Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначив, що 30.03.2021 [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): гострий поліморфний психотичний розлад. У судовому засіданні представник заявника вважала необхідним госпіталізувати [PERSON] до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, заяву просила задовольнити та зазначила, що хвора психомоторно збуджена, тому вони не можуть її доставити в судове засідання. Вона вважає, що в ній живе дві особи, одна добра, а інша агресивна. Інструкції не виконує, вона майстер спорту з тхеквондо, призер багатьох змагань. У відділенні вона б`ється, її не можуть утримати 15 осіб. У батьків є родич у Франції, який є психотерапевтом, вони її туди хочуть направити. ЇЇ друзі розповіли, що вона закохана в українця з гуртожитку. Хвора казала, що вона самостійно в минулому році лікувалась в Римі в психіатричній лікарні. Вона постійно молиться, вважає, що за нею слідкує російська мафія. Прокурор підтримав думку представника заявника, просив заяву задовольнити. Особа, щодо якої вирішується питання [PERSON] не може бути присутня в судовому засіданні, у зв`язку з психомоторним збудженням, агресією. Хвора б`ється, кидає речі на хворих, б`ється ногами при спробі лікаря поговорити з нею. Говорить, що вона марокканська принцеса та буде робити, те що хоче, що підтверджується актом комісії лікарів-психіатрів про неможливість присутності в судовому засіданні № 737 від 01.04.2021. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, особи, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, користуються такими ж правами і несуть такі ж обов`язки в сфері охорони здоров`я, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами чи законами України. Права та обов`язки в сфері охорони здоров`я іноземців та осіб без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, визначаються законами України і відповідними міжнародними договорами. Згідно ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу», законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров`я, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України про психіатричну допомогу, то застосовуються правила міжнародного договору. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч. ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного.захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. У судовому засіданні було встановлено, що 30.03.2021 [PERSON] була госпіталізована до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за направленням лікаря [PERSON] КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона створює небезпеку для оточуючих. При обстеженні її психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР комісія лікарів виявила, що контакт хворої носить формальний характер. Добре розмовляє російською мовою. Збуджена, агресивна. Заявляє, що її «ніхто не розуміє, тому вона нічого не буде відповідати, поки не виконають її вимоги». Заявляє, що «російська мафія задумала зробити щось погане, стежить за нею». Тут же говорить, що вона принесла та їй повинні дарувати цінності та діаманти. Не пояснює, чому проявляла агресію до своїх друзів та вважала, що її приятель «насправді її батько». Мислення паралогічне з зісковзуванням. Емоційні реакції неадекватні. Критичної оцінки свого хворобливого стану немає. Згідно заяви [PERSON] , останній просив госпіталізувати його подругу [PERSON] до лікарні у зв`язку із погіршенням стану здоров`я: вона не спить, не їсть, кричить, б`ється, агресивна, вважає, що мафія щось з нею зробить, каже, що боїться, її ображають. [PERSON] поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Лікар-психіатр Шевченко І.Ю. підтвердила обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначила, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29,55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі №689/1338/16-ц. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. В зв`язку із чим, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене та

Outcome: approved