Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 05 серпня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 335. В обґрунтування позову зазначав, що з 05 серпня 1994 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та ведення спільного господарства. Із вересня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Їхній шлюб існує лише формально, примирення і подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він підтримує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає повністю, просила суд розглянути справу за її відсутності та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]". Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 05 серпня 1994 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 335. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який за домовленістю між сторонами після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. Суд встановив, що із вересня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примиритися подружжя не бажає. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved