Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У грудні 2016 р. позивачі звернулися до суду із позовом, яким просили визнати протиправним та скасувати п.1 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2578 від 26 грудня 2008 р. №363 про виключення із рішення відповідача від 21 березня 2003 р. №362, яким було надано квартиру №38, по вул. Космонавтів, 138-в, [PERSON] і членам його сімї: сину [PERSON], доньці [PERSON] речення про це, а також просили визнати право користування даною квартирою за собою, зобовязати відповідача видати їм ордер на квартиру. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] зі своєю дружиною [PERSON] і дітьми [PERSON] і [PERSON] на підставі договору найму проживали і були зареєстровані у однокімнатній квартирі [ADDRESS]. Рішенням Миколаївського міськвиконкому від 25 грудня 1987 року дана квартира визнана ветхою і такою, що не підлягає капітальному ремонту з відселенням осіб, що в ній проживають. З метою поліпшенням житлових умов [PERSON] та його сімї з чотирьох осіб спочатку була надана трикімнатна квартира, однак в звязку зі смертю дружини, тобто зменшенням складу сімї, рішенням відповідача від 21 березня 2003 року №362 надано двокімнатну квартиру [ADDRESS], в яку позивачі вселилися де і проживає на даний час. Між тим, необґрунтованим рішенням відповідача від 26 грудня 2008 року виключене речення щодо надання позивачам вказаним квартири, що позивачі вважають порушенням свого права на житло. В судове засідання позивачі не зявились, надали заяви про слухання справи у їй відсутність, підтримку позовних вимог. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечував. Визнав, що позивача на спірну квартиру видавався не ордер а лише його корінець за усталеною практикою виконкому, що підтверджується випискою з журналу (а.с.42) Суд заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до ордеру № 163 серії 008261 від 14 березня 1988 року, сімї [PERSON] (він сам, дружина, донька, син), надано для проживання квартиру [INFO] житловою площею 7,0 квадратних метрів. (а.с. 8). Рішенням Миколаївського міськвиконкому від 25 грудня 1987 року № 497 житлова будівля №78 по вул. Спаській у м. Миколаєві визнана ветхою і такою, що не підлягає капітальному ремонту з відселенням сімї [PERSON] з наданої їм квартири (а.с. 6-7). На підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21 березня 2003 р. №362, з метою поліпшення житлових умов, сімї [PERSON], до якої на той час, крім нього, входили його діти: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], надана двокімнатна квартира [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення, [PERSON] отримав корінець до ордера на житлове приміщення серії № 005444 (а.с. 9). Однак рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2578 від 26 грудня 2008 р. №363, позивачів виключили з рішення від 21 березня 2003 року, яким зазначене житло було їм надано. Конституцією України, в статті 47, закріплено право кожного на житло. Зазначено, що держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського фонду, виконавчий комітет міської ради видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення. З повідомлення ЖКП «Південь» на заяву [PERSON], від 17 листопада 2014 р. вбачається, що в липні 2004 року [PERSON] звернувся в ЖЕК-19 з корінцем від ордеру для прописки і відкриття особового рахунку у квартирі [ADDRESS]. На підставі корінця в бухгалтерії тимчасово відкрили особовий рахунок на імя [PERSON], однак він не прописався у відведені законом строки, виданий корінець втратив силу, а тому особовий рахунок був анульований (а.с. 11). Згідно рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп-2009 (справа № 1-9/2009, про скасування актів органів місцевого самоврядування), органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Дана правова позиція застосована також в рішенні апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 р., яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 р. Зокрема, зазначеним рішенням апеляційного суду, скасоване рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2014 р., в частині вимоги виконавчого комітету Миколаївської міської ради до [PERSON] про його виселення із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, і в цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено в позові про виселення із зазначеної квартири [PERSON] за безпідставністю вимоги. Зокрема, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 р. встановлено, що рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 грудня 2008 року № 2578, яким право позивачів на квартиру було припинено шляхом виключення з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21 березня 2003 року № 362 висновку про надання їм житла, є документом, який постановлений названим органом з перевищенням своїх повноважень. Зазначене не підлягає доказуванню у розумінні частини 3 статті 61 ЦПК України. Відтак, враховуючи наведені обставини, які не спростовані представником відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги слід задовольнити. Тому оскаржуваний в частині п. 1 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2578 від 26 грудня 2008 р. №363 слід визнати протиправним та скасувати, за позивачами слід визнати право на проживання в квартирі, і оскільки без ордеру, який залишається єдиним документом підставою для вселення до житла, що є комунальною власністю, оформлення особових рахунків, реєстрації місця проживання, чого позивачі не можуть отримати (а.с.11), то виконавчий комітет Миколаївської міської ради слід зобовязати видати відповідачам ордер на спірне житло. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути 487,20 грн. судового збору.

Outcome: approved