Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом з урахуванням уточнених вимог до [PERSON], [PERSON] про виселення із житла. Позовні вимоги обґрунтувано тим, що 11.10.2007 року із відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № DOXCGK40000105, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії у сумі 93300,00 грн. строком до 11.10.2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак відповідач - [PERSON] свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав в результаті чого виникла заборгованість. 11.10.2007 року в забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки, предметом якої є житловий будинок який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить відповідачу на праві власності. У зв'язку із порушенням відповідачем - [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором від 11.10.2007 року № DOXCGK40000105, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 31 жовтня 2013 року суд ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок загальною площею 40,51 кв.м., житловою площею 25,57 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців, яким було направлено письмову вимогу про звільнення приміщення протягом одного місяця. Однак у встановлений строк житлове приміщення добровільно не звільнено, в зв'язку з чим виселення мешканців необхідно здійснити у примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились по невідомім суду причинам, про час та день розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харцизької міської ради в судове засідання не з'явилась, надав суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідачів, повідомленого належним чином про час та дату судового засідання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DOXCGK40000105. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у сумі 93300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 11.10.2027 року, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем укладено договір іпотеки № DOXCGK40000105, згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, а саме: житловий будинок загальною площею 40,51 кв.м, житловою площею 25,57 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], договір іпотеки посвідчений нотаріально. Відповідач своєчасно не здійснив погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В зв'язку з цим, рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 31 жовтня 2013 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] було звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок загальною площею 40.51 кв.м, житловою площею 25,57 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом Згідно ч.3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення с підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення па передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення, здійснюється на підставі рішення суду. Після прийняття судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок загальною площею 40.51 кв.м, житловою площею 25,57 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], іпотекодержатель ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до відповідача із письмовою вимогою звільнити зазначену квартиру протягом тридцяти днів з дня отримання цієї вимоги, що підтверджується реєстром поштових відправлень рекомендованих листів з повідомленням від 31.01.2014 року. Однак відповідач на письмову вимогу Банку звільнити житловий будинок не відреагував. За таких обставин позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають повному задоволенню про виселення [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітньої дочки [PERSON] із житлового будинку [ADDRESS], оскільки у судовому засіданні встановлено, що на вказаний житловий будинок, як на предмет іпотеки звернуто стягнення за рішенням суду, а відповідач на письмову вимогу Банку у добровільному порядку у встановлений законом строк житловий будинок не звільнив. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст.109 ЖК України. Постановою № 5 від 30.03.2012 р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що суди при ухваленні рішень про виселення повинні виходити з того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладання договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладання договору іпотеки (реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладання договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди опіки та піклування. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду понесені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 243,60 грн., то у порядку передбаченому ст.88 ЦПК України він підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved