Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, просить суд: визнати [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [INFO] такою, що втратила право користування квартирою №3 в будинку №2 по вул.Комсомольська с.Стара Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області , вказуючи на те, що згідно договору купівлі-продажу від 20.08.2014 року позивач [PERSON] купила, а відповідач [PERSON] продала квартиру №3 за адресою: вул. Комсомольська, буд.2, в с.Стара Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2015 року визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 20.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на квартиру №3, що розташована в с.Старокозаче Білгород-Дністрвоського району Одеської області по вул.Комсомольска,2. Однак, до теперішнього часу відповідачка не знята з реєстраційного обліку , в той час як не проживає за місцем реєстрації більше року, а позивач вимушена сплачувати за відповідачку комунальні витрати по оплаті за будинок, за сміття, за водопостачання, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Саме з цих підстав позивач і звернулась до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась через оголошення у пресі, причина неявки суду не відома. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2015 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 20.08.2014 року у с.Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області у простій письмовій формі, згідно якого позивачка [PERSON] купила у відповідачки [PERSON] квартиру № 3, що розташована в с.Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, по вул.Комсомольській, 2, загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. та в цілому складається з: 1 - коридору, 2-кухні, 3- житлової, 4-житлової, 5 житлової. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру №3, що розташована в с.Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, по вул.Комсомольській, 2, загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. та в цілому складається з: 1 - коридору, 2-кухні, 3- житлової, 4-житлової, 5 житлової/л.с.6/ Право власності [PERSON] на вищевказану квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку та підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №42038634 від 10.08.2015 року /л.с.7/. У відповідності до ч.1 статті 316 ЦК України\~встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). При цьому згідно\~статті 346 ЦК України\~право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна. Тобто, після укладення договору купівлі-продажу між сторонами та визнання рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2015 року його дійсним, право власності на спірну квартиру перейшло від відчужувача [PERSON] набувачу [PERSON], \~тобто право власності [PERSON]\~на квартиру припинилось. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Отже як вбачається з матеріалів справи відповідач \~не є членом сім`ї позивача, її право власності на квартиру припинилося укладенням договору купівлі-продажу, не проживає у спірній квартирі згідно актів обстеження факту проживання на території Старокозацької сільської ради від 20.12.2016 року та №9 від 01.06.2017 року більше 3-х років, а залишила її переїхавши на інше постійне місце проживання, а своєю реєстрацією у спірній квартирі порушує право позивачки як власника на користування та розпорядження її майном, захист, якого передбачений\~ст. 391 ЦК України. Конституцією України\~(ст. 41] та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Таким чином, не зняття з реєстрації попереднього власника квартири порушує право власності дійсного власника, тобто позивача. Положеннями ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на квартиру, ту обставину, що попередній власник квартири не проживає в ній більше 3-х років, а також що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [INFO] такою, що втратила право користування квартирою №3 в будинку №2 по вул.Комсомольська с.Стара Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved