Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся з вищевказаним позовом та просить суд: 1). зобов`язати ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012» усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні земельною ділянкою площею 9,55 га, кадастровий номер 3523486900:53:000:0001, що знаходяться в фактичному користуванні ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012», шляхом повернення вказаної земельної ділянки у користування і розпорядження позивача, якому вона належать на праві приватної власності; 2). скасувати державну реєстрацію прав про право оренди ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012» на земельну ділянку площею 9,55 га, кадастровий номер 3523486900:53:000:0001 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме - запис про інше речове право земельної ділянки площею 9,5523 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, номер 14298241 від 21.04.2016 року приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишиної Світлани Станіславівни, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію іншого речового права, індексний номер 29392299 від 24.04.2016 р. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.04.2016р. між [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] та ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012» нібито було укладено договір оренди землі площею 9,55 га, кадастровий номер 3523486900:53:000:0001, який було зареєстровано 21.04.2016 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишиною С.С. У зв`язку з запереченням факту підписання зазначеного договору оренди, у лютому 2018р. [PERSON] звернувся до ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012» з позовом про визнання договору оренди від 20.04.2016р. недійсним. Справа №393/664/17 за цим позовом розглядалась у Новгородківському районному суді Кіровоградської області та Долинському районному суді Кіровоградської області. Підставою для подання цього позову було те, що [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , заперечував факт підписання договору оренди землі б/н від 20.04.2016р., що зареєстрований приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишиною С.С., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 29392299 від 24.04.2016 за номером запису про право власності 14298232 від 21.04.2016р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 909757735234, що укладений між [PERSON] та ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012», відповідно до якого в оренду передана земельна ділянка площею 9,55 га, кадастровий номер 3523486900:53:000:0001. З метою доведення факту не підписання [PERSON] спірного договору оренди землі, ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2020р. по справі №393/664/17 було призначено посмертну почеркознавчу експертизу. Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №4822/4823/20-27 від 18.12.2020р., встановлено, що підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі від 20.04.2016р., що укладений між позивачем та відповідачем, виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою. Так, висновком експерта підтверджено, що [PERSON] не підписував спірний договір оренди землі, а відтак цей правочин був підписаний за відсутності його волевиявлення, що, відповідно, вказує на неукладеність договору. Крім того, згідно довідки Новгородківської районної лікарні, [PERSON] за станом здоров`я у 2018 році не міг тримати ручку та підписати будь-які договори. А тому, земельна ділянка позивача знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав та створює позивачу перешкоди у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою, що і змусило позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 22.03.2021 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі відповідно до поданої позовної заяви. Відповідач судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за №308 від 21.10.2019р. позивач отримав у спадок від свого батька [PERSON] , земельну ділянку площею, 9,5523 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Тарасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3523486900:53:000:0001, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 27.10.2000 року серії КР № 0873, виданого головою Тарасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 995 (а.с. 10). 20.04.2016 року між [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] та ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012» укладено договір оренди землі №б/н, відповідно до якого орендодавець надав в строкове платне користування орендарю земельну ділянку площею, 9,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Тарасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3523486900:53:000:0001 (а.с. 14-16). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 02.03.2021 року вбачається, що 21.04.2016 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишиною С.С. внесено запис про право оренди земельної ділянки площею 9,5523 га на підставі договору оренди землі № б/н від 20.04.2016 року, за умовами якого орендодавець [PERSON] передав орендарю ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012» вказану земельну ділянку строком на 10 років. (а.с. 19-22). Як слідує з позовної заяви, у зв`язку з запереченням факту підписання зазначеного договору оренди, у лютому 2018р. [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , звернувся до ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012» з позовом про визнання договору оренди від 20.04.2016р. недійсним. Справа №393/664/17 за цим позовом розглядалась у Новгородківському районному суді Кіровоградської області та Долинському районному суді Кіровоградської області. Підставою для подання цього позову було те, що [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , заперечував факт підписання договору оренди землі б/н від 20.04.2016р., що зареєстрований приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишиною С.С. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди(частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі) договір оренди землі укладається в письмовій формі. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строку, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки (висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц). З метою доведення факту не підписання [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , спірного договору оренди землі від 20.04.2016р., ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2020р. по справі №393/664/17 було проведено посмертну почеркознавчу експертизу та експертом надано висновок за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №4822/4823/20-27 від 18.12.2020р. Вказаний висновок стороною позивача долучено до матеріалів даної справи. Згідно з експертним висновком Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18.12.2020р., зробленим за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №4822/4823/20-27 у справі № 393/664/17, встановлено, що підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі від 20.04.2016р., що укладений між позивачем та відповідачем, виконаний рукописним способом, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів, не самим [PERSON] , а іншою особою (а.с.24-31). Так, висновком експерта підтверджено, що [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , не підписував спірний договір оренди землі, а відтак цей правочин був підписаний за відсутності його волевиявлення, що, відповідно, вказує на неукладеність договору. В ч. 4 ст. 124 ЗК України зазначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно вимог ч.1, 6 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпорядження своїм майном за власною волею. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц провадження №14-499цс19). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосуванні відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Звертаючись до суду з позовними вимогами у цій справі позивач, посилаючись на ст. 387 ЦК України, наполягав на поверненні йому земельної ділянки, вважаючи, що вона знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Враховуючи, що договір оренди вказаної земельної ділянки № б/н від 20.04.2016 року є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, то наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Отже, відповідачем прав та обов`язків за спірним договором оренди земельної ділянки не набуто і правовідносини за ним не виникли, а тому зайняття земельної ділянки, площею 9,55 га, кадастровий номер 3523486900:53:000:0001, яка належить позивачу, фактичним користувачем - відповідачем ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012», є неправомірним. Таким чином, суд дійшов висновку, що зайняття земельної ділянки фактичним користувачем треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника [PERSON] його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Враховуючи викладене, суд вважає, що усунення перешкод у користуванні належною позивачу земельною ділянкою шляхом витребування її у відповідача ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012» та повернення спірної земельної ділянки її власнику, з огляду на те, що права та обов`язки сторін за договором оренди вказаної земельної ділянки № б/н від 20.04.2016 року не виникли через його неукладеність, є ефективним способом захисту порушених прав позивача, тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За приписами ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Згідно вимог ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Згідно вимог абз. 3 ч. 3ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За приписами ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Позивачем заявлена вимога про скасувати державної реєстрації права про право оренди ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС - 2012» на земельну ділянку площею 9,55 га, кадастровий номер 3523486900:53:000:0001 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме - запису про інше речове право земельної ділянки площею 9,5523 га, кадастровий номер 3523486900:53:000:0001, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, номер 14298241 від 21.04.2016 року приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишиної Світлани Станіславівни, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29392299 від 24.04.2016 р. Згідно ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Такого ж висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18. Реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди на підставі неукладеного договору на спірну земельну ділянку за відповідачем не відповідає вимогам закону, порушує права та законні інтереси позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved