Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивачка зазначає, що працює у відповідача. Зазначає, що за період лютий-червень 2017 року відповідач не в повному обсязі і невчасно виплачував їй заробітну плату. Зважаючи на затримку у розрахунку, позивачка звернулася до суду з позовом, згідно до якого просить суд стягнути з відповідача: заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період лютий-червень 2017 року; та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з невчасною виплатою заробітної плати. Позивачка не зявилася в судове засідання. Представник позивачки не зявилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача не зявилася в судове засідання. Просить справу розглядати без їх участі. Подала суду відзив. Зазначає, що позов визнає частково, в частині стягнення компенсації втрат доходів просить відмовити за недоведеністю позивачкою її вимог. На заперечення вказаних вимог посилається на положення статтей 4, 7 Закону № 2050-ІІІ та на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження виплати заборгованості та даних про відмову роботодавця у виплаті компенсації. Невиплата заробітної плати була викликана обєктивними причинами: зупинкою виробництва, заборгованість інших підприємств перед відповідачем. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних матеріалів. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Розгляд справи був проведений з урахуванням заяви позивачки про уточнення позовних вимог. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка працює у відповідача в цеху господарської діяльності. В період лютий-червень 2017 року відповідач не у повному обсязі та несвоєчасно виплачував їй заробітну плату. Так, на теперішній час відповідач не виплатив їй за цей період та заборгував 10571,34 грн. заробітної плати, у тому числі: за лютий 2017 року 1572,61 грн., березень 2017 року 846,56 грн., квітень 2017 року 2202,88 грн., травень 2017 року 2776,55 грн., червень 2017 року 3172,74 грн. (довідка підприємства № 214). Вказані обставини представником відповідача не заперечуються, про що свідчить відзив відповідача на позовну заяву. Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право на працю і право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частина 1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідач вважає, що відсутня його вина, оскільки виплата не була проведена вчасно через відсутність коштів, наявності заборгованості контрагентів перед відповідачем. Проте суд вважає, що посилання відповідача є безпідставними. Відповідно до ст. 9 Цивільного Кодексу України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Отже, вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності грошей на розрахунковому рахунку. У суду немає підстав сумніватися у правильності проведених позивачкою розрахунків. Розрахунок втрати частини доходів проведено наступним чином: ?індекс інфляції квітня 2017 р. 100,9% ?індекс інфляції травня 2017 р. 101,3% ?індекс інфляції червня 2017 р. - 101,6% ?індекс інфляції липня 2017 р. 100,2% ?індекс інфляції серпня 2017 року 99,9 % ?індекс інфляції вересня 2017 року 102,0 % ?індекс інфляції жовтня 2017 року 101,2 % ?індекс інфляції листопада 2017 року 100,9 % ?індекс інфляції грудня 2017 року 101,5 % ?індекс інфляції січня 2018 року 101,5 % Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст. 2 вищевказаного Закону компенсація громадянам втрат частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти, зокрема, і заробітну плату. Згідно п. 2, 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Згідно наданого позивачкою розрахунку розмір компенсації втрати частини доходів заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить 957,61 грн. Приріст індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації за вказаний період з березня 2017 по 01 лютого 2018 року складає: 100,9 х 1.009 х 1,013 х 1,016 х 1,002x 0,999 x 1.02х1,012х1,009х1,01х1,015 = 111.98 Індекс для нарахування компенсації 111.98 - 100 = 11.98 Сума компенсації становить 1572.61 грн. х 11.98 : 100 = 188 грн. 40 коп. Разом до стягнення: 957 грн. 61 коп. Оскільки такий розрахунок проведений позивачкою у відповідності до вимог статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та з урахуванням індексів інфляції в період невиплати заробітної плати, він приймається судом до уваги при вирішенні спору. На заперечення позовних вимог в частині стягнення компенсації відповідач посилається на положення статей 4, 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження виплати заборгованості та даних про відмову роботодавця у виплаті компенсації. Згідно статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Статтею 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. За встановлених по справі обставин, а саме, встановлення факту заборгованості відповідача перед позивачкою по заробітній платі у сумі 10 571 (десять тисяч п'ятсот сімдесят одна) грн. 34 коп., який, до того ж, відповідачем не заперечується, посилання відповідача на неподання позивачкою доказів виплати цієї заборгованості та відмови у виплаті компенсації, суд визнає безпідставними. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами ЦПК України, та враховуючи положення Закону України Про судовий збір судові витрати складають 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved