Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

У березні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що 28 серпня 1993 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі - [PERSON], який було зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ, актовий запис № 847. Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який навчається на заочній формі навчання у Державному вищому навчальному закладі у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що відповідач таку допомогу у добровільному порядку не надає, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просила суд стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи стягнення з дня подачі позову. Позивачка у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява [PERSON] про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, протокол судового засідання не вівся. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ, актовий запис № 847 /а.с. 4/. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КИ № 370048 /а.с. 5/. Згідно Договору № 4964/ІЗО-17 [PERSON], [INFO], являється студентом Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» заочної форми навчання за спеціальністю Автоматизація та комп'ютерно -інтегровані технології /а.с. 13/. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Як зазначено уст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За положеннями ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач в зв'язку з матеріальним становищем в змозі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання в розмірі 1000 гривень щомісячно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: - позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок. Відповідно до ч. 1 статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved