Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, посилаючись на те, що 17 червня 2015 року за його місцем проживання померла мати [PERSON], яка була громадянкою України, зареєстрована та постійно проживала за адресою: [INFO]. Заявником [PERSON] було здійснено поховання матері на кладовищі у с. Ішунь Красноперекопського району Автономної Республіки Крим. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, зокрема із квартири за адресою: [ADDRESS]. З метою реалізації права на спадкування заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], який розяснив, що відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Після вищезазначеного розяснення, заявник [PERSON] звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області із заявою про видачу свідоцтва про смерть матері. 7 грудня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області надано письмове рішення про неможливість видачі свідоцтва про смерть матері, оскільки документи, що видані заявникові на тимчасово окупованій території не відповідають формі первинної документації, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 8 серпня 2006 року № 545. За вищезазначеного [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про смерть матері, окрім як встановити факт її смерті в судовому порядку. Факт смерті матері заявника має юридичне значення, а саме дає підстави реалізувати право [PERSON] на спадщину. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] за довіреністю [PERSON] заяву підтримав за обставин зазначених у ній, попросив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом п. 8, ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту смерті його матері [PERSON] на тимчасово окупованій території, а саме у с. Ішунь Красноперекопського району Автономної Республіки Крим. Метою встановлення факту є реалізація заявником права на спадщину, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] Судом установлено, що 19 листопада 1967 року у с. Середнє Красноперекопського району Автономної Республіки Крим народився заявник [PERSON] (а. с. 3). Його батьком зазначений [PERSON], а матірю [PERSON] (а. с. 5). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається із квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 17 червня 2015 року Красноперекопським районним відділом записів актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації, 17 червня 2015 року у с. Ішунь Красноперекопського району Республіки Крим померла [PERSON] (а. с. 8). За змістом медичного свідоцтва про смерть серії 35 № 006835, виданого 17 червня 2015 року Центральною міською лікарнею Красноперекопська, 17 червня 2015 року померла [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [INFO] (а. с. 7). Згідно довідки голови Ішунської сільської ради голови Адміністрації Ішунського сільського поселення Красноперекопського району Республіки Крим № 2172 від 25 вересня 2015 року, [PERSON] померла 17 червня 2015 року та похоронена [PERSON] на кладовищі у с. Ішунь Красноперекопського району Республіки Крим (а. с. 9). Відповідно до змісту ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 \~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року N 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 N 3307/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за N 719/4940, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (далі Правила). Згідно п. 3 розділу І вищезазначених Правил, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За змістом наказу Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року N 545, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», документами, що посвідчують факт смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма N 106-2/о). Відповідно до положень Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року N 545, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). З огляду на вищезазначені вимоги нормативно-правових актів, що встановлюють вимоги до документів, які посвідчують смерть фізичної особи, а також дають підстави для державної реєстрації смерті та видачі органами державної реєстрації актів цивільного стану відповідного свідоцтва про смерть, слід дійти висновку, що свідоцтво про смерть може бути видане лише на підставі визначених документів, що посвідчують факт смерті особи, форма та порядок яких визначені нормативними правилами. Оскільки у цій справі громадянка України [PERSON] померла на тимчасово окупованій території, а саме у с. Ішунь Красноперекопського району Автономної республіки Крим, що можливо стверджувати із фактичних даних, що містяться в матеріалах справи, на цій території здійснено похорон [PERSON], відповідно спадкоємці після її смерті не можуть надати суду встановлений вищезазначеними актами документ, що посвідчує її смерть. Наданий спадкоємцем документ про смерть [PERSON] виданий установою на тимчасово окупованій території створеною у порядку, не передбаченому законами України, а відтак є недійсним, що відповідно позбавляє орган реєстрації актів цивільного стану зареєструвати смерть особи. Згідно вищезазначеного, слід дійти висновку про обґрунтованість вимог заявника [PERSON] та про задоволення цієї його заяви про встановлення смерті особи в певний час за неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved