Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Представник позивачки звернулась до суду, мотивуючи це тим, що [INFO] року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки (пай) площею 5,2658 гектарів згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку (паю) серії [NUMBER] від 18.06.2012 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2010 року за №71 Новгородківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області. Представник позивача звернулась до державного нотаріуса Другої селидівської державної нотаріальної контори Доценко О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом - земельну ділянку (пай) після смерті [PERSON]. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2017 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку відсутній. У зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа позивач позбавлена можливості оформити спадкове майно в нотаріальному порядку у вигляді земельної ділянки, а тому представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на спадкове майно батька - земельну ділянку. Представник позивачки в підготовче судове засідання не з'явилась, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача у підготовче судове засідання також не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не зперечив. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2018 року вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву терміном 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. На виконання вимог ст.178 ЦПК України відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач проти позову не заперечує, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши документи справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки (пай) площею 5,2658 гектарів, кадастровий номер [NUMBER],належній померлому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER] від 18.06.2012 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2010 року за №71 Новгородківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області, про що мається копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21.04.2017 року виконавчим комітетом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області (а.с.11), Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № [NUMBER], дата формування 11.12.2017 року (а.с.14-16). Представник позивача від імені позивачки звернулась до державного нотаріуса Другої селидівської державної нотаріальної контори Доценко О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом - земельну ділянку (пай) після смерті [PERSON]. Однак постановою від 04.12.2017 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай), що розташована на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області площею 5,2658 га, кадастровий номер [NUMBER], в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку відсутній. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І. № 226/01-16 від 13.04.2018 року після смерті [PERSON] спадкова справа приватним нотаріусом не заводилась (а.с.37). Як вбачається з повідомлення Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області № 148/01-16 від 13.04.2018 року спадщина після смерті [PERSON] згідно алфавітних книг у нотаріальній конторі відсутня (а.с.36). Інших спадкоємців судом не встановлено. Згідно положень статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому ч.5 даної статті вказує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з вимогами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). З викладеного вбачається, що позивачка є спадкоємицею, тобто власником майна свого батька і має право успадкувати земельний пай, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 1225 цього Кодексу, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Так як нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із земельного паю, позивачка змушена звернутися за захистом свого права до суду. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Положеннями ч.4 ст.200 ЦПК України визначено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам Земельного кодексу України та не порушує права та інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.125, 126 ЗК України.

Outcome: approved