Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь переплату пенсії у розмірі 20 933,31 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на обліку у позивача перебуває відповідач, якій з 09.11.2004 було призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти, а з 04.09.2014 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема 04 вересня 2014 року відповідач звернулась із заявою про переведення пенсії з одного виду на інший, а саме - на пенсію за віком. Згідно записів в трудовій книжці з 16.07.2012 відповідача переведено на посаду вихователя в ДНЗ № 663. У зв`язку з працевлаштуванням відповідача з 16.07.2012 (з дати працевлаштування на посаду, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років) відповідачем було розраховано суму пенсії, виплачену відповідачу понад розмір, визначений законодавством, а саме 26 149,36 грн за період з липня 2012 року по грудень 2014 року, у зв`язку з чим вказана сума підлягає поверненню. Відповідач частково відшкодувала переплачену пенсію, однак залишок невідшкодованих сум переплати станом на день звернення до суду становить 20 933,31 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2020 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнавала, проте просила розстрочити виконання рішення суду зі стягнення суми боргу з щомісячним відрахуванням від її пенсії 20% її розміру. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (позивач) перебуває громадянка [PERSON] (відповідач), якій з 09.11.2004 було призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти, а з 04.09.2014 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпорядженням відповідача про перехід з одного виду пенсії на інший від 21.11.2014. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застраховані особи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до пункту 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання). 04 вересня 2014 року відповідач звернулась до позивача із заявою про переведення пенсії з одного виду на інший, а саме на пенсію за віком. Згідно записів в трудовій книжці з 16.07.2012 відповідача переведено на посаду вихователя в ДНЗ № 663, згідно наказу № 61-к від 05.07.2012. Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію. Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з працевлаштуванням відповідача з 16.07.2012 відповідачем було розраховано суму пенсії, виплачену відповідачу понад розмір, визначений законодавством. Відповідно до довідки відділу з питань виплати пенсій № 5 Управління № 51 ця сума склала 26 149,36 грн за період з липня 2012 року по грудень 2014 року. Відповідно до пункту 2.4 Порядку № 22-1 пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. Отже сума пенсії за період з липня 2012 року по грудень 2014 року у розмірі 26 149,36 грн підлягає поверненню відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, у досудовому порядку відповідачем було частково повернуто позивачу переплату пенсії, однак залишок невідшкодованих сум переплати станом на день розгляду справи становить 20 933,31 грн. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 133, 142 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору у розмірі 1 051,00 грн, а також повернути з державного бюджету позивачу 50% судового збору у розмірі 1 051,00 грн. Окрім вказаного судом також встановлено, що на момент розгляду справи відповідач перебуває в скрутному матеріальному становищі, її дохід мінливий, тому сплатити всю суму заборгованості відповідач одним платежем не зможе. Згідно ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи матеріальне становище відповідача, суд вважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду зі стягнення суми боргу з щомісячним відрахуванням від пенсії відповідача 20% від її розміру. На підставі викладеного, ст. 1166, 1212 ЦК України,

Outcome: approved