Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та згідно уточнених позовних вимог просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Надати дозвіл на оформлення документів для виїзду малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за межі України без згоди батька [PERSON], [INFO] та надати [PERSON], [INFO] тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Туреччини в супроводі матері в період з 01 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року без згоди батька - [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує наступним: з відповідачем перебувала у шлюбі, який був розірваний рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 10 жовтня 2013 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син, [PERSON], [INFO]. Вказала, що відповідач проживає окремо, кошти на утримання сина відповідач не надає, хоча має таку можливість. Також відповідач не належним чином виконує свій батьківський обов*язок щодо надання можливості оздоровитися синові, а саме не надає дозволу на виїзд дитини за кордон. В цьому році вона має намір вивезти дитину для оздоровлення та відпочинку на море до Туреччини, однак як для відкриття візи, перетину кордону України необхідна згода батька. В судове засідання позивачка та її представник не з*явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 10 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син, [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір»ю і знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обв'язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього на утриманні інших утриманців, його стану здоров»я, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина, [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісяця, яка підлягає індексації відповідно до закону, до повноліття дитини. Згідно ст.. 155 ч.1 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ч.3 цієї статті встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в*їзду в Україну громадян України виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, може бути дозволено на підставі рішення суду у разі відсутності згоди одного з батьків. На теперішній час виникла необхідність для того, щоб неповнолітній син [PERSON], [INFO] мав змогу виїхати за кордон для оздоровлення та відпочинку, але для цього необхідна згода батька дитини. Однак отримати згоду батька дитини - [PERSON] немає змоги, оскільки останній не дає згоди на дозвіл виїзду за кордон. Правилами перетинання державного кордону громадянами України встановлено, що виїзд за кордон громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі, а вразі відсутності такої згоди на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст.ст. 3,6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Пунктами 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі, а в разі відсутності такої згоди на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Отримання такого дозволу буде діяти в інтересах дитини, сприяти її оздоровленню, розвитку та вихованню. Оскільки [PERSON] не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон для оздоровлення, духовного та фізичного розвитку, і цим порушує права та інтереси дитини, тому суд приходить до висновку, що слід надати дозвіл на оформлення документів для виїзду малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за межі України без згоди батька [PERSON], [INFO] та надати [PERSON], [INFO] тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Туреччини в супроводі матері в період з 01 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року без згоди батька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цих вимог закону на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача [PERSON] 640 грн. 00 коп. судових витрат по сплаті позивачем судового збору, які є документально підтвердженими.

Outcome: approved