Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] , в особі адвоката Шаповалова А.М., звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій просив суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 02.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Стосунки між подружжям не склалися, позивач з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем, який виховує її самостійно. Позивач вважає, що в інтересах дитини проживати саме з ним, оскільки він має можливість забезпечити їй належні умови, в його квартирі обладнана кімната для дитини, дитина забезпечене всім необхідним. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2018 справу було розподілено для розгляду судді [PERSON]. Ухвалою судді [PERSON]. від 06 березня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. 13.05.2019 вказана справа була системою автоматизованого розподілу розподілена на суддю Заставенко М.О. з причин звільнення з посади судді [PERSON] . Ухвалою судді Заставенко М.О. від 15.05.2019, після відкриття провадження у справі позовну заяву [PERSON] залишити без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Заставенко М.О. від 12.06.2019 року прийнято позовну заяву до свого провадження та призначене підготовче судове засідання та викликано учасників судового процесу на 08 серпня 2019. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо його задоволення. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомляли. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 21.09.2017 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 3). Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, у свою чергу, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Приписами статті 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до приписів статті 3 Конвенції ООН про права дитини (конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ (798-12) від 27.02.1991 р. дата підписання Україною: 21 лютого 1990 року, набуття чинності для України: 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved