Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У грудні 2013 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 08 серпня 2003 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Також зазначала, що останніх декілька років у неї з відповідачем постійно виникали непорозуміння та конфлікти, які негативно впливають на її психічне здоров'я та здоров'я її дитини. У зв'язку з цим просила позов задовольнити і розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 08 серпня 2003 року. У судовому засіданні позивач позов підтримала у межах заявлених вимог, обґрунтувавши його доводами, викладеними в заяві. Також зазначила, що не проживає з відповідачем близько 5 (п'яти) років, а також те, що їх малолітній син проживає з відповідачем. Спору відносно місця проживання дитини у сторін немає. Відповідач проти задоволення позову заперечував, однак після спливу строку, який суд надавав сторонам для примирення вказав, що в вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 08 серпня 2003 року був укладений шлюб (а.с. 7). Від шлюбу в них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з відповідачем і знаходиться на його утриманні. Спільне життя у сторін не склалося, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, неповнолітній [PERSON] проживає з батьком. Ухвалою суду від 29 січня 2014 року провадження у справі було зупинено у зв'язку з наданням сторонам до 02 квітня 2014 року строку для примирення. Ухвалою судді від 02 квітня 2014 року провадження у справі було відновлено, однак на час винесення рішення по справі сторони не примирилися. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 50 коп. (а.с. 1, 2). Мінімальна заробітна плата, яка враховується при обчисленні суми судового збору, на момент звернення до суду, складала 1147 (одна тисяча сто сорок сім) гривень. У зв'язку з цим суд визначає, що розмір судового збору складає 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 коп. Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі ст. ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved