Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суді із позовом, в якому зазначала, що 02.03.1952року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У зазначеному шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] [INFO] у віці 20 років [PERSON] помер. Рішенням Виконкому Сталінського Райради депутатів трудящих від 15.09.1953 р. про відвід земельної ділянки під індивідуальне будівництво дому [PERSON] було виділено в безстрокове користування земельну ділянку для індивідуального будівництва будинку з масиву ІУ Салтівське селище по [ADDRESS] загальною площею земельної ділянки 550 кв. м. 18.02.1954 р. між Житловим Управлянням Виконкому міської Ради депутатів трудящих та [PERSON] був укладений Договір № б/н на право спорудження будинку та безтермінове користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 1 зазначеного Договору житлове управління відводе забудовнику ділянку комунальної землі площею 550 кв. м. під індивідуальне будівництво жилого будинку по [ADDRESS]. Відповідно до п. 2 зазначеного договору зазначена земельна ділянка відводилася забудовнику безоплатно в безтермінове користування з обов'язком забудовником вносити земельну ренту за користування зазначеної ділянкою та встановленні законом податки. Згідно п. 14 зазначеного Договору, зведена на земельній ділянці будівля є особистою власністю збудувавших осіб. Після закінчення будівництва [PERSON] був зроблений Технічний паспорт земельної ділянки та вже збудованого будинку, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Також [PERSON] почав вести Будинкову книгу для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України № 2006-VII від 20 червня 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Отже [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належали збудовані [PERSON] будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно технічного висновку ТОВ «НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ», складеному в 2014р. технічний стан індивідуального житлового будинку з сінями та ганком, господарчих будівель у будинковолодінні по [ADDRESS] знаходяться в задовільному технічному стані , на час обстеження відповідає вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації. Планування обстеженого будинку в цілому не протирічать будівельно-технічним , протипожежним , та санітарно-гигієнічним вимогам. В липні 2014р. відповідальним виконавцем робіт з інвентаризації нерухомого майна складено технічний паспорт на будинковолодіння по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 36,1 кв. м., житловою площею 19,7 кв. м., з прибудовами літ. «а», тамбуром літ. «а-2», ганком літ. «а-3», з літньої кухні літ. «Д», з сараїв літ. «Ж» та «З», вбиральні літ. «И», льоху літ. «К», огорожі № 2-3, хвіртки №1. [INFO] помер [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР № 1540-VI від 18 липня 1963 року [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] продовжила проживати у зазначеному вище будинку, користуватися та володіти ним і земельною ділянкою, фактично вступила в управління та володіння будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків по [ADDRESS]. Крім цього сплачувала усі комунальні послуги. Отже, [PERSON], як спадкоємець першої черги, фактично прийняла після свого чоловіку спадщину, тобто стала власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] у віці 86 років померла [PERSON] Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] у зв'язку з похилим віком потребувала стороннього догляду та піклування. Основним джерелом для її життя була пенсія, якої для побутових потреб, купівлі ліків, їжі, підтримки землі та будинку у належному стані було недостатньо. У [PERSON] не було дітей та близьких родичів, які б могли піклуватися про неї або надавати матеріальну підтримку, їй було фізично важко здійснювати догляд за будинком та підтримувати його у належному стані, що потребує значних матеріальних затрат. Позивачка [PERSON], яка є рідною плиміннецею, [PERSON], піклувалась за [PERSON], купляла їй їжу, ліки, допомагала приносити покупки з магазину, що у віці та стані [PERSON] було вкрай важко, а в деякі дні при підвищені тиску та при поганих погодних умов і взагалі було неможливим, що в свою чергу могло призвести до летального результату. У зв'язку з безпорадним станом [PERSON] [PERSON] проживала останні 5 років разом та здійснювала за нею доглядала. Крім того, [PERSON] здійснила поховання [PERSON], та звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Проте, у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину позивачка не в змозі та змушена звернуться до суду для встановлення факту постійного проживання разом з громадянкою [PERSON] та визнання права власності на спадкове майно, як за спадкоємцем четвертої черги. В судовому засіданні представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] вказані позовні вимоги підтримала. Будучі допитаною в судовому засіданні по справі в якості свідка пояснила суду, що з 1993р. працює головою вуличного комітету. Яка обслуговує в тому числі і територію [ADDRESS]. В зв'язку з виконанням своїх повноважень вона тривалі роки добре знала родину [PERSON] та [PERSON], які мешкали у будинку [ADDRESS]. Вказане подружжя власних дітей та близьких родичів не мало. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] залишилася сама, проте декілька разів на рік до неї приїжджала племінниця померлого чоловіка [PERSON] та залишалася проживати на декілька місяців з метою догляду. В подальшому. Коли [PERSON] стала потребувати постійної сторонньої допомоги позивачка взагалі оселилася разом із нею , вести спільне господарство, бюджет, після смерті [PERSON] здійснила її поховання. Представник відповідача Харківської міської ради за довіреністю Буряковська О.Ю. подала письмові заперечення проти позову. Посилалася на те, що моментом виникнення права власності на нерухоме майно вважається момент державної реєстрації. В зв'язку з тим, що позивачкою не надано доказів виникнення права власності на будинковолодіння по [ADDRESS] у [PERSON] та [PERSON], отже це майно не увійшло до складу спадщини. