Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на майно її матері [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті матері відкрилась спадщина на належний житловий будинок. Позов мотивує тим, що за життя [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла усе належне їй майно своєму сину [PERSON] який помер [INFO] Спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON] та [PERSON]. Остання у передбачений законом строк відмовилась від належної частки майна у спадщині /а.с. 63/. Позивач також зазначає, що прийняла спадщину шляхом подання заяви у нотаріальну контору, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно не може у зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. Представники позивача у судове засідання подали заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Старовижівська селищна рада подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності її представника, позов визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача /а.с. 15/. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, збудований у 1977 році, що знаходиться по [ADDRESS], у якому вона проживала та була зареєстрована. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію, не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю /а.с.16-17/. 10.02.1994 року [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок та господарські будівлі сину [PERSON]. Заповіт посвідчувався державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори [PERSON] за №65 /а.с.14/. Однак останній не оформив своїх спадкових оскільки помер [INFO] року /а.с.10/. Спадкоємцями відповідно до ст. 1266 ЦК України за правом представлення є внуки спадкодавця, а саме: [PERSON] [INFO], /а.с. 144-145/, [PERSON] [INFO], /а.с. 147-149/, [PERSON] [INFO], /а.с. 150-151/ які подали заяви суду в яких зазначають, що свідомо пропустили строк на прийняття спадщини та відмовляються від належної частка на користь позивача /а.с. 152-154/. Позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,25 га., що розташована на території с. Брідки Старовижівського району Волинської області, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд /а.с. 130/. Позивач прийняла спадщину подавши заяву до нотаріальної контори, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна - будинку /а.с. 142/. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Згідно з п.п.5 п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. правовстановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що він за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, захити своє право позивач може лише у судовому порядку, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved