Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до Драбівецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 2,5501 га, кадастровий № [NUMBER], надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Драбівецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка, позивач по справі [PERSON], яка в подальшому виявила намір належним чином оформити свої спадкові права та звернулась до нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої їй було відмовлено, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був зареєстрований після смерті власника землі. За таких обставин позивачу, постановою нотаріуса від 17.10.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, а тому остання була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач та її представник не з'явились, однак останній звернувся до суду з відповідною заявою, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача Драбівецької сільської ради в судове засідання не з'явився, направивши до суду відповідну заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, повноваження представника перевірені, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить із наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимог ами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 25.11.1999 року) [PERSON] померла [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис №729. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася в 1999 році, а тому до таких відносин необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином при вирішенні вказаної справи підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР. Нормами ст. 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 05.06.2018 року) [PERSON] народилася [INFO] року, а її матір'ю зазначена [PERSON]. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, №000250496479 від 05.07.2018 року, [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] внаслідок укладення шлюбу. Відповідно до свідоцтва про одруження (серії [NUMBER] від 03.02.1997 року) позивач змінила своє прізвище на [PERSON] в наслідок укладення шлюбу. Згідно з нормами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши вказані докази, суд приходить до висновку, що вони є достатніми, та в своїй сукупності дають змогу дійти висновку, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері [PERSON]. Судом встановлено, що позивач по справі спадщину після смерті своєї матері прийняла, що не заперечується відповідачем по справі, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Отже, на підставі норм ст. 529 ЦК УРСР позивач відноситься до спадкоємців першої черги. Із копії спадкової справи судом вбачається, що позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна після смерті своєї матері. Відповідно до загальних принципів законодавства, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином спадщину після смерті своєї матері прийняла та звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про належне оформлення своїх спадкових прав. Як вбачається з постанови завідувача Золотоніською районною державною нотаріальнюї конторою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.10.2018 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку відмовлено, оскільки відповідні правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку були видані після смерті спадкодавця. Факт належності вищевказаних земельних ділянок померлій стверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №668. Також із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] виданого Міськрайонним управлінням у Золотоніському районі та м. Золотоноші Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 12.10.2018 року, вбачається, що спадкова земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Суд бере до уваги, що вказаний вище державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі розпорядження Золотоніської районної державної адміністрації від 20.01.2004 року №26. Таким чином вказані правовстановлюючі документи на майно видані державними органами, належним чином оформленні та сумнівів у собі не викликають. Причиною виготовлення державного акту на землю після смерті спадкодавця стала затяжна процедура виділення земельної ділянки, виготовлення технічної документації, виготовлення, затвердження та реєстрація самого державного акта. Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності вказаної земельної ділянки [PERSON] Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Нормами ст. 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як вбачається з повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №1338/01-16 від 20.12.2018 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №261/2018. Підставою для її заведення була подана заява на видачу свідоцтва про право на спадщину від дочки [PERSON]. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті своєї матері, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа виданий після смерті спадкодавця, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов, враховуючи наявність законних підстав, підлягає до повного задоволення На підставі зазначеного та

Outcome: approved