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] та [PERSON] з 02.03.1952 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 173, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Після реєстрації зазначеного шлюбу громадянці [PERSON] було присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с. 26). Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.03.1953 р. (а.с 26). [INFO] [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 18.08.1973 р. зроблено запис № 51 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.08.1973 р. (а.с. 24-25). Інших дітей подружжя не мало. Рішенням Виконкому Сталінської Райради депутатів трудящих від 15.09.1953 р. про відвід земельної ділянки під індивідуальне будівництво дому було вирішено: - Виділити в безстрокове користування земельну ділянку для індивідуального будівництва будинку громадянину [PERSON] з масиву 1У Салтівське селище по [ADDRESS] загальною площею земельної ділянки 550 кв. м. 18.02.1954 р. між Житловим Управлянням Виконкому міської Ради депутатів трудящих, іменоване надалі житлове управління, у особі Начальника житлового управління Авташенко В.М., з однієї сторони, та громадянином [PERSON], іменований надалі забудовником, з іншої сторони був укладений Договір № б/н на право спорудження будинку та безтермінове користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 1 зазначеного Договору житлове управління відводе забудовнику ділянку комунальної землі площею 550 кв. м. під індивідуальне будівництво жилого будинку по [ADDRESS]. Відповідно до п. 2 зазначеного договору зазначена земельна ділянка відводиться забудовнику безоплатно в безтермінове користування з обов'язком забудовником вносити земельну ренту за користування зазначеної ділянкою та встановленні законом податки. Згідно п. 14 зазначеного Договору, зведена на земельній ділянці будівля є особистою власністю збудувавших осіб. Після закінчення будівництва 02.12.1953 року був зроблений Технічний паспорт земельної ділянки та вже збудованого будинку, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-33). Також [PERSON] почав вести Будинкову книгу для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] (а.с. 34-42). На підставі наведеного, відповідно до положень розділу І Речове право (Право власності) та ІІ ПРаво забудови ЦК УРСР в редакції 1922 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, [PERSON] ,здійснивши забудову житлового будинку з надвірними спорудами на відведеній йому для цієї мети земельній ділянці, набув право приватної власності на вказане будинковолодіння. Крім того, згідно технічного висновку ТОВ «НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ», складеному в 2014р. технічний стан індивідуального житлового будинку з сінями та ганком, господарчих будівель у будинковолодінні по [ADDRESS] знаходяться в задовільному технічному стані, на час обстеження відповідає вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації. Планування обстеженого будинку в цілому не протирічать будівельно-технічним , протипожежним , та санітарно-гигієнічним вимогам. В липні 2014р. відповідальним виконавцем робіт з інвентаризації нерухомого майна складено технічний паспорт на будинковолодіння по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 36,1 кв. м., житловою площею 19,7 кв. м., з прибудовами літ. «а», тамбуром літ. «а-2», ганком літ. «а-3», з літньої кухні літ. «Д», з сараїв літ. «Ж» та «З», вбиральні літ. «И», льоху літ. «К», огорожі № 2-3, хвіртки №1. [INFO] помер [PERSON], про що було видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 24). Відповідно до ст. 22 КпШС України 1969 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Отже, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належали збудоване [PERSON] будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР № 1540-VI від 18 липня 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого. Стаття 548 ЦК УРСР № 1540-VI 1963 року встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. А п. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР № 1540-VI від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] продовжила проживати у зазначеному вище будинку, користуватися та володіти ним і земельною ділянкою, фактично вступила в управління та володіння будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків по [ADDRESS]. Крім цього сплачувала усі комунальні послуги. Отже, [PERSON], як спадкоємець першої черги, фактично прийняла після свого чоловіку спадщину, тобто стала власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] у віці 86 років померла [PERSON], про що [PERSON] було видано Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 23.08.2013 р. (а.с. 23). Відповідно до ст. 1264 ЦК України , у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкдавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , [INFO], у зв*зку з похилим віком потребувала стороннього догляду та піклування. Основним джерелом для життя [PERSON] була пенсія. Дітей та близьким родичів [PERSON] не мала. В той же час встановлено, що [PERSON], яка є рідною племінницею покійного чоловіка [PERSON] - [PERSON], останні 5 років до часу смерті [PERSON] піклувалась нею, купляла їжу, ліки, здійснювала покупки, вела домашнє господарство, здійснювала оплату комунальних послус (а.с. 13-15). Факт постійного проживання громадянки [PERSON] та громадянки [PERSON] можуть підтвердити [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] [PERSON] продовжує проживати за адресою: [ADDRESS], сплачує комунальні послуги, що підтверджується Квитанціями про сплату комунальних послуг (копії додаються). Відповідно до ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлої. Крім того, [PERSON] здійснила поховання [PERSON], доказами чого є: Рахунок КП «РИТУАЛ» від 24.08.2013 року на загальну суму 3439,03 грн., квитанція про сплату зазначеної суми та Договір - Замовлення на організацію та проведення поховання № 2510/С-9 від 24.08.2013 р. (а.с. 11, 12, 16). Після смерті [PERSON] громадянка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини, непрйняття спадщини, до нотаріусів не надходило, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися (а.с. 102). За таких обставин,суд вважає доведекними позовні вимоги [PERSON] стосовно визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved