Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги, висловлені в своїй позовній заяві та просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпоряджання її власністю, а саме квартирою [ADDRESS], позбавити його права користування житловим приміщенням та виселити його з її квартири без надання іншого житлового приміщення; не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами позивача не згоден. В останнє судове засідання відповідач повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матірю позивачки. Вони купили дочці квартиру в період її розлучення за їхні та дочки кошти за 1500 доларів США, з яких 1000 доларів США - їхня, а 500 доларів США - дочки. Зі слів дочки зять іноді ночує, живе в цій квартирі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сестра позивачки. [PERSON] їздила на море, віддала їй ключі для того, щоб вона дивилася за квартирою. Коли вона прийшла у квартиру сестри, там була невідома жінка, а [PERSON] підійшов пізніше у стані алкогольного сп'яніння. Квартиру купляли батьки і сестра, за чоловіка вона не знає, чи давав він гроші. Останнім часом відповідача в квартирі вона не бачила. Іноді її сестра не могла попасти до себе додому, тому що не пускав чоловік, він часто п'є. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 28 жовтня 1995 року позивачка одружилась з відповідачем [PERSON]. Після одруження сторони проживали разом у її батьків за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON], батьком якої є відповідач. На початку 1999 року позивачка та відповідач зрозуміли, що їх шлюб потрібно розривати, так як між нами вже було втрачено почуття кохання. Певний час ще хотіли відновити відносини, однак все було марним. У 1999 року, згідно рішення Орджонікідзевського міського суду, їхній шлюб було розірвано. 13.04.1999 року розірвання шлюбу було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції (актовий запис № 64). Як під час розлучення, так і після розлучення позивачка з відповідачем узгодили всі питання стосовно поділу спільного майна та сплати в добровільному порядку аліментів на утримання дитини. Після розірвання шлюбу позивачка з відповідачем припинили всякі відносини і він покинув квартиру її батьків та поїхав на постійне місце проживання до м. Запоріжжя. Після розірвання шлюбу з відповідачем позивачка та її батьки стали збирати самостійно кошти для придбання їй квартири. Такі кошти вони назбирали і 20 травня 2002 року [PERSON] за власні кошти та за кошти батьків придбала шляхом укладення договору купівлі-продажу двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 10.06.2002 року право власності на квартиру позивачки було зареєстровано в КП «НБТІ». В цій квартирі позивачка разом з дочкою зареєструвались 09 липня 2002 року і проживають по теперішній час. В кінці липня або на початку серпня 2002 року відповідач звернувся до [PERSON] з проханням надати йому дозвіл на тимчасову реєстрацію, так як він загубив свій паспорт і для його відновлення потрібне місце реєстрації. Як зрозуміла позивачка після зняття з реєстрації з квартири її батьків, відповідач ніде до серпня 2002 року не був зареєстрований. Вона таку згоду дала, так як відповідач запевнив, що знімиться з реєстрації по першій її вимозі або якщо підшукає інше місце для реєстрації. Після отримання дозволу на тимчасову реєстрацію відповідач знову поїхав на постійне місце проживання зразу до м. Запоріжжя, а в подальшому до м. Київ. Після невдалої спроби створити нову сім'ю відповідач восени 2003 року прибув до м. Орджонікідзе, де став більш ретельно надавати увагу їхній дитині, а тому позивачка дозволила йому проживати в квартирі, так як в нього не було свого житла. З осені 2003 року позивачка з відповідачем почали спільно проживати без реєстрації шлюбу. В результаті їхнього спільного проживання у сторін народилась [INFO] дочка [PERSON]. По відношенню їхньої дочки відповідач визнав своє батьківство та в свідоцтві про народження дочки записаний як батько. 30 липня 2004 року позивачка з відповідачем повторно уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області було вчинено актовий запис № 116. Але спільне життя у позивачки з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та надмірного зловживання відповідачем алкоголю. У вересні 2011 року [PERSON] звернулась з позовом до Орджонікідзевського міського суду про розірвання шлюбу. 18 листопада 2011 року її позов був задоволений і шлюб розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач почав підшукувати житло для свого проживання і влітку 2012 року виїхав з квартири позивачки та проживав за іншим місцем в м. Орджонікідзе, де створював нову сім'ю. Весь час він обіцяв знятись з реєстрації, як тільки знайде куди. Відповідач мав ключі від квартири, так як поступово забирав з квартири позивачки свої особисті речі. В грудні 2014 року відповідач без будь-якого попередження, маючи ключі від квартири позивачки, заселився без її відома та дозволу до її квартири і почав там проживати в одній кімнаті. А вона разом з дочками вимушена проживати в іншій кімнаті площею 17м2. Весь час позивачка зверталась до відповідача, щоб він знявся з реєстрації з її квартири та висилився, однак він заявляє, що в квартирі він зареєстрований і має право на проживання. На протязі всього часу відповідач не сплачує комунальні послуги за користування житлом та проживає в квартирі позивачки періодично. На протязі кожного місяця він по неділі десь проживає в іншому місці. Коли позивачка заявила, що змінить замки в дверях, то він сказав, що виб'є двері, так як в квартирі він зареєстрований. Мали неодноразові випадки, що відповідач не надавав їй дозволу зайти до квартири. Він часто приводить до квартири сторонніх осіб, вживає з ними алкоголь, бере її харчі, користується її майном без її дозволу та інше. Таким чином, дії відповідача не дають їй можливості на власний розсуд користуватись її майно, а саме квартирою [ADDRESS]. З 15 по 20 липня 2015 року позивачка разом з молодшою донькою знаходились на відпочинку на Азовському морі, в цей час привів відповідач до квартири невідому жінку. По прибуттю до квартири не могли потрапити, так як відповідач їх не пускав до квартири, щоб вони не побачили там його співмешканку. Це все бачили їхні сусіди та [PERSON] і [PERSON]. Коли позивачка з силою потрапила до квартири, то там застала в п'яному стані його співмешканку, яку і прогнала. Після цього позивачка була вимушена прибирати квартиру, так як колишній чоловік в ній зробив «бомжатник», виносити пусті пляшки з-під алкоголю. По цей день відповідач зловживає алкоголем, безпідставно скандалить і не дає спокійного життя позивачці та дітям. Знаючи цю ситуацію, сестра відповідача пропонує йому прибути до батьківського будинку для догляду за його пристарілою мамою та проживання в її будинку: [ADDRESS]. Вони всі згодні, щоб будинок мами залишився відповідачу. Однак відповідач на зло позивачці не бажає туди їхати і створює їм не можливі умови для проживання в своїй квартирі. Позивачка вважає, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні її власністю. Крім цього, позивачка вимушена безпідставно сплачувати за відповідача комунальні платежі. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна, у тому числі і житла, має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.168 Житлового Кодексу України договір найму житлового приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним. Систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Згідно ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідач взагалі не сплачує комунальні послуги на протязі всього часу проживання, приводить житло до непридатного для проживання стану, приводить без дозволу позивачки сторонніх осіб, зловживає спиртними напоями, не дає їм можливості спокійно жити в своїй квартирі. Позивачка вимушена самостійно сплачувати комунальні послуги в тому числі і за відповідача, що б не відключили її квартиру від електро-, газо-, водо\-постачання. Згідно ст.169 Житлового Кодексу України у разі припинення договору найму житлового приміщення в квартирі, що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а у разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Письмового договору найму житла позивачка з відповідачем не укладала, самостійно покинути її житло він не бажає, а тому вона вимушена звернутись до суду з позовом про його виселення. Згідно з Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність у особи таких прав, які регулюються нормами житлового законодавства (ст. ст. 71, 72,156 ЖК України) Письмового договору найму житла позивач з відповідачем не вкладала, самостійно покинути житло він не бажає, а тому вона і вимушена звернутись до суду з цим позовом. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити та зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у здійсненні права володіння, користування, розпорядження її власністю, а саме квартирою [ADDRESS], позбавити його права користування житловим приміщенням та виселити його з квартири без надання іншого житлового приміщення. Стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved