Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 22.11.2007 року у розмірі 23376,63 грн., також просить стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 листопада 2007 року сторони уклали договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 %, а відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач своїх зобовязань належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 07.10.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 23376,63 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, у наданій суду заяві просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи суду не надала. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 22 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, за умовами якого Банк (позивач) зобовязується надати позичальнику (відповідачу) наступні банківські послуги: кредитний ліміт у сумі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі - 24,00 %. Договір складається із заяви, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів. Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом Решетилівського районного суду Полтавської області № 2-н-159/08 від 01.12.2008 року з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") стягнено заборгованість за кредитом у розмірі 4408 грн. 37 коп. Судовий наказ не скасований, не змінений, набрав законної сили. Виходячи з наданих позивачем розрахунків, станом на 07.10.2014 року заборгованість відповідача складає 27785 грн., з яких 3000,00 грн. заборгованість за кредитом, 14375,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8820,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1089,36 грн. - штраф (процентна складова). При цьому, як видно з позовної заяви, позивач просить суд стягнути різницю між розміром заборгованості та сумою, що була стягнена судовим наказом, яка складає 23376,63 грн. (27785 -4408,37=23376,63). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -\~\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно п. 9.12. розділу І Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автогматично пролонгується на такий самий строк. Виходячи з наведеного, укладений сторонами договір є чинним. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про те, що дія цього договору була припинена матеріали справи не містять. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором, яка утворилась станом на 07.10.2014 року, за вирахуванням суми, яка вже була стягнена судовим наказом.

Outcome: approved