Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стверджує, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 33017,44 грн., з яких 24342,91 грн. - заборгованості за кредитом, 6076,08грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 550,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи в розмірі 500,00 грн. - фіксована частина та 1548,48 грн. - процентна складова. Представник позивача в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовних вимог не визнала та подала письмові заперечення у яких просить в задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю та необгрунтованістю. Наголошує на тому, що умови і правила надання банківських послуг не містить доказів щодо дати їх затвердження та чинності саме в такій редакції на час підписання [PERSON] заяви (кредитного договору), а банком не надано доказів на підтвердження факту ознайомлення позичальника під час укладення кредитного договору саме з тією редакцією, копія яких міститься в матеріалах справи, незважаючи на те, що між сторонами з цього приводу існує спір. Вважає, що позивачем допущено ряд порушень ЗУ «Про захист прав споживачів», зокрема банк був зобов'язаний отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про кредит. Вважає, що наведені обставини свідчать про те, що банк навмисно ввів позивачку в оману через свідомо не надану інформацію, яку повинен був отримати позичальник перед укладанням правочинів для всебічного та повного ознайомлення з умовами кредитування, ціною, способами розрахунку, перевагами та недоліками запропонованих схем кредитування, що на її думку є нечесною підприємницькою практикою. Стверджує, що банк не виконав вимоги п. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та розділу 3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ №168 від 10.05.2007 року, а саме не вказані відомості про строковість платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом, у графіку платежів докладно не розписано сукупної вартості кредиту за черговим платіжним періодом, вартість всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенняи кредиту, а також не вказано розмір сплати процентів, що підлягають до сплати у черговому платіжному періоді, реальну процентну ставку (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача, та отримання банківської пластикової картки. Окрім того, подала заяву про застосування строку позовної давності, однак не вказавши при цьому з якого моменту таку слід обраховувати початок перебігу такого. Також, позивачем через канцелярію суду позивачем було подано зустрічний позов, котрий підтримала її представник [PERSON], до ПАТ «КБ «Приватбанк» в якому, вона просить визнати недійсним правочин укладений 14.02.2011 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] щодо видачі «Універсальної» банківської пластикової картки, однак у прийнятті такого протокольною ухвалою суду було відмовлено, у зв'язку з тим, що у первісному та зустрічному позові різні предмети спору, а тому такі не підлягають розгляду в одному провадженні. Після завершення судового засідання та проголошення вступної та резолютивної частин рішення суду, представник позивача [PERSON] негайно покинула зал судових засідань, внаслідок чого суд не взмозі був видати їй копію вказаного рішення, згідно вимог ст. 222 ЦК України. Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.02.2011 року між сторонами у цій справі було укладено кредитний договір, що зокрема підтверджено анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.02.2011 року. Відповідачка своїм підписом у заяві-анкеті підтвердила, що така, разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає кредитний договір, з умовами якого вона ознайомлена. Таким чином, інформування позичальника про умови та порядок надання кредитних коштів було здійснено у відповідності до вимог ЗУ "Про захист прав споживачів". Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. З наведеного вище випливає висновок про те, що між сторонами було укладено договір приєднання, котрий, згідно вимог ст. 634 ч.1 ЦК України є договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі договору кредиту відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, ці обставини підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви. Положеннями п. 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін на проінформує іншу сторону про припинення дії договору. Він автоматично лонгується на той самий строк. Нормами п. 1.1.7.31 умов та правил надання банківських послуг передбачено, строк позовної давності 50 років за вимогами кредитора про поверненню кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки та витрат банку, таким чином заява відповідача про застосування строків позовної давності є безпідставною. Згідно п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджено п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» Згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитки Універсальна», комісія, розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Свої вимоги за договором відповідачка не виконала внаслідок чого у неї сформувалося 24342,91 грн. - заборгованості за кредитом, 6076,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 550,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. при порушенні позичальником строків платежів за грошовими зобов'язаннями, передбаченими договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості. У відповідності із ст. 549 ч. 2, 3 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 33017,44 грн., з яких 24342,91 грн. - заборгованості за кредитом, 6076,08грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 550,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи в розмірі 500,00 грн. - фіксована частина та 1548,48 грн. - процентна складова, що підтверджено відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви.

Outcome: approved