Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Онук зареєстрований разом з матір`ю в [ADDRESS] однак від народження проживає в [ADDRESS] разом з бабусею. Відповідачка спочатку проживала разом з позивачкою та сином, але коли дитині виповнилося два роки вона припинила займатися його вихованням та переїхала. На даний час [PERSON] проживає окремо від сина, участі у його вихованні не приймає, не цікавиться життя та здоров`ям дитини, спілкується з рідко. 19 грудня 2018 року позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, а саме про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що онук проживає з нею, перебуває на повному її утримання а відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Оскільки відповідачка без поважних причин не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, позивачка просила позбавити її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі одну четверту частину усіх видів її заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, обґрунтувавши наведеними в позовній заяві обставинами. Просили позов задоволити. В подальшому направили заяви про розгляд справи в їх відсутність. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, прости задоволення позову не заперечує, просила розглянути справу в її відсутність. Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , оскільки мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків без поважних причин. В подальші судові засідання представник не з`явився,направив заяву про розгляд справи в його відсутність та рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 462 від 08.05.2019 року,яким затверджений висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що [PERSON] , [INFO] від народження проживає в [ADDRESS] разом з бабусею. Відповідачка спочатку проживала разом з позивачкою та сином, але коли дитині виповнилося два роки вона припинила займатися його вихованням та переїхала. На даний час [PERSON] проживає окремо від сина, участі у його вихованні не приймає, не цікавиться життя та здоров`ям дитини, спілкується з рідко. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні 06.03.2019 року пояснив, що від народження він проживає в [ADDRESS] разом з бабусею. Мати проживає окремо від них, участі у його вихованні не приймає, спілкується з рідко. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення свідків, неповнолітнього свідка [PERSON] , дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з народження проживає з позивачкою та перебуває на її утримані. Відповідачка без поважних причин не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, тобто ухиляється від виконання батьківських прав. Відповідно до листа органу опіки та піклування Нехворощанської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 04.02.2019 року відповідачка та її син, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 15.06.2013 року, але з дати реєстрації і по теперішній час за вказаною адресою не проживають. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання, неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою. Згідно копії характеристики Житомирського міського колегіуму позивачка регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життя та досягненнями свого внука. Згідно висновку органу опіки та піклування Житомирської міської ради № 462 від 08.05.2019 року,доцільно позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . За змістом ст.164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням сина не займається без поважних на те причин. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її вихованні та утриманні. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляють про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Статтею 166 ч. 3 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , має на утриманні малолітню дитину, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів визнала повністю, доказів про те, що вона не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, який зазначений у позовній заяві, не надала. Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Суд позбавляє відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягує на користь позивачки аліменти на його утримання у розмірі однії четвертої частини усіх видів її заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до повноліття дитини.

Outcome: approved