Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Представник позивача підтримуючи вимоги свого довірителя, звернувся в суд з даним позовом, в якому вказав, що позивачу 89 років. Він є непрацездатною особою похилого віку, важко хворіє та має повнолітнього сина [PERSON] . Єдиним доходом позивача [PERSON] є пенсія. Відповідач жодним чином не допомагає, не цікавиться матеріальним становищем свого батька, не провідує його. Прохання про надання допомоги відповідачем ігноруються. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав , вказав,що певний період він допомагав батьку,однак на даний час у нього самого доволі скрутне становище, він є інвалідом 3 групи, отримує пенсію в розмірі 2100 грн., на утриманні у нього хвора дружина. К;рім цього, на лікування він змушений був взяти кредит в «Приватбанку» на суму 3000 грн., який на даний час виплачує. Вказує,що є інший син, якому батько відписав своє майно, відповідно він батькові допомагає,бо має таку можливість. Просить в позовних вимогах відмовити. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, розглянувши представлені суду матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач є батьком відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.10.2020 року (а.с. 4). Позивач народився [INFO] народився, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданого Коломийським РВ УМВД України в Івано-Франківській області від 01 квітня 1999 року (а.с. 2). Згідно копії посвідчення учасника бойових дій позивач є непрацездатною особою похилого віку та отримує пенсію (а.с. 3). В своєму позові позивач зазначив, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання непрацездатного батька, враховуючи стан його здоров`я та матеріальне становище . Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] поставлено наступні діагнози: хронічний цистопієлонефрит в стадії загострення, набута киста лівої нирки, гіпертонічна хвороба, дифузний кардіосклероз, хронічний панкреатит, хронічний коліт (а.с. 5-9). Відповідно до ст.51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов`язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям. Відповідно до ч.1, 3 ст.172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу, якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Крім того, в силу ст.203 Сімейного кодексу України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 Сімейного кодексу України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: - непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 Сімейного кодексу України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. ВС/КЦС у справі № 757/52096/18 від 18 листопада 2020 р. зазначив, що відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Відповідачем не було надано доказів того, що у нього немає можливості надавати допомогу та судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатного батька. Таким чином, ВС зробив висновок, що за наведених обставин позивач дійсно потребує матеріальної допомоги. У відповідності до ст.411 ЦПК України правова позиція Верховного Суду є обов`язковою для суду першої інстанції при вирішенні аналогічних справ. Суд не має сумніву щодо достовірності зазначених у матеріалах справи обставин і, з огляду на наведені вище приписи закону, приходить до висновку про те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що його батько не потребує матеріальної допомоги. Наявність у відповідача 3 групи інвалідності не є перешкодою для виплати аліментів батьку, оскільки 3 група інвалідності надає можливість працювати відповідачу. Так само наявність ще одного сина,який допомагає позивачу не є і не може бути перешкодою для виплати аліментів на утримання батька саме відповідачем. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи матеріальне становище [PERSON] та його непрацездатність, оцінюючи всі наявні і досліджені судом докази у справі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання батька у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 02.11.2020 року. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved