимчасово окупованій території, вона не має офіційної електронної адреси, то про ухвалення цього рішення суд вважає необхідним повідомити відповідача [PERSON] шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала рішення суду. Відповідно до ст. ст.525, 526, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved