Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належав її батьку [PERSON] . Зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Стверджує, що вона як спадкоємець першої черги спадкування за законом прийняла належне спадкодавцю [PERSON] майно, в тому числі спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, шляхом своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно через відсутність державної реєстрації права власності на таке з роз`ясненням права звернення до суду із відповідним позовом. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутності за наявними матеріалами. Представник відповідача Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнають та проти позову не заперечують. Представник третьої особи завідувач Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, проте подала копії сторінок спадкової справи №320/2013, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; копії сторінок спадкової справи №774/07, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; повідомлення про те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилася, а також подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносилося до суспільної групи "робітничий двір", таке було збудоване у 1967р. та належало [PERSON] . [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті батька позивачки [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] , входить спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Матеріалами спадкової справи №320/2013, заведеної нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджено наступні обставини: спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, а тому у відповідності до вимог ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування даного спадкового майна одержали спадкоємці за законом; спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] шляхом своєчасного подання нотаріусу відповідної заяви, є позивачка [PERSON] . При цьому, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне майно (житловий будинок [ADDRESS] ), виданих на ім`я спадкодавця [PERSON] , нотаріусом відмовлено позивачці [PERSON] в оформленні спадкових прав на дане нерухоме майно та роз`яснено її право звернення до суду з метою реалізації відповідного права спадкування. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копіями сторінок спадкової справи №320/2013, заведеної нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; повідомленням Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 09.08.2021р. №01-16/143; копіями сторінок спадкової справи №774/07, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; копією технічного паспорта та звіту про оцінку майна на житловий будинок [ADDRESS] ; виписками з погосподарських книг по с.Дмитровичі Мостиського району Львівської області; довідками виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 25.05.2021р. №№208, 209, 210; копіями паспорта та свідоцтва про народження позивачки по справі [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спірне майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved