Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У грудні 2013 року заявник [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити що [PERSON], [INFO] року, є батьком [PERSON] В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначила про те, що [INFO] року помер батько заявника - [PERSON], [INFO]. При підготовці документів, необхідних для прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька, виявилось, що в актовому записі про народження, і, відповідно, в свідоцтві про народження заявника, ім'я батька вказано «[PERSON]», а по-батькові позивача, відповідно вказано як «[PERSON]». В той же час, у всіх інших документах, що посвідчують особу [PERSON] (паспорті, свідоцтві про смерть, в документах, що посвідчують право власності останнього на майно), його ім'я вказане як «[PERSON]». У зв'язку з розбіжністю в імені батька у документах, заявник позбавлена реалізувати своє право на спадкування після смерті батька, у зв'язку із чим і виникла необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення. У судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги, викладені у заяві, та просили їх задовольнити. Заінтересована особа - Іванківська селищна рада - не забезпечила до суду явку представника, при цьому надала до суду заяву про слухання справи у відсутність представника заінтересованої особи. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.95 зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 13 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції у Київській області (а.с. 10). Після смерті [PERSON] [PERSON] у встановлений законом строк 15 червня 2012 року звернулась до Іванківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька [PERSON] 15 червня 2012 року державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заявником не надано документ, який би підтверджував факт родинних відносин із спадкодавцем (а.с. 7). Так, у свідоцтві про народження [PERSON] по-батькові вказано як «[PERSON]». Разом з тим, у паспорті, свідоцтві про смерть [PERSON], ім'я останнього вказано як «[PERSON]». [INFO] року народилась [PERSON], її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28 травня 1952 року Іванківським райбюро ЗАГС (а.с. 11). 17 червня 1972 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 17 червня 1972 року Іванківським райбюро ЗАГС, про що 17 червня 1972 року зроблено відповідний актовий запис № 33, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Іванківським райбюро ЗАГС 17 червня 1972 року (а.с. 9). Після реєстрації одруження заявнику присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до даних довідки № 2055, виданої 08 червня 2012 року виконавчим комітетом Іванківської селищної ради заявнику [PERSON], її батько - [PERSON], [INFO], проживав у [ADDRESS] до моменту смерті, тобто до [INFO] року. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON], у судовому засіданні підтвердили факт того, що батьком заявника [PERSON] - є [PERSON], який народився та проживав у [ADDRESS], та якого з дитинства називали «[PERSON]», звідси і виникла розбіжність в написані імені [PERSON] Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Та обставина, що встановлення даного факту необхідно заявнику для можливості створення умов здійснення заявником особистих немайнових чи майнових прав, зокрема, права на спадкування, як єдиного спадкоємця за законом після смерті [PERSON], підтверджується зібраними у справі доказами. Таким чином, під час розгляду справи, судом встановлено, що відсутні інші заінтересовані особи, права яких могли б бути порушені задоволенням заяви [PERSON] Встановлення зазначеного факту, через відсутність спору про право, породжує для заявника правові наслідки, зокрема, можливість реалізувати право на спадкування. Оскільки у свідоцтві про народження заявника [PERSON] та свідоцтві про смерть [PERSON], містяться розбіжності в імені батька заявника, усунення вказаних розбіжностей іншим способом не вбачається можливим. Оцінюючи вказані вище обставини, суд надходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, як обґрунтована. На підставі викладеного,

Outcome: approved