Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON],[INFO], мотивуючи тим, що батько не займається вихованням доньки, не цікавиться її життям, здоров'ям та психологічним, духовним розвитком, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, дитина батька не знає. 25.01.2021 року ухвалою судді було відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.02.2021 року. 22.02.2021 року ухвалою було закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд на 30.03.2021 року. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що відповідач не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, не цікавиться донькою, її життям, розвитком, здоров'ям, будь-якої матеріальної допомоги не надає, дитина взагалі не знає батька, оскільки навесні 2011 року покинув їх. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце слухання справи до суду не прибув, у встановлений законом строк відзиву не подав, клопотання та заяв про відкладення розгляду справи не надав. Відтак, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Представник третьої особи: служба у справах дітей Шепетівської районної державної адміністрації Кукліновська Л. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі зіславшись на те, що на комісію викликався батько для проведення бесіди, однак він не з'явився. Також працівники служби спілкувалися з [PERSON], яка їм повідомила, що батька не знає і не пам'ятає. З наданих [PERSON] документів, та проведених бесід із позивачкою та малолітньою [PERSON] служба прийшла до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того зазначила, що не зважаючи, що висновок службою про доцільність позбавлення було прийнято ще у 2019 році, ситуація залишається незмінною. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. У справі встановлено, що сторони з 20.11.2005року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано рішення Полонського районного суду від 09 серпня 2011року. Судом також встановлено, що [PERSON] являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.04.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Однак, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, дитина не знає батька, довідкою депутата Полонської міської ради від 15.12.2020 року згідно яких зазначено, що відповідач не відвідує батьківські збори, не приймає участі у житті класу та не цікавиться навчанням доньки. Дитина проживає з позивачкою - мамою та перебуває на її утриманні. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], виданого органом опіки та піклування Полонської райдержадміністрації 22.05.2019 року, вбачається, що даний орган вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, так як він не займається вихованням своєї доньки, не цікавиться її життям та здоров'ям, не телефонує, матеріально не допомагає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON], суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved