Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія »Агровей» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, мотивуючи свої позовні вимоги тим,що він, [PERSON] , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ№685459,виданого 18.02.2009 року на підставі розпорядження Іванківської РДА від 01.07.2008р.№707 є власником земельної ділянки площею 4,2358 га, з кадастровим номером 3222082400:02:010:0001, що розташована на території Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області. 12 грудня 2012 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей»» (код ЄДРПОУ 38286727) було підписано договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,2358 га, що розташована на території Мусійківської сільської ради, Іванківського району, Київської області. У відповідності до умов договору від 12.12.2012 року, договір укладено на 10 (десять) років з орендною платою 3 (три) відсотки від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до пункту 1.1 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах села Мусійки, Іванківського району, Київської області. Умовами договору передбачено, що договір оренди земельної ділянки припиняється, зокрема, у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу для суспільних потреб; ліквідації юридичної особи - орендаря (пункт 12.2 договору); за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (пункт 12.4 договору). Відповідно до пункту 4.1 договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі готівкою через касу Орендаря з письмовим підтвердженням Орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати в рік складає 3 (три) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного року оренди (пункт 4.3 договору). Втім, в порушення своїх зобов`язань за договором із вчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, ТОВ «Компанія «Агровей»» станом на 01.09.2019 року заборгував 2674,20 грн. орендної плати, що стало підставою підготування та написання ним даного позову про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.12.2012 р., та стягнення орендної плати. З метою врегулювання спору в досудовому порядку мною неодноразово на юридичну адресу ТОВ «Компанія «Агровей»» направлялися листи із вимогою сплатити заборгованість по орендній платі. ТОВ «Компанія «Агровей»» станом на день подачі даного позову не сплатило заборгованість по орендній платі, на його неодноразові листи про причини не виплати не повідомило, тому заборгованість з орендної плати Відповідача по його розрахунках складає за 2017 - 2018 роки 2674,20 грн. (із розрахунку вартості НГО земельної ділянки 44570 грн. х 3 % = 1337,10 грн. заборгованість з орендної плати за 1 рік). Позивач просить стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей» (код ЄДРПОУ 38286727, с. Мусійки, вул. Центральна, 145, Іваньківського району, Київської області) кошти в сумі 3 732 (три тисячі сімсот тридцять дві) гривень 91 копійок, що складає заборгованість по орендній платі за 2014- 2018 р.р. 2674,20 грн., штрафну санкцію 80,23 грн. та пені 978,68 грн. та судові витрати. Розірвати Договір оренди землі, укладений між ТОВ «Компанія «Агровей» (код ЄДРПОУ 38286727) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) від 12 грудня 2012 року та зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Іванківському районі від 29.12.2012 року. У підготовчому судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконферненції представник позивача [PERSON] позов підтримала. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач ТОВ`Компанія «Агровей» в судове засідання не з`явився. Повідомлений відповідно до вимог п.1 ч.7 ст. 128 ЦПК України. Повістка повернулася «за закінченням строку зберігання». Вислухавши представника позивача у підготовчому судовому засіданні,дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. З Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ №685459 слідує,що [PERSON] ,який проживає у [ADDRESS] на підставі розпорядження Іванківської районної державної адміністрації від 1 липня 2008 року №707 є власником земельної ділянки площею 4,2358 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області. Цільове призначення земельної ділянки-ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди землі за № 010934400001, 18 лютого 2009 року. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України(далі-ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 373 ЦК України ,земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. З норм Земельного кодексу України(далі- ЗК України),зокрема ст. 78 ЗК України, слідує,що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ст.90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність; Згідно ч.2 ст. 90 ЗК, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. З Договору оренди землі від 12 грудня 2012 року слідує,що Орендодавець [PERSON] з одного боку так ТОВ» Компанія »Агровей» в особі директора Калініченка Петра Васильовича,який діє на підставі статуту,з іншого боку, уклали цей Договір про те,що (п.1.1)Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,яка знаходиться на території Мусійківської сільської ради. В оренду передається (п.2.1) земельна ділянка загальною площею 4,2358 гектарів,в тому числі 4,2358 га ріллі. Також з умов договору від 12.12.2012 року(п.3.1) слідує,що, договір укладено на 10 (десять) років з орендною платою 3 (три) відсотки від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до