Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS] . У цій квартирі зареєстрований він, його дружина [PERSON] та син [PERSON] , який виїхав з цієї квартири у 1996 року на постійне місце проживання до Російської Федерації і проживає там по теперішній час. Оскільки [PERSON] не проживає у спірній квартирі тривалий проміжок часу, наміру повертатися до України не має, зважаючи на те, що з 2011 року перебуває у шлюбі з громадянкою Російської Федерації, перешкод у проживанні в цій квартирі йому не чинилось, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а тому вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.1991 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки форми №3, наданої [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , окрім нього прописані його дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА від 20.03.2019 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно акту про встановлення факту проживання/не проживання від 27.02.2019 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з вересня 1995 року не проживає (а.с. 10). Як вбачається із свідоцтва про одруження 26.03.2011 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Таганським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви (а.с. 14). Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає без поважних причин понад рік, домовленості про порядок користування спірним житлом між сторонами не існує, суд дійшов висновку про те, що відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням в указаній квартирі. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн

Outcome: approved