Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору б/н від 05.09.2007р. [PERSON] отримала кредит в розмірі 3000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що позичальник дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Одночасно п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід»ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника, шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов»язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, боргу по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту (в т.ч. простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. та 5% від суми позову. Зазначено, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 31.12.2013р. виникла заборгованість: 8239,41 доларів США, а саме - 2926,16 доларів США - борг за кредитом; 4672,40 доларів США - борг за процентами за користування кредитом; 640,85 доларів США - борг по комісії. Від цієї суми заборгованості слід відрахувати 3908,643 доларів США, яка задоволена судовим наказом Соснівського райсуду м. Черкаси від 22.03.2010р. з [PERSON] на користь позивача, а різниця становить 4330,77 доларів США Крім того, штрафи (п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг) - 62,55 доларів США - штраф фіксована частина; 216,54 доларів США - штраф процентна складова Таким чином, заборгованість складає 4609,86 доларів США. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов»язання і борг не погашає, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 4609,86 доларів США, що складає 36846,64грн., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Назаренко С.М. не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити в повному обсязі позовні вимоги і надав письмові пояснення щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності. В судове засідання відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не з»явились, надавши письмові заперечення проти позову. Просили застосувати строки позовної давності. Про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких підтверджуючих даних про поважність причин неявки в судове засідання, не надали. Враховуючи думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що між сторонами по даній справі 05.09.2007р. укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 3000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що позичальник дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Одночасно п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід»ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника, шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов»язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках. Під час розгляду справи судом встановлено, що відсоткова ставка з 19,20% річних 23.04.2008р. була збільшена до 1,7% на місяць на підставі Наказу від 23.04.2008р. , п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів (викладені у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Голд» БПОІК). Крім того, відповідно до Наказу від 26.09.2008р., п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів (викладені у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Голд» БПОІК) відсоткова ставка з 26.09.2008р. збільшена до 1,8% на місяць Відповідно до п.9.12 Умов та Правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, боргу по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту (в т.ч. простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. та 5% від суми позову (п.8.6 Умов). За офіційними даними НБУ, станом на 31.12.2013р., 1 долар США становить 7,99грн. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов»зання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК Укаїни встановлено, що виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухове і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551ЦК). Крім того, якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч.1 ст.624ЦК). Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524ЦК України та умовам зазначеного договору від 05.09.2007р., з якими під час укладання погодилася [PERSON] Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь штраф процентна складова 1730грн. 15коп., що становить 216,54 долара США. Доводи відповідача, викладені у запереченнях проти позову, щодо порушення позивачем вимог ст. 1056-1 ЦК України та відсутності правових підстав для збільшення відсоткової ставки,- є помилковими, оскільки Цивільний Кодекс України доповнено статтею 1056-1 Законом України від 12.12.2008р. і набрав чинності з 10.01.2009р., враховуючи послідуючі зміни від 21.01.2010р. та 22.09.2011р., а кредитний договір був укладений 05.09.2007р. Також, відповідач частково сплачувала кошти на погашення заборгованості, в т.ч. відсотків, а тому, фактично визнала зміни до договору. Крім того, безпідставною є заява відповідача про застосування строків позовної давності, передбачених ст.ст. 256, 257, 258, 261, 267 ЦК України, враховуючи положення кредитного договору від 05.09.2007р., зокрема, - п.п.9.12, 9.5, 6.4. Вказаний кредитний договір не припинений, умовами договору не передбачені періодичні щомісячні платежі, у випадку непогашення яких виникає право кредитора на звернення до суду, тобто з моменту настання строку непогашення чергового платежу. Дослідивши наявні докази по справі та надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором, суд вбачає, що грошові кошти, які стягнуті за судовим наказом Соснівського райсуду м. Черкаси від 22.03.2010р., не враховані у той розмір заборгованості, який станом на 31.12.2013р. становить 4609, 86 доларів США, а тому доводи відповідача в цій частині не знайшли свого підтвердження. Що стосується нарахування та необхідності сплати відповідачем комісії, то такий платіж передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, що викладені у Довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна Голд» БПОІК, що складає в цілому єдиний кредитний договір, на укладення якого дала свою згоду відповідач, підписавши його. За таких обставин, позивач обґрунтовано нарахував з 22.03.2010р. по 31.12.2013р. несплачену відповідачем комісію, яка складає 640,85 доларів США. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обов»язки та надав відповідачу кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісії, а відповідач, взяті по договору обов»язки, не виконав, - грошові кошти в повному обсязі не повернув, заборгувавши станом на 31.12.2013р. борг 4609,86 доларів США, що становить 36846грн. 64коп., а саме: 0 - тіло кредиту; 3689,92 доларів США, що становить 29482грн. 46коп. - борг за процентами за користування кредитом, виходячи із процентної ставки 1,8% на місяць; 640,85 доларів США, що становить 5120грн. 40коп. - борг по комісії, виходячи з 2% (Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Голд»); штраф (п.8.6 Умов) фіксована частина - 500грн.; штраф (п.8.6 Умов) процентна складова - 1730грн. 15коп. При цьому, проценти за користування кредитом та комісія нараховані за період часу з 22.03.2010р. (дата судового наказу Соснівського райсуду м. Черкаси від 22.03.10р.) по 31.12.2013р. Таким чином, суд приходить до висновку, що дана заборгованість підлягає до стягнення, і, відповідно позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно стягнути судові витрати - судовий збір в розмірі 368грн. 47коп., що підтверджується платіжним дорученням від 28.01.2014р. На підставі викладеного, та

Outcome: approved