Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 16 червня 2014 року між сторонами в справі було укладено усний договір займу, відповідно до умов якого відповідач отримала у позивача в борг 700 доларів США, що на момент подання позовної заяви в суд складало 14882 грн. Дану суму відповідач зобовязувалась повернути на протязі 3- 4 календарних місяців. Постільки відповідач позичену суму своєчасно не повернула, позивач 01.04.2015 року витребував у неї письмову розписку про те, що вона станом на 01.04.2015 року борг не повернула і зобовязується до 30.04.2015 року повернути всю суму в розмірі 700 доларів США. Постільки відповідач своєчасно своїх зобовязань не виконала, борг не повернула, позивач просить стягнути 14882 грн., що в еквіваленті на день подачі заяви до суду становить 700 доларів США, також просить стягнути за період з 18.06.2014 року по 07.07.2015 року проценти за користування коштами в сумі 2948 грн.65 коп. та судові витрати на сплату судового збору в сумі 243грн. 60 коп. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на те, що дійсно отримувала у борг у позивача зазначені грошові кошти, розписки не писала, повернула їх в серпні 2014 року. Розписки про повернення грошей не брала. Разом з тим в судових дебатах заявила про те, що вона б хотіла укласти з позивачем мирову угоду про повернення йому указаної суми. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом та матеріалами справи встановлено, що 16 серпня 2014 року між сторонами у справі було укладено усний договір позики, відповідно до умов якого, позивач передав відповідачу в борг 700 доларів США, що на момент подачі заяви в суд відповідно до курсу НБУ становило 14882 грн. Відповідно до вказаного договору строк дії договору відповідач повинна була повернути гроші на протязі 3- 4 календарних місяців. Постільки відповідач не повертала гроші, позивач 01.04.2015 року витребував у неї письмову розписку про те, що вона позичені гроші в сумі 700 доларів США поверне до 30.04.2015 року, що підтверджується власноручною розпискою відповідача від 01.04.2015 року (а.с.14). Свої зобов'язання за договором позики відповідач не виконала, отримані грошові кошти до теперішнього часу не повернула, тому позивач просить стягнути суму боргу а також проценти за користування коштами в сумі 2948 грн.65 коп., розмір яких визначено в розрахунках наданих позивачем за період з 18.06.2014 року по 07.07.2015 року на рівні облікової ставки Національного банку України, постільки розмір і порядок одержання процентів договором не встановлено, згідно ст. 1048 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі п. 14 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" при поданні позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. У резолютивній частині розмір суми, що підлягає стягненню, вказується в гривнях. Станом на 07.07.2015 непогашений борг відповідача за договором позики від 16.06.2014 складає 700 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 14882 грн.; за договором позики, що оформлений відповідним борговим документом - розпискою від 01.04.2015 року, згідно офіційного курсу гривні до долара США, встановлений Національним Банком України на 07.07.2015 року, а також проценти за користування коштами в сумі 2948 грн.65 коп., розмір яких визначено в розрахунках наданих позивачем за період з 18.06.2014 року по 07.07.2015 року на рівні облікової ставки Національного банку України. Посилання відповідача на те, що грошові кошти за договором позики у розмірі 700 доларів вона повернула позивачу, суд вважає недоведеними в силу ст. 60 ЦПК України. Також до пояснень відповідача про те, що вона не писала розписку від 01.04.2015 року суд відноситься критично, постільки по справі була призначена ухвалою суду від 21.08.2015 року почеркознавча експертиза. Клопотання експертів про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи відповідач не виконала, експертизу не оплатила,на виклики в суд для надання додаткових матеріалів на виконання клопотання експертів не прибула. Крім того в судових дебатах відповідач фактично визнала борг, заявивши про те, що вона б хотіла укласти з позивачем мирову угоду по погашенню цього боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved