Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що її мама [PERSON] відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку була власником земельних ділянок: площею 0,2786 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі «Перекіп» Марковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, та площею 0,7500 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі «Копані від Хом'яківки» Марковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, оригінали зазначених правовстановлюючих документів відсутні. 01.02.2000 р. мама склала заповіт, посвідчений секретарем Марковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачці. Після смерті [INFO]. матері вона прийняла спадщину відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, у передбачений законом строк звернувшись з відповідною заявою до Тисменицької районної державної нотаріальної контори. Спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті матері є внук померлої, який постійно проживав з нею та який не претендує на спадкове майно.У зв'язку з відсутністю правоустановлюючих документів на спадкові земельні ділянки нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просила визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Позивачка у підготовче засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов визнав, щодо його задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що матір позивачки [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,2786 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі «Перекіп» Марковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, та земельної ділянки площею 0,7500 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі «Копані від Хом'яківки» Марковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується копіями відповідних державних актів на право власності на земельну ділянку від 18.12.2008 р. Однак, оригінали вказаних правовстановлюючих документів відсутні. Після смерті [INFO]. [PERSON] позивачка як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 01.02.2000 р. секретарем Марковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, прийняла спадщину відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, у передбачений законом строк звернувшись з відповідною заявою до Тисменицької районної державної нотаріальної контори. Спадкоємець за законом четвертої черги - внук померлої, який є відповідачем у справі, на спадкове майно не претендує. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки позбавляє позивачку можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1269 ЦК України, ст. 81 ч.1 п. "г" ЗК України,

Outcome: approved