пункту 1.1 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах села Мусійки Іванківського району Київської області. Умовами договору передбачено, що договір оренди земельної ділянки припиняється, зокрема, у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу для суспільних потреб; ліквідації юридичної особи - орендаря (пункт 12.2 договору); за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (пункт 12.4 договору). Відповідно до пункту 4.1 договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі готівкою через касу Орендаря з письмовим підтвердженням Орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати в рік складає 3 (три) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного року оренди (пункт 4.3 договору). Отже,правовідносини між Орендарем та Орендодавцем регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Цивільним кодексом України, іншими законами України, постановами Кабінету Міністрів України, у випадках, передбачених Законом, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. З Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 2Г цього Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. У статті 15 Закону України «Про оренду землі» вказано, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати (статті 24 Закону України "Про оренду землі"). Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк, однобічна відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися; належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач,який є юридичною особою та повідомлений згідно вимог ЦПК, відзиву на позов не надіслав, а отже, позов мається розглядатися відповідно до ч.7 ст. 178 ЦПК України, тобто, за наявними матеріалами. Судом достовірно встановлено,що між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі від 12 грудня 2012 року. В позовній заяві позивач вказує,що з 2017 року відповідач не сплачує йому обумовлену у договорі орендну плату,а «згідно його розрахунків Відповідач заборгував кошти по сплаті орендної плати в розмірі 6 685,50 грн., що складає заборгованість за 2017 - 2018 роки по сплаті орендної плати із розрахунку 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що підтверджується розрахунком нормативної грошової оцінки від 03.09.2019 року, яка додається,однак,просить стягнути на його користь 3732 грн. 91 коп. орендної плати,штрафні санкції - 80грн. 23 коп. та пеню у розмірі 978 грн. З Розрахунку нормативної грошової оцінки (розрахунок проведено в тестовому режимі) земельної ділянки з кадастровим номером 3222082400:02:010:0001, яка знаходиться в зоні Полісся,площею 4,2358 га становить 44570грн. 85 коп.( а.с. 16). З п.4.1 Договору оренди землі від 12.12. 2012 р. слідує,що розмір орендної плати за рік становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки,зазначеної в п.2.4 цього Договору. З пункту 2.4 Договору оренди землі від 12.12. 2012 р. слідує,що нормативна грошова оцінка землі сторонами не вказана. Отже, згідно вказаної позивачем нормативної грошової оцінки землі (44570грн. 85 коп.) орендна плати за один рік має становити 1337,1255грн.( 44570грн. 85 коп.х3%),а за 2 роки: 2674 грн. 25 коп. Позивач стверджує,що втім, в порушення своїх зобов`язань за договором із вчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, ТОВ «Компанія «Агровей»» станом на 01.09.2019 року заборгувала йому 2674,20 орендної плати та просить її стягнути. З наданих позивачем листів-вимоги про сплату орендної плати та рекомендованих повідомлень слідує,що в 2016,у 2018 році позивач направляв на адресу ТОВ`Агровей» с.Мусійки Іванківського району Київської області рекомендованими листами вимоги про сплату орендної плати та стверджує,що відповіді не отримав. (а.с.10-15). Даний факт відповідач не спростував. Згідно ст. 409 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Аналогічна норма міститься в ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі»: орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, відповідач має сплатити позивачу орендну плату в сумі 2674 грн. 20 коп.- за 2017 та 2018 роки,а також 3% річних від простроченої суми, що складає 80,23 гривень. У відповідності до пункту 4.7 Договору оренди від 12.12.2012 року у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором оренди, справляється пеня у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення в межах одного року(ст. ст. 258, 259 ЦК України), а тому вимога щодо стягнення пені в сумі 978,68 грн., є обгрунтована. Згідно із пунктом «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України( аналогічна норма викладена в ч.3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»), договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Судом встановлено, що відповідач ТОВ «Компанія «Агровей» систематично порушує умови договору оренди землі від 12.12. 2012 року з 2017 року,а саме не сплачує орендну плату з 2017 року по сьогоднішній день, про причини несплати позивача та суд не повідомила, а тому задоволенню підлягає і вимога щодо дострокового розірвання договору оренди землі від 12.12. 2012 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених по Оскільки позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп.(дві позовні вимоги: квитанція №28147016-1 та №28146978-1 від 09.09.2019 року)(а.с.27,28). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Конституцією України кожному надано право на професійну правничу допомогу. Держава гарантує можливість отримати кваліфіковану допомогу в необхідному обсязі та формах. Оскільки Цивільний процесуальний кодекс України не містить чіткого переліку видів правничої допомоги, суд має оцінювати надані адвокатом послуги. Як зазначають суди,зокрема, Верховний Суд, склад та розмір витрат на правничу допомогу входить до предмета доказування у справі. Доказування суми витрат, яка підлягає відшкодуванню, ґрунтується на письмових доказах. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу:«…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Для того, щоб суд зміг встановити, що витрати пов`язані із розглядом конкретної справи, предмет спору, а по можливості і номер судової справи має бути зазначений в договорі про надання правової допомоги, в довіреності, в актах прийому-передачі, в квитанціях, платіжних дорученнях тощо; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із зазначених вище критеріїв випливає, що основоположним принципом, який застосовується судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу є принцип співмірності. Згідно з положеннями ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: ?складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ?часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ?наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ?ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи, - ухвала Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 335/9780/15. Верховний Суд пропонує враховувати і фінансовий стан сторін справи: постанови Касаційного цивільного суду від 31 січня 2019 року у справі № 185/1718/18 та від 06 червня 2019 року у справі № 752/4513/17. Європейський суд з прав людини вказує,що, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. З Розрахунку послуг з наданої правничої допомоги між адвокатом Каленською Світланою Семенівною та [PERSON] відповідно до договору від 30.08.2019 року у справі № 366/2234/19 слідує,що загальна сума витрат на правничу допомогу становить: 13461 грн. 21 коп. і складається з: зустріч з клієнтом та надання консультації щодо укладення договору оренди від 12.12. 2012 року-840грн. 80 коп.(1,5 год.);вивчення матеріалів укладеного договору оренди від 12.12. 2012 року- 1681грн. 60 коп.(4 години); моніторинг підприємства ТОВ`Компанія «Агровей» -1681грн.60 коп.( 2 год.) підготовка та направлення листів -2102,00грн.(2 год.)підготовка матеріалів для подачі позову- 2522,40грн.( 4 год),участь в судовому засіданні- 840,80 грн.(1 год.)Відрядження,витрати на паливно -мастильні матеріали,амортизаційні вмитрати-3792,01 грн.( 8 год). Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача орендну плату за 2017-2017 роки в сумі 2674грн.20 коп.;3% річних - 80 грн. 23 коп. та пеню в сумі 978,68 грн.,а всього 3732грн.91 коп.,а також розірвати договір оренди. Отже, витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 13 461,21 грн. не можна назвати пропорційним щодо предмета спору з урахуванням ціни позову, складності даної справи,оскільки справа не відноситься до складних, значення справи для сторін. З аналізу Розрахунку послуг з наданої правничої допомоги між адвокатом Каленською Світланою Семенівною та [PERSON] відповідно до договору від 30.08.2019 року у справі № 366/2234/19 слідує,що загальна сума витрат на правничу допомогу становить: 13461 грн. 21 коп. і складається з: 1)-зустріч з клієнтом та надання консультації щодо укладення договору оренди від 12.12. 2012 року-840грн. 80 коп.(1,5 год.),що не має відношення до позову від 12.09.2019р. про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди,тому у задоволенні даної суми слід відмовити; 2)-вивчення матеріалів укладеного договору оренди від 12.12. 2012 року- 1681грн. 60 коп.(4 години); Дана сума та час завищено позивачем,оскільки всі матеріали, які долучив позивач,це- Договір оренди землі від 12.12. 2012 року, який становить 14 статей,які розміщені на 4 аркушах,тому 4 години для вивчення матеріалів - як час, так і сума,завищений,тому дану суму слід скоротити до 420,40 грн.(1 год.); 3)-моніторинг підприємства ТОВ`Компанія «Агровей» -1681грн.60 коп.( 2 год.)-не зрозуміло,які дії було виконано адвокатом,так як місцезнаходження відповідача прописано в договорі,а тому дана вимога є безпідставна,не відноситься до даної справи; 4) -підготовка та направлення листів -2102,00грн.(2 год.)-з матеріалів справи слідує, що позивач в 2016,2017 році направляв на адресу відповідача листи, однак, яке відношення до вказаних листів має адвокат, з яким укладено договір 30 серпня 2019 року, документально не підтверджено. Вимога безпідставна. 5)-підготовка матеріалів для подачі позову- 2522,40грн.( 4 год.),- дану вимогу суд вважає обгрунтованою; 6)-участь в судовому засіданні - 840,80 грн.(1 год.) З матеріалів справи слідує,що підготовче судове засідання, яке призначено на 14.11. 2019 року проводилося в режимі відео конференції з 14:46 до 14:55, тобто 9 хв. У засіданні адвокат виступала 4 хв.(з 14:51 до 14:55). Судове засіданні також призначено в режимі відео конференції. Однак, адвокат витрачав свій час на чекання, прибуття,тому сума 840грн. 80 коп. -підлягає задоволенню. 7)Відрядження, витрати на паливно - мастильні матеріали,амортизаційні вмитрати-3792,01 грн.( 8 год.)- вказані витрати позивачем не підтверджені і не доведені в суді. Отже, в рахунок правничої допомоги з відповідача слід стягнути 3 783 грн. 60 коп. В решті- відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved