Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. На обґрунтування позовних вимог зазначив, є спадкоємцем за законом та за заповітом після померлої матері [PERSON] , однак при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину отримав відмову через те, що земельні ділянки, що залишились після її смерті, зареєстровані за Тупальською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області (далі - Сільська Рада). В серпні 2020 року дізнався про те, що рішенням суду у 2015 році було визнано відумерлою спадщину його матері [PERSON] , яка в подальшому передана у власність територіальної громади Сільської Ради. Апеляційною інстанцією зазначене рішення суду було скасовано, а тому є одноосібним спадкоємцем усього майна померлої матері і має право на отримання усієї спадщини. Посилаючись на викладене, позивач просив скасувати право комунальної власності та відповідні державні реєстрації від 19.08.2016 та 30.08.2016 на право комунальної власності із вилученням відповідних реєстраційних записів із державних реєстрів на земельні ділянки, площею 2,0151 га, кадастровий номер 1824086200:03:000:0352, та 1,2419 га, кадастровий номер 1824086200:03:000:0108, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Сільської Ради (далі - Земельні ділянки). Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача в письмовій заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, проти чого відповідач, у свою чергу, не заперечив, повністю визнавши позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст.1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Нормами Земельного кодексу України передбачено набуття громадянами права власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК України). Встановлено, що після смерті матері позивача [PERSON] /а.с.8/, яка померла [INFO] /а.с.7/, відкрилася спадщина, яка складалася, окрім іншого, із Земельних ділянок. Останні за заявою Новоград-Волинського міжрайонного прокурора рішенням суду від 29.07.2015 /а.с.19-20/ були визнані відумерлою спадщиною та передані у власність територіальної громади Сільської ради. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.02.2020 Земельні ділянки зареєстровані за Сільською радою, форма власності комунальна, та 19.08.2016 передані в оренду Фермерському господарству "Аделаїда" відокремлена садиба /а.с.21-28/. За позовом позивача 28.11.2019 Новоград-Волинським міськрайонним судом йому було визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] /а.с.10-11/. У серпні 2020 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на п`ять земельних ділянок, розмірами 0,1028 га, 0,0554 га, 0,1004 га, 0,2500 га, 0,0960 га, розташовані в с. Новозелене Новоград-Волинського району Житомирської області /а.с.13-17/. Отримати свідоцтва про право на спадщину на Земельні ділянки, розмірами 2,0151 га та 1,2419 га, позивач не зміг, оскільки вони зареєстровані не за померлою матір`ю, а за Сільською радою на підставі рішення суду від 29.07.2015 /а.с.18/. У зв`язку з цим позивачем останнє було оскаржено в апеляційному порядку та постановою Житомирського апеляційного суду від 21.10.2020 рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні заяви прокурора про визнання спадщини [PERSON] відмовлено, оскільки у померлої є спадкоємець /а.с.29-31/. Оскільки на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] в неї був спадкоємець - її син, позивач по справі, якому вона до того ж 18.04.1996 заповіла усе своє майно /а.с.9/, а також враховуючи зазначені вище рішення судів, суд приходить до висновку, що саме [PERSON] належить право на Земельні ділянки. Окрім того, саме у нього наявні на руках оригінали Державних актів на Земельні ділянки. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача, до складу якої у 2017 році ввійшла Сільська рада у зв`язку з припиненням її існування, також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved