Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про вселення в жиле приміщення, усунення перешкод у користуванні житлом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що вона є співвласницею 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] та 3-тя особа [PERSON] є співвласниками інших 1/3 частин кожний цієї ж квартири. Вказана спірна квартира складається з 2 окремих кімнат загальною жилою площею 31,3 м2. Відповідачка змінила замки вхідних дверей квартири, не надає добровільно екземпляр ключів і перешкоджає їй проживанню в квартирі. За таких обставин просить вселити її до спірної квартири, зобов'язати відповідачку не перешкоджати позивачу у користуванні вказаним жилим приміщенням та надати ключі від вхідних дверей їх спільної квартири. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що вона не заперечує, що позивач є співвласницею 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Однак вона має в м. Києві три квартири і таким чином забезпечена житлом, а бажання проживати у спірній квартирі у неї немає. Відповідач дійсно змінила замки вхідних дверей квартири, так як позивач бажає позбавити її права власності на 1/3 частину вказаної квартири, надіславши нещодавно пропозицію про викуп її 1/3 частини. Але відповідач не має таких грошових коштів, а позивач хоче продати спірне житло, щоб розплатитись зі своїми кредитними боргами. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов також не визнав, пояснивши, що право власності позивача на 1/3 частину спірної квартири не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому підстав для її вселення в квартиру не має. Крім того, позивач зареєстрована та проживає в іншій квартирі, а дана спірна квартира має тільки дві жилі кімнати, де мешкає в одній із них відповідач, а в іншій, коли приїздять, тимчасово мешкають племінники. Також в даній квартирі не виділені частки власності в натурі і не встановлений порядок користування жилим приміщенням, що перешкоджає задоволенню позовних вимог. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак у направленому клопотанні до суду просив розглянути справу у його відсутність (а.с.26). Заслухавши сторони, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.4, ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Як наголошує ч.1, ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, згідно договору дарування частини квартири від 13.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Т.Б. і зареєстрованого у реєстрі за №1452, [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] отримали в дар 1/3 частину квартири [ADDRESS] в рівних частках кожний (а.с.6). Даний договір був зареєстрований в КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 4.03.2008 року за [NUMBER] (а.с.6, зворот. бік). Таким чином, [PERSON] набула права власності на 1/6 частину спірної квартири, яка була зареєстрована згідно чинного законодавства, діючого на момент укладення правочину. В подальшому 27.11.2014 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] отримала в дар 1/6 частину квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частини квартири від 27.11.2014 року, посвідченого державним нотаріусом 7-Київської державної нотаріальної контори Паньшиною О.В., зареєстрованим у реєстрі за №4-1505 (а.с.8). Вказаний державний нотаріус Паньшина О.В. як державний реєстратор здійснила державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/6 частину вказаної квартири того ж 27.11.2014 року о 13:49:23 годин, індексний номер: [NUMBER], про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9). Таким чином, позивача [PERSON] набула права власності на іншу 1/6 частину спірної квартири згідно законодавства, діючого на день вчинення вказаного правочину, а в цілому на день розгляду даної цивільної справи вона є співвласницею 1/3 частини зазначеної квартири. Співвласниками інших частин квартири [ADDRESS] є [PERSON] - 1/3 частина та [PERSON]. - 1/3 частина, що підтверджується інформаційною довідкою КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" від 16.10.2014 року. Право власності вказаних осіб не оскаржувалось учасниками судового процесу. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Як передбачає ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Спірна квартира [ADDRESS] є двохкімнатною, ізольованою квартирою, жилою площею 31,3 м2, загальною площею 53,3 м2, розташованою на 2 поверсі 4-хповерхового будинку, і має дві окремі ізольовані кімнати, про що свідчить копія технічного паспорту на квартиру (а.с.11). За даними довідки Ф-3 №1310 від 24.12.2014 року зареєстрованою в спірній квартирі є відповідачка по справі (а.с.16). За правилами ч.1, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач перешкоджає доступу позивачу до спірної квартири. Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які надали суду аналогічні за змістом пояснення, а саме: в грудні 2014 року та в березні 2015 року вони разом з позивачкою двічі підходили до вхідних дверей спірної квартири і позивачка просила її впустити, але відповідачка, стоячи по іншу сторону дверей, не відкриваючи їх, заперечувала і вказала, що все повинен вирішити суд. За першим разом в грудні 2014 року був складений акт в приміщенні ЖЕКу. Даний акт від 23.12.2014 року доданий до справи (а.с.15) і в сукупності за своїм змістом збігається з показаннями вказаних свідків. Заперечення проживання позивачки в спірній квартирі з боку відповідача і зміни замків вхідних дверей підтвердила остання у судовому засіданні. За правилами ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що поскільки позивачка [PERSON] є співвласницею спірної квартири в розмірі 1/3 її частини і має право на користування нею, а відповідачка [PERSON], змінивши замки вхідних дверей, перешкоджає її користуванню, тому позивача необхідно вселити до квартири [ADDRESS] в судовому порядку, захистивши її житлове право, а відповідача необхідно зобов'язати не чинити перешкоди позивачу у користуванні зазначеною квартирою та надати ключі від вхідних її дверей, задовольнивши таким чином позов.

Outcome: approved