Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Т.В. народилася 19.02.1957 року. Її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Окрім неї у батьків народився ще син [PERSON], [INFO]. 26 червня 1976 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з «Малахова» на «Соляніна». Спільне життя батьків не склалося та 13 липня 1983 року К.-Дніпровським РАГС було зареєстровано розірвання їх шлюбу. 20 серпня 1983 року [PERSON] уклав новий шлюб з [PERSON]. Ні спільних дітей, ні власних, за життя у [PERSON] з [PERSON] не було. 28 серпня 1982 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. За час спільного життя у нього народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя [PERSON] теж було не дуже вдалим. Він розлучився та після розірвання шлюбу мешкав сам. 14 червня 2006 року батько [PERSON] - [PERSON] - помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 13 по вулиці Толбухіна в селі Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області та земельної ділянки площею 2,78га, яка розташована на території Дніпровської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області та передана для сільськогосподарського виробництва. Після смерті батька [PERSON] не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Так само не зверталися із жодними заявами до нотаріуса ні [PERSON], ні [PERSON]. [PERSON] померла 25 грудня 2007 року. [PERSON] помер 29 червня 2014 року. Після поховання самих близьких людей, [PERSON] вирішила оформити спадщину. Але стати власником спадкового майна позивачка не має змоги оскільки нею пропущено строк на прийняття спадщини, житловий будинок за час життя померлого батька не був зареєстрований за ним в органах БТІ та відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю. Після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняла [PERSON] Вона користувалася житловим будинком, постійно приїздила до села, поралася по господарству, слідкувала за порядком і доглядала за [PERSON], яка на той час вже була похилого віку. Окрім того, вона здавала в оренду земельну ділянку (пай) та отримувала винагороду за його використання. Враховуючи вищевикладене просить суд встановити факт належності [PERSON] на праві приватної власності житлового будинку № 13 по вулиці Толбухіна в селі Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області та земельної ділянки площею 2,78га, яка розташована на території Дніпровської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області для сільськогосподарського виробництва; визнати, що житловий будинок № 13 по вулиці Толбухіна в селі Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області та земельна ділянка площею 2,78 га, яка розташована на території Дніпровської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області для сільськогосподарського виробництва, є спадковим майном після [PERSON], який помер 14 червня 2006 року; визнати право приватної власності на житловий будинок № 13 по вулиці Толбухіна в селі Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області за [PERSON] ІПН № [NUMBER]) у порядку спадкування після батька [PERSON], який помер 14 червня 2006 року; визнати право приватної власності на земельну ділянку площею 2,78га, яка розташована на території Дніпровської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області для сільськогосподарського виробництва за [PERSON] ІПН № [NUMBER] у порядку спадкування після батька [PERSON], який помер 14 червня 2006 року. В судове засідання позивач не зявився, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили, про судові засідання належним чином повідомлені. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, надали відповідні заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Суд вважає справу необхідно розглядати у заочному порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Тягар доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог законодавство покладає на неї, про що зазначено ст. 60 ЦПК України. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не обмежував сторони в наданні ними доказів по справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини: [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6, 9). 10 грудня 1960 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. 13 червня 1983 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 8). У [PERSON] народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що доводиться свідоцтвами про народження (а.с. 11). 23 липня 1982 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 13 по вулиці Толбухіна в селі Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. На підставі розпорядження голови К.-Дніпровськогї райдержадміністрації від 04.07.2002 року № 266 [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2,78га, розташовану на території Дніпровської сільської ради К.-Дніпровського району та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю (а.с. 12,13). [PERSON] помер 14 червня 2006 року, [PERSON] померла 25 грудня 2007 року, [PERSON] помер 29 червня 2014 року, що підтверджуються копіями свідоцтв про смерть (а.с. 14-16). Після смерті [PERSON] в установлений законом термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Для одержання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно необхідно надати документ, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене майно, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріусом проводиться на підставі документу, який підтверджує право власності. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом після смерті [PERSON], в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити право власності на житловий будинок та земельну ділянку . У відповідності до ст. 1216 ЦК України до позивача перейшли права на вказаний житловий будинок і земельну ділянку, на яку він не може оформити про власності відповідно до вимог законодавства у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу. Факт прийняття спадщини позивачем після померлого 14.06.2006 року [PERSON] підтверджено матеріалами справи, позивач прийняв спадщину на загальних підставах, передбачених законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно до наказу Міністерства юстиції України N7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445) з наступними змінами та доповненнями затверджено перелік право встановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, і якими є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Згідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляють за місцезнаходження майна або основної його частини. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування, що передбачено ч.2 ст. 59 ЦПК України. Аналізуючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог, тому задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved