Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач ТОВ «[PERSON] завод сухого молока та масла» звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «[PERSON] завод сухого молока та масла», третя особа [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про звільнення майна з-під арешту, за яким просить зняти арешт з іпотечного та заставного майна, на яке накладено арешт наказом Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2017 року № 927/1081/15, наказом Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 року № 927/10/17, постановами про арешт майна боржника [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області серія ВП № 54444455 від 13.09.2017 року, серії ВП № 53409496 від 30.06.2017 року та серії ВП № 53409496 від 26.07.2017 року. Представник позивача ТОВ «[PERSON] завод сухого молока та масла» [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та просить суд зняти арешт з майна, що належить Публічному акціонерному товариству «[PERSON] завод сухого молока та масла» (вул. Бунівка, 164, м. Ічня, Ічнянський район, Чернігівська область, 16703, код ЄДРПОУ 00448031) та обтяжене Постановою про арешт майна боржника від 30.06.2017 року ВП № 53409496 [PERSON] РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області;зняти арешт з майна, що належить Публічному акціонерному товариству «[PERSON] завод сухого молока та масла» (вул. Бунівка, 164, м. Ічня, Ічнянський район, Чернігівська область, 16703, код ЄДРПОУ 00448031) та обтяжене Постановою про арешт майна боржника від 26.07.2017 року ВП № 53409496 [PERSON] РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області;зняти арешт з майна, що належить Публічному акціонерному товариству «[PERSON] завод сухого молока та масла» (вул. Бунівка, 164, м. Ічня, Ічнянський район, Чернігівська область, 16703, код ЄДРПОУ 00448031) та обтяжене Постановою про арешт майна боржника від 13.09.2017 року ВП 54444455 [PERSON] РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області. Представник відповідача ПАТ «[PERSON] завод сухого молока та масла» [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. \~\~ Судом встановлено, що відповідно до договору іпотеки від 12 жовтня 2015 року, посвідчений\~\~приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 4086 та від 24 червня 2010 року, посвідчений\~\~приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 857, а також договору застави № 03-05-В/13-З/28 від 28.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 80; № 04-НВ/10-З/1 від 24.06.2010 року, посвідчений\~\~приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 860; № 04-НВ/10-З/2 від 24.06.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 874; № 04-НВ/10-З/29 від 29.12.2016 року, посвідчений ПАТ «БТА БАНК», надало в іпотеку майно. У звязку з невиконанням боржником письмової вимоги Іпотекодержателя від 01.03.2018 року (а.с. 19-20) про усунення порушення основного зобов'язання за Кредитним договором, ТОВ «[PERSON] завод сухого молока та масла» вважає за необхідне задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Положеннями ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», якщо вимога за основним зобовязанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобовязання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобовязання. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання\~звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно інформаційних довідок № 118496058 від 26.03.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна (а.с. 51-63) та [PERSON] з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 55223781 від 26.03.2018 року (а.с. 73-151) було зясовано, що існують наступні обтяження (крім запису про іпотеку) на іпотечне майно, а саме: - підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія ВП 54444455 від 13.09.2017 року; видавник: [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області; вид обтяження: арешт усього рухомого та нерухомого майна; - підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія ВП 53409496 від 30.06.2017 року; видавник: [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області; вид обтяження: арешт усього рухомого та нерухомого майна; - підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія ВП 53409496 від 26.07.2017 року; видавник: [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області; вид обтяження: арешт рухомого майна. Наявність вищезазначених арештів доводить, що відповідач, виступаючи на момент накладання арештів іпотекодавцем, не виконав взятих на себе зобов'язань щодо вжиття заходів для належного збереження предмета іпотеки від вимог інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду; іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності; зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку»,\~\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.Відповідно до ч.2 ст.56 цього Закону передбачено, що арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.Частиною 4 ст. 59 вказаного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, а відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі постанов [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області серії серія ВП № 54444455 від 13.09.2017 року, серії ВП № 53409496 від 30.06.2017 року та серії ВП № 53409496 від 26.07.2017 року були накладені арешти на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки вже після укладання іпотечних договорів від 12 жовтня 2015 року та 24 червня 2010 року. Арешти та заборону відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, що підтверджується відповідними документами та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Існування арештів, накладених на вищевказане іпотечне майно, унеможливлює реалізацію позивачем свого права іпотекодержателя звернути на нього стягнення шляхом набуття права власності. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 Цивільного Процесуального Кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Згідно правової позиції Верховного суду України (лист від 01.02.2015 року), викладеній у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в статті 1 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження». Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у звязку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобовязання боржником на момент предявлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобовязання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не повязується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Такі правові позиції висловлені в Розділі VIII Аналізу Верховного Суду України судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна за 2015 рік. Положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду на захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом своїх прав. Відповідно до ч.3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», встановлено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим\~Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна. Аналізуючи вищевказані докази суд приходить до висновку, що вищий пріоритет на іпотечне майно має ТОВ «[PERSON] завод сухого молока та масла», оскільки заборона на відчуження за іпотечними договорами від 12.10.2015 року за реєстраційним номером № 4086 та від 24.06.2010 року за реєстраційним номером № 857 та згідно копій постанов про накладення арештів [PERSON] районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в рамках виконання виконавчих документів, стягувачем за якими є іпотекодержатель ТОВ «[PERSON] завод сухого молока та масла». Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим\~Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо нерухомого та рухомого майна, що є предметом іпотеки та належить ТОВ «[PERSON] завод сухого молока та масла», перед іншими стягувачами в інших виконавчих провадженнях, де на підставі постанов державного виконавця на це майно було накладено арешт. Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року № 5 "Про судову практику у справах про зняття арешту з майна", за змістом\~частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження\~у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Зазначені виконавчі провадження були відкриті не з ініціативи позивача, а отже, накладені арешти в рамках виконавчих проваджень серії ВП № 53409496 від 30.06.2017 року та серії ВП № 53409496 від 26.07.2017 року позбавляють ТОВ «[PERSON] завод сухого молока та масла» можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави та позбавляють позивача можливості в повному обсязі здійснювати свої права як заставодержателя. Оскільки обтяження на іпотечне та заставне майно у вигляді арешту на підставі постанов державного виконавця Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області порушують законні права та інтереси ТОВ «[PERSON] завод сухого молока та масла», а тому таке майно підлягає звільненню з-під арешту. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved