Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивував тим, що відповідач по справі є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Малолітня [PERSON] відповідно до наказу № 41 від 24 червня 2020 року знаходиться на обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Батько дитини [PERSON] відповідно до вироку колегії суддів Білоцерівського міськрайонного суду Київської області відбуває покарання у виді восьми років позбавлення волі за обвинуваченням по ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Позивач зазначає, що в поле зору служби малолітня [PERSON] попала у зв`язку із з повідомленням Фастівського ВП щодо виявлення 01 червня 2020 року близько 22-00 год. по вул. Новій в м. Фастів дитини без супроводу дорослих, голодної та легко одягненої, в той час як мати дитини перебувала вдома в стані алкогольного сп`яніння. Родина [PERSON] була взята під соціальний супровід, неодноразово родині надавалися рекомендації та консультації щодо неналежного догляду та забезпечення базових потреб дитини, відновлення документів, щодо сплати боргів та поновлення електропостачання. Малолітня [PERSON] не відвідувала дошкільний навчальний заклад, не отримувала освіту і розвиток відповідно до її віки. Позивач зазначає, що [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків: перебувала у стані алкогольного сп`яніння на вулицях міста разом з дочкою, дитина була залишена без нагляду дорослих, тощо. В ході профілактичних бесід з відповідачкою, остання неодноразово надавала зобов`язання щодо ведення здорового способу життя, належного догляду за дитиною, облаштування умов проживання відповідно до санітарно-гігієнічних норм. Але, жодного зобов`язання мати не виконала, чим продовжувала створювати умови, які загрожують життю і здоров`ю дитини. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 31 березня 2021 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти прийняття судом заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в судове засідання не з`явилася, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про її народження Серія [NUMBER] виданим 29 квітня 2016 року. 04 червня 2021 року Фастівським відділом поліції Васильківського відділу ГУ НП в Київській області на ім`я начальника ССДС Змаженко Л., було направлено повідомлення, в якому вказано, що 01 червня 2020 року близько 22 год. 00 хв. по вул. Нова в м. Фастів, було виявлено малолітню [PERSON] , [INFO] , яка була без супроводу дорослих, голодна та легко одягнена. Мати дитини, гр. [PERSON] перебувала вдома в стані алкогольного сп`яніння. В будинку де проживає малолітня [PERSON] , брудно, відсутнє світло, стійкий не приємний запах, були відсутні продукти харчування. Згідно Акту обстеження умов проживання від 10 червня 2020 року в квартирі [ADDRESS] , проведеного на підставі повідомлення Фастівського ВП щодо залишення малолітньої [PERSON] , 2016 року народження, без догляду 01 червня 2020 року, головним спеціалістом ССДС Небрат Н.В. та фахівцями ФМЦСССДМ Пишняк Н.М. та Прокопенко Н.А. , встановлено, що житлове приміщення складається із трьох кімнат, в помешканні умови проживання задовільні: стійкий запах сечі (проживає кіт), речі розміщені на своїх місцях, для дитини відведена окрема кімната, є спальне місце з постільною білизною, наявні сезонний одяг і взуття. Також є багато іграшок, створені ігровий куточок. На час проведення обстеження мати відсутні, присутня бабуся і дитина. Так, з пояснень гр. [PERSON] на ім`я начальника служби у справах дітей та сім`ї від 03 червня 2020 року, пояснила, що 01 червня її донька відмикнула замок дверей і пішла гуляти. Доньку знайшла поліцейська, яка привела до дому. Проте, як вбачається з Акт органу внутрішніх справи України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку вбачається, що 26 серпня 2020 року о 11 год. 38 хв. по [ADDRESS] в магазині електротоварів по виклику 102 було виявлено дитину жіночої статі, віком 4 року. Даною дитиною виявилася [PERSON] , [INFO] , яку було доставлена до КМП ФРР «Фастівська ЦРЛ. У зв`язку із вказаною вище подією, гр. [PERSON] 27 серпня 2020 року на ім`я начальника служби у справах дітей та сім`ї надала пояснення, в яких зазначила, що вона 26 серпня 2020 року, закривала з ранку консервацію, потім лягла відпочивати перед роботою та задрімала. Коли вона прокинулася дитини вдома не було, вона почала її шукати, але не знайшла. Потім їй зателефонували з поліції та повідомили, що знайшли доньку. Обіцяла лікуватися, ніколи більше не вживати спиртні напої та дуже добре доглядати за дитиною. З листа в.о. директора ФМЦСССДМ на ім`я в.о. начальника служби у справах дітей та сім`ї О.М. Мазуренко № 29-267 від 28 серпня 2020 року, вбачається, що родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 15 червня 2020 року. Під час відвідування родини, в квартирі чутно було стійкий запах сечі, тому неодноразово наголошувалося [PERSON] , на необхідність дотримуватися санітарно-гігієнічних вимог в помешканні та приділяти більшу увагу вихованню дитини та в повній мірі виконувати батьківські обов`язки. Згідно характеристики на гр. [PERSON] , наданої головою будинку ОСББ «Монтажник-8», [PERSON] , 1978 року народження проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із донькою [PERSON] , 2016 року народження та матір`ю [PERSON] . Дитина у дворі не гуляє, знаходиться вдома. Сусіди нарікають на постійні нічні скандали, так як [PERSON] зловживає спиртними напоями. Коли [PERSON] не твереза, вона кричить. В квартирі декілька років немає світла. Як вбачається із повідомлення Фастівського відділу поліції Васильківського відділу ГУ НП в Київській області від 28 серпня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , проживаюча в [ADDRESS] в 2020 році, чотири рази притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП, через невиконання своїх батьківських обов`язків. Вказане вище підтверджується і наявними в матеріалах справи Постановами Фастівського міськрайонного суду Київської області. Частиною 1 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Так, в ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» вказано, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Згідно з п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач будучи матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, не здійснює за нею належного догляду, не забезпечує доньку манежними та гідними умовами проживання та виховання, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 06-23/4187 від 23 вересня 2020 року, то орган опіки та піклування враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини протокол № 13 від 03 вересня 2020 року, вважає, що відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення останньої батьківських прав є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач вже протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої доньки [PERSON] , суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] у її матері без позбавлення її батьківських прав ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підлягає до задоволення. Між тим, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що у разі, коли відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дитини. Окрім того, ч. 4 ст.170 СК України визначено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (ч. 2 ст. 182 СК України). Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки, та за необхідне стягнути з відповідача на користь Органу опіки та піклування, аліменти на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 01 жовтня 2020 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн.. На підставі ст. ст. 150, 152, 155, 164, 170, 180, 182 СК України, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved