Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований по вул. Шевченка, 19 в с. Голешів Жидачівського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON], яка померла 13 квітня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами по вул. Шевченка, 19 в с. Голешів Жидачівського району Львівської області, належав колгоспному двору, головою якого був її дід [PERSON], який помер 06 березня 1996 року. Після смерті діда баба [PERSON] вступила у володіння спадковим майном, однак до нотаріуса з приводу оформлення спадщини не зверталася. На випадок смерті баба скалала заповіт, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON]. Після смерті баби вона звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про праву на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки правовстановлюючий документ є недійсний. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю. Просить позов задовольнити. Відповідачі подали \~заяви про\~слухання справи за їх відсутності, позов визнають в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно\~\~до\~\~ст.197\~\~ЦПК\~\~України,\~\~у\~\~разі\~\~неявки\~\~в\~\~судове\~\~засідання\~\~всіх\~\~осіб,\~\~які\~\~бе-руть\~\~участь\~\~у\~\~справі,\~фіксування\~\~судового\~\~процесу\~\~за\~\~допомогою\~\~звукозаписувального\~\~технічного\~\~засобу\~\~не\~\~здійснюється. Згідно з ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1988 року виконкомом Жидачівської районної ради народних депутатів, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 19 в с. Голешів Жидачівського району Львівської області, належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно витягу № 370 від 19 травня 2017 року, з погосподарських книг по селу Голешів Жидачівського району Львівської області, станом на 1990-1991 роки у господарстві по вул. Шевченка, 19 в с. Голешів, Жидачівського району Львівської області, були зареєстровані та проживали: [PERSON], голова двору, помер 06.03.1996 року; [PERSON], померла 13.04.2005 року, [PERSON], [INFO], проживає по даний час та [PERSON]. Господарство відноситься до суспільної групи - "колгоспний двір". У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами внесеними згідно з Постановою ПВС України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом встановлено, що [PERSON] померла 13 квітня 2015 року в с. Голешів Жидачівського району Львівської області. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 386059 від 15 квітня 2015 року. [PERSON], помер 06 березня 1996 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 049343 від 07 березня 1996 року, виданим виконкомом Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Судом досторівно встановлено той факт, що позивачка [PERSON] (дівоче [PERSON]) [PERSON], [INFO], була онукою [PERSON] та [PERSON]. Згідно заповіту, складеного 07 лютого 2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Млиниської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 10, [PERSON] все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON]. Згідно матеріалів спадкової справи № 06/2017, заведеної після смерті [PERSON], померлої 13 квітня 2015 року, [PERSON] являється онукою померлої, а відтак єдиним спадкоємцем по заповіту. Згідно довідки № 345 від 23 червня 2015 р., виданої виконкомом Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області, у господарстві по вул. Шевченка, 19 в с. Голешів Жидачівського району Львівської області була зареєстрована та проживала [PERSON], до дня смерті, що наступила 13 квітня 2015 року. Разом з ним на день її смерті були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дочка, [PERSON], внучка, [PERSON], правнучка, [PERSON], внук. Від імені [PERSON] в сільській раді посвідчено заповіт на користь [PERSON] за № 10 від 07.02.2000 року, який на день смерті [PERSON] не змінено і не скасовано. Заборони та арешту на майно немає. Після смерті [PERSON], її похованням займалася внучка [PERSON]. Відтак, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], виходячи із рівності часток усіх членів колгоспного двору, кожному із них фактично належала 1/4 частина колгоспного двору. Після смерті членів колгоспного двору: [PERSON] та [PERSON], відкрилася спадщина на 2/4 частини житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих по вул. Шевченка, 19 в с. Голешів Жидачівського району Львівської області. Згідно заяви від 09.11.2017 року, [PERSON] відмовилася від належної їй 1/4 частки у колгоспному дворі та не заперечує, щоб [PERSON] оформила право власності на ціле будинковолодіння, розташоване по вул. Шевченка, 19 в с. Голешів Жидачівського району Львівської області. Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що житловий будинок по вул. Шевченка, 19 в с. Голешів Жидачівського району Львівської області є власністю колгоспного двору, позивачці як члену двору, належить 1/4 частина майна колгоспного двору, її мати [PERSON] відмовилася від належної їй частки у колгоспному дворі в користь позивачки, що дає підстави належним чином прийняти спадщину після смерті баби, зареєструвати її та отримати свідоцтво про право власності на ціле будинковолодіння. Відповідно до ст.ст. 1216,\~1217,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~\~вимог ст.ст. 1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оцінюючи докази в справі у їх\~\~сукупності, суд\~\~вважає, що\~\~позивачка є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті баби, тому за нею\~\~слід\~визнати право власності на 2/4 частини житлового будинку по вул. Шевченка, 19 в с. Голешів Жидачівського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 13 квітня 2015 року та на 2/4 частини що належить їй як члену колгоспного двору, враховуючи відмову [PERSON] від належної їй частки, та визнати за нею право власності в загальному на цілий житловий будинок. На\~\~підставі\~\~викладеного,

Outcome: approved