Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що їй належить квартира [ADDRESS]. У зазначеному будинку, з її дозволу, на правах члена сімї зареєстрований відповідач її син, однак, з 2014 року фактично в будинку не проживає, витрати на його утримання не сплачує. На теперішній час проживає в [INFO]. У звязку з цим позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилася, в позовній заяві зазначила, що на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд, відповідно до вимог 224-226 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 06.10.1997 року позивачкою приватизована квартира [ADDRESS] ( а.с.6-8). Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] доводиться сином позивачці та на правах члена сімї зареєстрований у вказаній квартирі, однак, з 2014 року фактично в ній не проживає, витрати на її утримання не сплачує, особистих речей не має, що підтверджено довідкою квартальної від 26.07.2017 року та показами в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст..\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше року в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, а тому\~\~позов є підставним і його слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved