Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» територіально відокремленого без балансового відділення № 10007/0265 філії - Запорізького обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі за текстом - ПАТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] (надалі - [PERSON]) та [PERSON] (далі - [PERSON]) заборгованості. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що 25.09.2007 р. між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 657, за умовами якого позивач надав відповідачу 1 кредитні кошти в сумі 28 000 доларів США зі сплатою 12,5 відсотків за користування кредитом в строк до 25.09.2027 р. Також, 25.09.2007 р. між позивачем та відповідачем 2 укладено договір поруки, за умовами якого відповідач 2 зобов'язався солідарно відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем 1 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Оскільки відповідач 1 свої зобов'язання не виконує, позивач за первісним позовом просить суд достроково солідарно стягнути з відповідачів 1, 2, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 15.10.2015 р. № 21399/3699, суму заборгованості в розмірі 24 867,82 доларів США, з якої: 22 416,27 доларів США - заборгованість по кредиту, 2 272,11 доларів США - заборгованість по відсоткам, 101,81 доларів США - пеня за прострочення відсотків, 46,81 доларів США - пеня за прострочення кредиту, 21,10 доларів США - 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту, 9,72 доларів США - 3% річних від простроченої суми кредиту. На підставі викладеного, позивач за первісним позовом просить суд позов задовольнити. 01.10.2015 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Ощадбанк»про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними. Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що відповідач за зустрічним позовом не виконав своїх зобов'язань щодо законної видачі Позичальнику кредитних коштів в іноземній валюті та не виконав предмету договору, тому вказаний договір є недійсним. Також, позивачі за зустрічним позовом вказують, що істотна умова договору (порядок видачі та погашення кредиту) не відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України оскільки рахунок 3739 призначений лише для внутрішньобанківського обліку і до зберігання коштів не мають жодного стосунку. У зв'язку з чим, п.п. 1.3., 4.1.2. кредитного договору суперечать встановленому законодавством порядку видачі та повернення отриманих кредитів, порядку здійснення касових операцій з готівковою національною валютою в бухгалтерському обліку банку, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 162 КпАП та є недійсними оскільки не відповідають вимогам ст. 203 ЦК України. Крім того, кредитний договір позивачем було підписано під впливом обману з боку банку та сторонами не узгоджено всіх істотних умов договору оскільки узгоджені у договорі розміри відсоткової ставки за кредитом - не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам. Так, реальна процентна ставка складає 15,218 відсотків, при цьому у договорі заначено розмір процентів 12,5 річних, а у таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 25.09.2007 р., яка є додатком до кредитного договору, вказана реальна процентна ставка - 14,38%. Отже, в зазначених обставинах, на думку позивачів за зустрічним позовом, є ознаки обману. Оскільки недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, [PERSON] та [PERSON] просять суд позов задовольнити, визнати кредитний договір, договір іпотеки та договір поруки недійсними Представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) заявлений первісний позов підтримав повністю, проти задоволення зустрічного позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях. Представник відповідача 1 та відповідач 2 за первісним позовом (представник позивача 1 та позивач 2 за зустрічним позовом) зустрічний позов підтримали повністю, у задоволенні первісного позову просили відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або ін. фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 25.09.2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», змінено найменування на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір про іпотечний кредит № 657 з додатками №№1-3, за умовами якого (п. 1.1. договору) Банк зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 28 000 доларів США, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 28 000 доларів США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Згідно з п. 1.2. договору, кредит надається на 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25.09.2027 р. на придбання двухкімнатної квартири за договором купівлі-продажу від 25.09.2007 р., розташованої за адресою: [ADDRESS]. За змістом п. 1.3. договору, надання кредиту здійснюється одноразово з позичкового рахунку № [NUMBER] у філії Орджонікідзевське відділення № 7717 ВАТ «Ощадбанк» готівкою протягом одного робочого дня з моменту виконання Позичальником умов, що зазначені в п. 1.4. цього договору. Сукупна вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет кожної супутної послуги та їх обґрунтування визначені в додатках № 1, № 2, № 3 цього договору, що є його невід'ємною частиною. Пунктом 1.5. договору визначено, що Позичальник зобов'язується щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтентними платежами в сумі 328 доларів США шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 25 жовтня 2007 р. на відповідні позичкові рахунки Позичальника. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 25.09.2027 р. Відповідно до п. 1.6.1.1. договору, нарахування процентів здійснюється, починаючи з дня видачі кредиту до закінчення строку, вказаного в п. 1.2. договору. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом. Сплата процентів здійснюється Позичальником з першого дня по останній день платіжного періоду включно (під платіжним періодом розуміється період, в якому Позичальник повинен сплатити черговий платіж згідно Графіку погашення і дорівнює 30 дням). Згідно з п. 3.4. договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначений Банком частині, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором (…) Виконання Позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги від Банку. Пунктом 4.2.2. договору сторони передбачили право Банку при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. За змістом п. 4.3.3. договору, Позичальник зобов'язався у разі порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору (п. 8.1. договору). Статтею 546 ЦК України унормовано, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України). Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1). Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ч. 2). Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2). Як встановлено судом, 25.09.2007 р. між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», змінено найменування на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (Кредитор), [PERSON] (Боржник) та [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки № 657-1п, за умовами якого (п. 1.1. договору поруки) Поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язання за кредитним договором від 25.09.2007 р. № 657. Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що у разі порушення Боржником виконання зобов'язання, Кредитор має право вимагати від Поручителя виконання зобов'язання Боржника перед Кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Згідно з п. 2.5. договору поруки, Поручитель зобов'язується протягом 5 календарних днів з моменту отримання повідомлення Кредитора або Боржника згідно з п. 2.4. даного договору виплатити несплачену Боржником суму Кредитору. Пунктами 3.1., 3.2. договору поруки визначено, що Поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами (п. 6.3. договору поруки). Статтею 575 ЦК України унормовано, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника (ст. 1 Закону України "Про іпотеку"). Також, судом встановлено, що 25.09.2007 р. між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», змінено найменування на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 657-іф, за умовами якого Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору від 25.09.2007 р. № 657, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки (квартиру загальною площею 42,91 кв.м., житловою площею 27,48 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]), що належить Іпотекодавцю на праві власності. Пунктом 1.4. іпотечного договору сторони домовились, що вартість предмета іпотеки становить 177 253 грн., що на 25.09.2007 р. в еквіваленті за курсом НБУ 35 099,60 доларів США. Вказаний вище іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстровано в реєстрі за № 5792. В ході розгляду справи судом за клопотанням позивача 1 за зустрічним позовом призначено судово-технічну експертизу, проведення якої доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. За наслідками проведення експертизи складено висновок експерта від 10.02.2017 р. № 3258/3259-16, відповідно до якого: - в обсязі документів, що надані експерту на дослідження не надається за можливе підтвердити документально факт надання кредитних коштів в розмірі 28 000 доларів США заявою на видачу готівки від 25.09.2007 р. № 2061767 за кредитним договором від 25.09.2007 р. № 657 з каси банку; - в обсязі документів, що надані експерту на дослідження та з причини неоднозначності відображення даних у наданих матеріалах не надається за можливе визначити, якою є реальна відсоткова ставка та сукупна вартість кредиту за договором про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657; - розмір щомісячного платежу, встановлений за кредитним договором не відповідає відсотковій ставці, яка була визначена в розмірі 12,50% річних; - в обсязі документів, що надані експерту на дослідження не надається за можливе підтвердити документально та яким чином в бухгалтерському обліку відображається прийняття готівки іноземної валюти від фізичної особи на рахунок 3739… у відповідності до п. 3 глави 2 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003 р. № 337 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 05.09.2003 р. за № 768/8089; - в обсязі документів, що надані експерту на дослідження не надається за можливе підтвердити документально та яким чином в бухгалтерському обліку відображається надання готівки іноземної валюти фізичній особі з рахунку 2233… у відповідності п. 4 глави 3 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003 р. № 337 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 05.09.2003 р. за № 768/8089 та п. 1.8. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2009р. № 492 та зареєстрованої Міністерством юстиції від 17.12.2003 р. № 1172/8493. Також, за клопотанням позивача 1 за зустрічним позовом судом призначено додаткову судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Відповідно до висновку експерта від 04.12.2017 р. № 2191/2192-17, складеному за результатами проведення додаткової судової-економічної експертизи, встановити чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості умовам кредитного договору від 25.09.2007 р. № 657 та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за даним кредитним договором не надається за можливе. Визначити розмір заборгованості станом на дату подання позову банком в обсязі наданих документів не надається за можливе; встановити чи підтверджується відображення на відповідних рахунках і субрахунках за кредитним договором від 25.09.2007 р. № 657 видача [PERSON] кредитних коштів з каси банку в розмірі 28 000 доларів США в обсязі наданих документів не надається за можливе. Статтею 109 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Розглянувши наведені вище висновки експерта від 10.02.2017 р. № 3258/3259-16 та від 04.12.2017 р. № 2191/2192-17, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено належними та допустимими доказами виконання ПАТ «Ощадбанк» умов договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657, а саме: надання 25.09.2007 р. [PERSON] на підставі кредитної заявки останньої про надання кредиту на придбання житла, кредитних коштів в загальній сумі 28 000 доларів США. Так, факт надання ПАТ «Ощадбанк» кредитних коштів [PERSON] у вказаній вище сумі на виконання договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657 та їх використання останньою за цільовим призначенням згідно з умовами вказаного іпотечного договору підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку за № [NUMBER], копіями квитанцій про погашення відповідачем 1 боргу за кредитом, а також договором купівлі-продажу квартири від 25.09.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 5790. Судом відхиляються, як недоведені, доводи відповідача 1 за первісним позовом про неотримання останньою зазначених вище кредитних коштів оскільки доказів на підтвердження того, що купівля квартири за адресою: [ADDRESS] була здійснена [PERSON] не за кредитні кошти, що отриманні останньою за договором про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657, а за будь-які інші кошти матеріали цієї справи не містять та відповідачами 1, 2 за первісним позовом не надано. Також, судом визнаються необґрунтованими доводи відповідачів 1,2 за первісним позовом з посиланням на розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки від 15.07.2015 р., проведеного ТОВ «Аудиторська фірма «Аудитінформсервіс» про невідповідність нарахованої ПАТ «Ощадбанк» процентної ставки умовам договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657. Так, наявний в матеріалах цієї справи розрахунок відсотків за користування кредитом (т. 1, а.с. 153-155) свідчить, що ПАТ «Ощадбанк» здійснено нарахування процентів за користування кредитом із розрахунку 12,5% річних, що відповідає умовам п. 1.1. договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657. Твердження [PERSON] про те, що представники ПАТ «Ощадбанк» замінюють не існуючи документи фальшивими доказами не підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому не приймаються судом до уваги. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Матеріали справи свідчать, що [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657 належним чином не виконала. У зв'язку з чим, вимогою про дострокове повернення кредиту від 27.03.2015 р. вих. № 4/128/1120 ПАТ «Ощадбанк» просить [PERSON] та [PERSON] у 30-денний строк погасити заборгованість перед Банком за кредитом в загальній сумі 23 129,92 доларів США. Вказану вище вимогу [PERSON] та [PERSON] отримали особисто нарочно - 31.03.2015 р., про що свідчить підпис останніх на вимозі (т. 1, а.с. 38). Доказів погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657, як Позичальником (відповідачем 1 за первісним позовом), так і Поручителем (відповідачем 2 за первісним позовом) матеріали цієї справи не містять. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості, яка виникла за договором про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657 в сумі 22 416,27 доларів США - залишку за кредитом та 2 272,11 доларів США - заборгованості по відсоткам за користування кредитом є доведеними, обґрунтованими та підтвердженими доданими документами. У зв'язку з чим, підлягають задоволенню судом повністю в цій частині. Згідно з ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання. Відповідно до п. 5.2. договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. З огляду на викладене, ПАТ «Ощадбанк» заявлено вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 1, 2 пені в розмірі 101,81 доларів США - пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, що нарахована за період з 12.10.2014 року по 12.10.2015 року; 46,81 доларів США - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що нараховано за період з 12.10.2014 року по 12.10.2015 року. Факт прострочення виконання основного зобов'язання матеріалами справи № 333/3246/15-ц доведено. Розрахунок суми пені по простроченій сумі кредиту в розмірі 46,81 доларів США та суми пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в розмірі 101,81 доларів США за наведений вище період здійснений позивачем вірно, а тому вимоги в цій частині задовольняються судом повністю. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків. ПАТ «Ощадбанк» заявлено вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 9,72 доларів США, що нараховані за період з 01.12.14 по 12.10.15 за прострочення оплати кредиту та 21,10 доларів США, за прострочення оплати процентів за користування кредитом за період з 08.01.15 по 12.10.15. Перевіривши наявні в матеріалах справи розрахунки 3 % річних, суд дійшов висновку про їх вірність та обґрунтованість, а тому вимоги в цій частині задовольняються судом повністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 4 872 грн. покладається судом солідарно на відповідачів 1, 2 за первісним позовом. Розглянувши зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657, іпотечного договору 25.09.2007 р. № 657-іф та договору поруки від 25.09.2007 р. № 657-1п недійсними, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог з огляду на наступне. Статтею 3 ЦК України передбачено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, ін. актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має вчинятись у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6). Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу (ч. 1). Як встановлено вище судом договір про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому частково виконувала його умови; ПАТ «Ощадбанк» надав позичальнику (позивачу 1 за зустрічним позовом) документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й повну інформацію об умовах кредитування в ПАТ «Ощадбанк» (а також про його місцезнаходження), мети з якою кредит може бути використаний; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в т.ч. між зобов'язаннями Позичальника, типу відсоткової ставки, на яку кредит може бути виданий, орієнтовної сукупності вартості кредиту та вартості послуги по оформленню договору (переліку всіх видатків, пов'язаних з отриманням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема, таких як адміністративні видатки, видатки на страхування, юридичне оформлення та інш.); строк, на який кредит був отриманий; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоти та об'єму; можливість дострокового повернення кредиту та його умов, про що свідчить сам зміст оскаржуваного договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657. З огляду на викладене, враховуючи, що умовами договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657 чітко передбачений порядок погашення кредиту судом відхиляються доводи позивачів 1, 2 за зустрічним позовом, що п.п. 1.3., 4.1.2. кредитного договору суперечать встановленому законодавством порядку видачі та повернення отриманих кредитів, порядку здійснення касових операцій з готівковою національною валютою в бухгалтерському обліку банку та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Також, судом визнаються безпідставними та необґрунтованими посилання позивачів 1, 2 за зустрічним позовом про порушення ПАТ «Ощадбанк» при укладенні оскаржуваного договору порядку надання споживачеві інформації про кредитні умови отримання кредиту. Так, дослідивши наведені вище умови договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657, суд дійшов висновку про їх (умов) відповідність нормам Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла станом на 25.09.2007 р.). Крім того, обґрунтовуючи вимоги про визнання недійсним договір про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657 позивач посилається на положення ст. 230 ЦК України. Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману визначені статтею 230 ЦК України, за змістом якої, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч. 1). Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину (ч. 2). Таким чином, правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. При цьому, саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3). Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено, а позивачами 1,2 за зустрічним позовом не доведено в ході її розгляду, наявність умислу в діях відповідача за зустрічним позовом при укладенні оскаржуваного договору на ведення позивача 1 за первісним позовом в оману щодо обставин та умов спірного правочину. Нормами ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. З огляду на викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачами 1,2 за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами недодержання в момент укладення між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657 вимог, які є необхідними для визнання цього правочину судом недійсним. У зв'язку з чим, у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657 судом відмовляється через недоведеність. Частиною 2 ст. 548 ЦК України передбачено, що недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Оскільки судом не встановлено недійсність основного зобов'язання за договором про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657, суд не вбачає правових підстав для визнання недійсними іпотечного договору 25.09.2007 р. № 657-іф та договору поруки від 25.09.2007 р. № 657-1п. А тому, у задоволенні зустрічних позовних вимог в цій частині судом відмовляється. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог у зв'язку з недоведеністю, судом відмовляється у задоволенні заяви відповідача за зустрічним позовом про застосування строку позовної давності до заявлених вимог про визнання договору про іпотечний кредит від 25.09.2007 р. № 657, іпотечного договору 25.09.2007 р. № 657-іф та договору поруки від 25.09.2007 р. № 657-1п недійсними. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язанні з розглядом справи покладається судом на позивачів 1, 2 за зустрічним позовом.

Outcome: approved