Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 27.03.1987 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Степанівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис №7. Неповнолітніх дітей від шлюб вони не мають. Починаючи з січня 2009 року відносини між подружжям почали погіршуватись, у зв'язку з чим з цього часу спільне господарство не ведеться і шлюбні відносини фактично припинились. На даний час місце перебування відповідача позивачці невідоме, зв'язку з ним не має. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд розірвати шлюб укладений із [PERSON] У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, у письмовому провадженні, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встанволеному законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації відповідача, проте судові повістки повернулися до суду не врученими із відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання", що в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України дає суду підстави вважати, що відповідач належним чиномповідомлений про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 27.03.1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Степанівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 7. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через припинення шлюбних відносин з 2009 року. Позивач наполягала на розірванні шлюбу без надання строку для примирення. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved