Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Представник позивача звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , (згідно розпорядження голови районної адміністрації № 974 від 25.12.2012 року змінено номер будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS]), нова адреса: [ADDRESS] , що належала померлій Позивач 05.03.2014 року звернулася з заявою про прийняття спадщини до третьої запорізької державної нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса у видачі свідоцтва на право на спадщину на зазначену вище квартиру було відмовлено у зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу державної реєстрації права власності на спадкове майно. Посилаючись на те, що у позивача відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця, а саме [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , (згідно розпорядження голови районної адміністрації № 974 від 25.12.2012 року змінено номер будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS]), нова адреса: [ADDRESS] , що позбавляє її можливості оформити спадщину у нотаріуса, просить суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Представник позивача підтримала позовні вимоги надавши письмову заяву. У відзиві на позовну заяву представник Запорізької міської ради просив прийняти рішення у справі відповідно до вимог чинного законодавства, а розгляд справи здійснювати у його відсутності. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за відсутності Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.11.2013 року, серія [NUMBER] . [PERSON] на праві приватної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується: свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , видане дослідним господарством «Хортиця» 28.10.1993р.; висновком про реєстрацію дома (домоволодіння) від 31.01.1994р.; свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 05.10.2006р., р№2-4770, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер: 12867463 від 12.12.2006р. За життя 24.01.2012 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом третьої Запорізької державної нотаріальної контори Кікоть А.Г., відповідно до якого належне їй майно, зокрема квартиру за адресою: [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . Згідно розпорядження №974р голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району від 25.12.2012 р. «Про упорядкування поштових адрес об`єктів нерухомості, розташованих по [ADDRESS]» , житловому будинку [ADDRESS] присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] . 05.03.2014 року [PERSON] звернулася до Третьої Запорізької державної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріусу Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К. від 29.10.2019 року №2236/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що не надані документи , потрібні для вчинення нотаріальної дії, а саме документи, що підтверджують право власності на зазначену квартиру. У [PERSON] відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , (згідно розпорядження голови районної адміністрації № 974 від 25.12.2012 року змінено номер будинку з 19 на 66), нова адреса: [ADDRESS] . Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] .. Заповіт не змінений та не скасований. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч.1ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Спори про спадкування підлягають розгляду у судовому порядку у разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджена відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Матеріалами справи підтверджена відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] . Таким чином, обрані позивачем спосіб захисту його прав передбачені законом і відповідають йому. Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved