Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] [INFO]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 11.03.2016 року згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Зазначила , що 11.03.2016року Миколаївським районним судом Львівської області було винесено рішення по справі № 447/2218/15-ц, яким постановлено стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 10.09.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач аліменти не сплачує , повністю ігнорує свій батьківський обов'язок, щодо виховання дочки, дитина знаходиться на її утриманні,а тому просить позов задоволити , позбавити [PERSON] батьківських прав, щодо дочки [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні позовній заяві та просили такі задоволити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Третя особа - орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з»явились, подали клопотання проводити розгляд справи у відсутності представника, заперечень щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини не подали. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних обставин. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку, вихованням дитини не займається, не цікавиться її розвитком, не підтримує матеріально. Відповідно до висновку № 82 комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської райдержадміністрації Львівської області від 14.12.2017 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON] [INFO] Згідно характеристики виданої дошкільним навчальним закладом «Струмок» с. Березина Миколаївського району Львівської області вихованням дитини [PERSON] займається тільки мати. Як вбачається з медичної довідки від 30.08.2017 року [PERSON] усі прийоми у лікаря відвідувала виключно з мамою. Суд вважає позовні вимоги доведеними, оскільки наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: approved