Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут», просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь недоотриману при звільненні заробітну плату в розмірі 39 416,32 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала в Державному підприємстві «Український державний геологорозвідувальний інститут» з 01.03.2000 на посаді інженер-геолог 1 категорії. З 02.09.2020 по 30.09.2020 працювала в цьому ж закладі на посаді провідний геолог. 30.09.2020 позивач була звільнена з займаної посади за власним бажанням відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до довідки, виданої ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» від 15.10.2020 заборгованість зі сплати заробітної плати складала 45 285,25 грн. За жовтень 2020 року відповідачем позивачу було сплачено 5 867,93 грн в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі. Таким чином, на даний час заборгованість по недоотриманій заробітній платі складає 39 416,32 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 23.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надав. Разом з тим, відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Після звільнення [PERSON] 30.09.2020 з посади провідного геолога Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут», останнім не проведено розрахунок по заробітній платі. Станом на 13.10.2020 невиплачена заробітна плата [PERSON] складала 45 284,25 грн, що підтверджується довідкою Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» від 15.10.2020 №881 (а.с. 9). За період жовтня 2020 року відповідачем позивачу було сплачено 5 867,93 грн в рахунок погашення заборгованості (а.с. 10-12), решта заборгованості у розмірі 39 416,32 грн відповідачем сплачена не була. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки "класичне" право власності, яке розглядається в Україні, а й до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Враховуючи вказані вимоги чинного законодавства, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 39 416,32 грн. Рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судовий збір суд покладає на відповідача пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог і стягує його на користь держави.

Outcome: approved