Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 12 серпня 2000 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Вважає, що подальше життя та продовження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради. В судове позивач [PERSON] не з`явився, надавши до суду заяву в якій позов підтримував та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явилася, будучи належним чином повідомленою про час, місце та дату судового засідання. Відзиву на позов не надіслав або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши їх, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, про що відповідно до Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 12.08.2000 року, зроблений актовий запис № 764. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2003 року народження (а.с.4). Тривалий час сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Спір про розподіл майна відсутній. Постановою Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № II «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що відповідно до ст. 104 СК ( 2947-14 ) шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя чи оголошення його померлим, а також шляхом його розірвання за заявою подружжя або одного з них судом чи органом реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС). У п. 10 вищезазначеної Постанови зазначено, що проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до чт. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved