Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 25 жовтня 2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Позивачка не працює, так як здійснює догляд за дитиною. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини та на своє утримання. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягали, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшов лист Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 13.12.2017 року № 06-119-17 з документами, складеними Абінським районним судом Краснодарського краю, у звязку в виконанням доручення про вручення документів та виконання окремих процесуальних дій відносно [PERSON], відповідно до яких йому було вручено документи по справі та згідно до протоколу судового засідання від 19.10.2017 року [PERSON] відповідач по справі, позов не визнав, аліменти сплачувати не бажає, має намір добровільно надавати матеріальну допомогу дитині, також зазначив, що не заперечує проти розгляду даної справи за його відсутності. [PERSON] надав копії квитанцій про переказ коштів для дитини. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2014 року. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖС № 293104 від 20 жовтня 2015 року, актовий запис № 116, відповідно до якого батьком є [PERSON] відповідач у справі. Дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Долина, вул. Радянська, 54, що підтверджується довідкою Долинської сільської ради № 277 від 06.06.2017 року. Відповідно до п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Статтею 51 Конституції України передбачено обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є особою працездатного віку, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями, інших осіб на утриманні не має, свій обовязок щодо участі в матеріальному утриманні своєї дитини не виконує. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (на час подання позову) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до Закону про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів № 2037-VIII від 17.05.2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який набрав чинності 08.07.2017 року. Враховуючи, викладене з відповідача підлягають стягненню аліменти з 23.06.2017 року по 07.07.2017 року не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. За положеннями ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу жінці з якою проживає їхня дитина. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення\~ст.13 ЦПК України\~щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 430\~ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати на підставі ч. 6\~ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 1280,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved