Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту України про розірвання трудового договору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 25.07.2011 року вона перебуває у трудових відносинах ДП «Донецька залізниця», працює на посаді електромеханіка дільниці 1 групи, а з 10.03.2016 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років до 23.01.2019 ріку. Оскільки вона має намір звільнитись з роботи, однак ДП «Донецька залізниця» знаходиться у м. Донецьку на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України території, що позбавляє її можливості належним чином оформити звільнення за місцем знаходження роботодавця, [PERSON] просить суд зобов'язати Державну адміністрацію залізничного транспорту України звільнити її з роботи за власним бажанням згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, а також зобов'язати видати наказ про звільнення, внести запис до трудової книжки, провести повний розрахунок згідно вимог чинного законодавства. Ухвалою суду від 05.11.2018 року за заявою позивачки у справі замінено первісного відповідача Державну адміністрацію залізничного транспорту України на ДП «Донецька залізниця», а Державну адміністрацію залізничного транспорту України залучено до участі у справі у якості третьої особи. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце повідомлена належним чином, її представник - [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність у які зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Від ДП «Донецька залізниця» в особі голови комісії з реорганізації - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] відповідно до наказу (розпорядження) №103/ОС від 25.07.2011 року прийнята роботу до ДП «Донецька залізниця» на посаду електромеханіка дільниці 2 групи, а 01.06.2013 року відповідно до наказу №32/ОС переведена на посаду електромеханіка дільниці 1 групи (а.с. 12,13). Наказом ДЗТУ ДП «Донецька залізниця» №24/В-т від 10.03.2016 року [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною віком до 3-х років (а.с.14). Згідно з довідки №0000516446/18823 від 17.04.2018 року [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.20). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ДП «Донецька залізниця» з 25.11.2014 року перебуває у стані припинення. Голова комісії з припинення або ліквідації - [PERSON] Місцезнаходженням юридичної особи указано адресу: 83000, Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, 68 (а.с.55-56). [PERSON] зверталася до ДП «Донецька залізниця» із заявою про її звільнення за власним бажанням. Згідно листа голови комісії з припинення або ліквідації ДП «Донецька залізниця» - [PERSON] від 27.11.2018 року звільнити [PERSON] за власним бажанням з ДП «Донецька залізниця» не має змоги так, як вся первинна документація та база даних співробітників ДП «Донецька залізниця» знаходиться на тимчасово непідконтрольній території у м. Донецьку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності (ст. 43 Конституції України). За п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпПУ працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів віднесено і м. Донецьк. Враховуючи, що знаходження первинної документації та баз даних співробітників ДП «Донецька залізниця» на тимчасово непідконтрольній території у м. Донецьку перешкоджають [PERSON] реалізувати її конституційне право на вільне обрання праці та бути звільненою з роботи за власним бажанням у порядку передбаченому законом, у позасудовому порядку вона позбавлена можливості вирішити це питання, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з цим позовом, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору за ставками, установленими п. 2 ч. 2 ст. 4 та ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved