Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визначення їй додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, який обґрунтувала тим, що [INFO] в с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку вона, [PERSON], бажає оформити. Ще за життя спадкодавця, 17.03.1998 року, [PERSON] на ім'я позивача склала заповіт, який був посвідчений секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області, зареєстрований в Реєстрі за № 25, дублікат якого виданий 01.10.2013 року та зареєстрований у реєстрі за № 51. Даний заповіт не змінений та не скасований. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину та бажають її оформити - немає. Об'єкт спадкування позивачка протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не прийняла. Однак заяву нотаріусу про прийняття спадщини за місцем її відкриття протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини не подала з поважних причин, на думку позивача, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій, тому просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача сільський голова Новоприлуцької сільської ради в судове засідання також не з'явився, в адресованій суду заяві вказав на те, що проти задоволення позову не заперечує, просив розгляд справи проводити без його участі. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами, що передбачені ст.158 ч.2 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі без фіксації судового засідання, що узгоджується з правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] а селі Нова Прилука Липовецького району Вінницької області померла [PERSON], про що виконкомом Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області було зроблено актовий запис за №5 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. За життя 17.03.1998 року [PERSON] зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, відповідно до якого усе своє майно заповіла [PERSON], тобто позивачці, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Даний заповіт був посвідчений секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району та зареєстрований в реєстрі за №25, дублікат його було видано 01.10.2013 року. При житті спадкодавця вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався. Однак у визначений шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця позивач заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269,1270 ЦК України (2004 року) - не подала. Як вказала вона в позовній заяві, пропущено цей строк з поважної причини, оскільки вона, [PERSON] проживає в одному будинку разом із дідусем-пенсіонером [PERSON], [INFO], та бабусею-пенсіонеркою інвалідом 2 групи - [PERSON], [INFO], і з 2011 року здійснює догляд за ними, допомагає по господарству. Вказане підтверджується довідками № 163 та №164 від 27.02.2014 року, виданими Новоприлуцькою сільською радою Липовецького району Вінницької області. Крім цього, на час смерті спадкодавця їй було лише 19 років і незадовго до цього, [INFO] вона втратила свого батька, про що свідчить свідоцтво про смерть [PERSON], що залишило на ній важку психологічну травму. Віддаленість її місця проживання від місця знаходження нотаріусів також перешкодило їй вчасно звернутись в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини. Як вбачається із відповіді наданої завідувачем Липовецької державної нотаріальної контори від 11.03.2014 року за №01-09/191, спадкова справа до майна померлої [PERSON] у Липовецькій державній нотаріальній конторі не заведена. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами є спадковими, спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, а відтак вони регулюються нормами Цивільного кодексу України. Статтею 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови№7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами визнаються територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи наведене, суд дійшов до переконання, що позивачем пропущено строк звернення до нотаріуса з поважних причин, а відтак позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону, тому підлягають до задоволення. Крім того, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про визначення позивачеві додаткового достатнього строку для подання нею заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved