Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С., Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року матеріали вищевказаної позовної заяви направлено за встановленою підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області. Стислий виклад обставин та зміст позовних вимог. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , що є боржником за Кредитним договором №11196646000 від 10.08.2007 року, на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошові кошти у розмірі 227 477,50 грн., що складаються із 3 % річних за період із 30.11.2016 р. по 21.11.2019 р. у сумі 47 189 грн.; та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за період з 30.11.2018 р. по 21.11.2019 р. у сумі 179 688 грн. 50 коп.; та 600 грн. за вчинення цього виконавчого напису. На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. відкрито виконавче провадження та вчиняються виконавчі дії. Однак, виконавчий напис є таким, що вчинений із порушенням статей 87,88 ЗУ «Про нотаріат», а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, не врахував судові рішення, якими відмовлено стягувачу у стягненні боргу через пропуск строків позовної давності. Також, відповідач звернувся до нотаріуса із заявою з пропуском строку, визначеного у ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». З вищевикладених підстав, [PERSON] просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. від 23.11.2019 року та зареєстрований в реєстрі за номером 3851. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог. У відзиві на позов ТОВ «Вердикт капітал» заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, Договір, на підставі якого вчинено оспорюваний виконавчий напис, не містить заборон, або будь-яких обмежень щодо заборони використання позасудового способу стягнення заборгованості - вчинення виконавчого напису, що цілком підтверджує правомірність вчинення дій ТОВ «Вердикт Капітал» та нотаріуса. Відповідач та приватний нотаріус діяли в межах чинного законодавства. Крім того, основні зобов`язання [PERSON] за Кредитним договором не виконані, а тому є всі підстави для нарахування 3 % річних від суми боргу та подвійної облікової ставки НБУ. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено виконання (стягнення) на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3851 (а.с.42-46). Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року вищевказану ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року залишено без змін (а.с. 129-132). Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 150). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Неявка позивача, повідомленого належним чином про судове засідання, та від якого не надійшла заява про відкладення розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті, що не суперечить положенням статті 223 ЦПК України. Тому, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи за наявними у ній доказами. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання на електронну адресу суду направив клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи через запровадження карантину на території України. Розглянувши вказане клопотання представника відповідача, суд виходить із наступного. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215, до 31 липня 2020 року на всій території України встановлено карантин. У редакції постанови Кабінету Міністрів України, що є чинною на момент розгляду справи, центральним органом виконавчої влади також встановлено, що у регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяються з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньо обласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб; з 01 червня 2020 року - перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому) між регіонами в межах кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб; міжобласні пасажирські перевезення автомобільним транспортом між регіонами в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. З огляду на викладене, станом на 20 липня 2020 року протиепідемічні заходи послаблено та, зокрема, відновлено перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні, залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому) між регіонами, міжобласні пасажирські перевезення автомобільним транспортом між регіонами, що свідчить про можливість осіб, які беруть участь у розгляді справи, прибути в судове засідання. При цьому, у своєму клопотанні представником відповідача не наведено жодних доказів про неможливість із поважних причин, зокрема, у зв`язку із запровадженням карантинних заходів, прибути в судові засідання. За таких обставин, клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню. Третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання направив листа, в якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Обставини справи, що встановлені судом. 10 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № [NUMBER] , відповідно до якого останній отримав від банку кредит у розмірі 27 233 доларів США за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік на строк до 11.08.2014 р. На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за вищевказаним кредитним договором № 1119664600. У 2016 році Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду із позовними вимогами про стягнення із [PERSON] на свою користь заборгованості за кредитним договором № 1119664600 у розмірі 298 803,37 грн., яка складається із боргу по тілу кредиту - 171 029,42 грн., заборгованості за відсотками - 127 773,95 грн. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року відмовлено Публічному акціонерному товариству «Дельта банк» у задоволенні вищевказаного позову. Відмова судом мотивована тим, що даний позов поданий після спливу трирічного строку позовної давності (а.с. 10-13). На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 09 листопада 2018 року ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за вищевказаним кредитним договором № 1119664600. У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути із [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 11196646000, яка утворилася станом на 15.05.2019 р. та становить 1 824 010,24 грн., з якої: 559 817,50 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 80 088,75 заборгованість за нарахованими відсотками, 49 693 грн. - 3 % річних, та 190 752,06 грн. - пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Така відмова мотивована тим, що позивач звернувся із вказаними вимогами після спливу строку загальної позовної давності, при цьому між сторонами відсутня домовленість про збільшення строку позовної давності (а.с. 14-17). 23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути із [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № 11196646000 від 10.08.2007 р., на користь Товариств з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» грошові кошти у розмірі 227 477,50 грн., що складаються із 3 % річних за період із 30.11.2016 р. по 21.11.2019 р. у сумі 47 189 грн.; та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за період з 30.11.2018 р. по 21.11.2019 р. у сумі 179 688 грн. 50 коп.; та 600 грн. за вчинення цього виконавчого напису (а.с. 8). Матеріалами справи встановлено, що вищевказаний виконавчий напис ТОВ «Вердикт Капітал» пред`явлено до примусового виконання, у зв`язку із чим приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем відкрито виконавче провадження ВП № 60738436 та вчиняються виконавчі дії стосовно виконання виконавчого напису (а.с. 9). Постановою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року залишено без задоволення скаргу ТОВ «Вердикт капітал», а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2019 року залишено без змін (а.с. 79-81). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Як уже встановлено, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в тому числі 3% річних у розмірі 49 693 грн та пені у розмірі 190 752, 06 грн., які нараховані станом на 15.05.2019 року. Відмова мотивована тим, що позивач звернувся із вказаними вимогами після спливу строку загальної позовної давності, при цьому між сторонами відсутня домовленість про збільшення строку позовної давності. Отже, на момент подання відповідачем заяви про вчинення виконавчого напису, уже існувало судове рішення про відмову у стягненні заборгованості за кредитним договором, що вже спростовує безспірність заборгованості. До того ж, у постанові Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, яким залишене без змін рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2019 року, зроблені такі висновки: «Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили встановлено, що відповідач не має перед ПАТ «Дельта Банк» грошового зобов`язання, так як кредитор пропустив строк для реалізації свого права на витребування від відповідача заборгованості, то зміна кредитора, не змінює суті правовідносин за кредитним договором. У даному випадку боржник не звільнений від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання, а звільнений від виконання такого зобов`язання, оскільки кредитор у визначений законом строк не реалізував своє право на стягнення грошових коштів. Відсутність грошового зобов`язання унеможливлює застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України, оскільки дана норма діє лише у разі наявності невиконаного грошового зобов`язання, яке підлягає виконанню. Рішення суду, яким відмовлено у позові про стягнення кредитної заборгованості навпаки підтверджує той факт, що відповідач не має перед кредитором грошового зобов`язання». За таких обставин між сторонами справи наявний спір про розмір заборгованості, що виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса. Оскільки визначення точного розміру заборгованості не є предметом вирішення цього спору, суд приходить до висновку про необхідність визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Викладені у відзиві на позовну заяву заперечення сторони відповідача є безпідставними, та спростовуються нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, які утворилися між сторонами у справі. Щодо судових витрат. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що звертаючись із даними вимогами, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується оригіналом квитанції № ПН526 від 09.12.2019 р. (а.с. 1). Отже, виходячи із положення ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved