Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач ОКВП Дніпро - Кіровоград звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позову зазначив, що в період з 01.07.2008 року по 31.03.2012р. включно, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надавались КП «Кіровоградське водопровідно каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради». З 01.04.2012 року правонаступником прав і обовязків КП «Кіровоградське водопровідно каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» є обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро Кіровоград». Власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 23.02.2002 року є відповідач [PERSON] Шляхом відкриття особового рахунку № 330000196 та видачею абонентської книжки, споживач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством та їй ([PERSON]І.) було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 2 412,66 грн. за період з 01.05.2010 року по 31.10.2014 року включно. В квартирі був встановлений засіб обліку води КВ-1.5 інвентарний номер 018791, опломбований після повірки 31.07.2009 року пломбою 00204668, наступна періодична повірка якого ІІІ-квартал 2012 року. Позивач також зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства він повідомляв відповідача про наближення терміну повірки встановленого в його квартирі засобу обліку води КВ-1.5, інвентарний номер 018791, що підтверджується актом обстеження від 28.07.2012 року за №19912. Крім того, відповідачу неодноразово вручалися попередження про існування на особовому рахунку останньої заборгованості. Зі свого боку позивач договірні зобовязання виконує в повному обсязі, відповідно до умов договору та чинного законодавства України. В свою чергу, відповідач свої зобовязання щодо своєчасної оплати за отримані послуги належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 01.11.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 1 549,31 грн. Крім того, зазначив, що 18.03.2013 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за наслідками розгляду якої було видано судовий наказ від 11.04.2013 року, який в подальшому було скасовано ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29.10.2014 року та розяснено право на звернення з вимогами до суду у позовному провадженні. З огляду на викладене вище та з посиланням на ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст.162 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] борг за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 1 594 грн. 31 коп., а також відповідно до вимог ст.625 ЦК України 3% річних, що становить 48 грн. 57 коп., індекс інфляції, що становить 196 грн. 18 коп., а всього 1 794 грн. 06 коп. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача і сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір. Представник позивача під час судового розгляду справи в порядку ч.2 ст.31 ЦПК України збільшив розмір позовних вимог, подавши зміни до позовної заяви за вх.№31019 від 30.11.2015 року, та з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідача [PERSON] борг за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 2 983 грн. 35 коп., а також відповідно до вимог ст.625 ЦК України 3% річних, що становить 66 грн. 05 коп., індекс інфляції, що становить 431 грн. 13 коп., а всього 3 480 грн. 53 коп. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача і сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 1 218 грн. 00 коп. Окрім того, під час судового розгляду справи представник позивача надав додаткові пояснення по суті позовних вимог, за якими зазначив, що між сторонами існують фактичні договірні відносини, які не оскаржувалися жодною із сторін, послуга позивачем надавалася та надається по теперішній час, відповідач не заперечує проти її отримання. Крім того, зазначив, що, оскільки в квартирі було встановлено засіб обліку води, який було опломбовано після повірки 31.07.2009 року, то наступна періодична повірка якого становить ІІІ-ій квартал 2012 року. В наряді №20951 від 31.07.2009 року відповідач була поставлена до відома, що наступна періодична повірка встановленого в її квартирі засобу обліку води ІІІ-ій квартал 2012 року. Крім того, в акті № 175 від 16.07.2009 року, складеного представником фірми обласного сервісного центру «Каллісто», зазначено, що водолічильнику типу КВ-1.5 зав. № 018791 проведені випробування і повірка в сервісному центрі з установкою пломби представником Держстандарту України. Прибор відповідає ГОСТу 8.156-83. Наступна повірка ІІІ-ій квартал 2012 року. При цьому, відповідно до листа Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 07.09.2001 року за № 4-4/9-5784, вартість робіт із повірки сплачує власник лічильника фізична або юридична особа. Фактично, існуюча по особовому рахунку № 330000196 заборгованість виникла з огляду на те, що відповідач за період з 01.05.2010 року по 31.10.2015 року включно, здійснювала оплату за отримані послуги не в повному обсязі включно, здійснювала оплату за отримані послуги не в повному розмірі; а також у звязку з тим, що відповідач вчасно не провела періодичну повірку встановленого в її квартирі засобу обліку води КВ-1.5 інвентарний номер 018791 (незважаючи на те, що відповідач була повідомлена про термін повірки нарядом від 31.07.2009 року про опломбування лічильника), відповідно, підприємство, починаючи з 01.10.2012 року по 31.10.2015 року проводило нарахування у відповідності до п.21 Правил, згідно з встановленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу. Норма споживання за вказаною адресою становить 9,61м3 на одну особу відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 31107 від 08.11.2011 року. В період з 01.05.2010 року по 30.09.2012 року включно нарахування проводилися відповідно до п.10 Правил, за показниками засобу обліку води. Щодо застосування судом терміну позовної давності до розгляду даного спору, позивач зазначив, що враховуючи, що відповідач частково сплачувала існуючу заборгованість по особовому рахунку № 330000196, а тому застосування позовної давності є не можливим. Представники відповідача під час судового розгляду справи заперечували щодо предявленого до відповідача [PERSON] позову, вказуючи на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, просили відмовити в задоволенні позову. На обгрунтуваня заперечень проти позову зазначили, що між ОКВП Дніпро - Кіровоград та [PERSON] не існувало договірних відносин, договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення між сторонами не укладався, в звязку з чим істотні умови договору, відповідальність сторін у разі неналежного виконання зобовязань за договором сторонами також не визначалися. Також вказали, що відповідач у належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS] для обліку спожитої води встановила лічильник води крильчатий КВ-1.5 ПБВИ.4407223.00202, заводський № 018791, виготовлений 23 січня 2003 року на підставі ГОСТу 2874-82 ВАТ «Електротермометрія» у м. Луцьку та який було опломбовано, а тому у позивача немає підстав стверджувати, що обліковий пристрій мав певні технічні неполадки. Крім того, зазначили, що акт №19912 від 28.07.2012 року відповідач [PERSON] не підписувала, а представник, який підписав зазначений акт, не надав відповідної довіреності на право підпису від імені споживача [PERSON], [PERSON] як власник квартири проживала і проживає за іншою адресою, що, в свою чергу, свідчить про те, що позивач не доводив до відома відповідача свої претензії, та за відсутності останньої складав акти за надуманими підставами. Вказали, що водолічильник, встановлений в квартирі [ADDRESS] було опломбовано представниками позивача і не дивлячись на те, що певний час останній працював без повірки, - відлік води вів вірно. Цей факт підтверджено протоколом проведення експертної повірки водолічильника від 18 грудня 2015 року, проведеного державним підприємством «Кіровоградстандартметрологія», на підставі чого у позивача немає підстав стверджувати, що обліковий пристрій мав певні технічні неполадки, так як подібні претензії ним не заявлялися. Крім того, звернули увагу на те, що за період з жовтня, 2012 року по середину грудня, 2015 року по нормах споживання відповідачу нараховано 371,9 м3 (9,61 х 38,5 міс). різниця між нарахованою та реально спожитою питною водою склала 322,2м3 (371,9м3 - 49,7м3), таким чином у співвідношенні це є перевищенням більш ніж у сім разів. Також зазначили, що є всі підстави вважати, що нарахування позивачем боргу в період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2015 року не за показниками лічильника, а так званими нормами споживання є невірними. Просили відмовити позивачу в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення проти позову представників відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між суб'єктом господарювання - ОКВП Дніпро - Кіровоград, яке є правонаступником прав та обов'язків КП Кіровоградське водопровідно - каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради та відповідачем [PERSON], письмовий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не укладався, разом з тим, виходячи з вимог ст. ст. 901, 903 ЦК України та загальних положень договору надання послуг, суд вважає, що між сторонами існують фактичні договірні відносини щодо надання відповідних послуг водопостачальною організацією та прийняття їх відповідачем, що склались шляхом відкриття особового рахунку № 330000196, які (фактичні договірні відносини) не оскаржувалися жодною із сторін, послуга з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем надавалася та надається на теперішній час, відповідач не заперечує проти її отримання, із заявою на підставі п.п.3 п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2005 року №630 (далі по тексту Правил), про відключення виконавцем холодної води і опломбування запірних вентилів, відповідач, яка є споживачем послуг, до позивача з 01.10.2009 року і на час судового розгляду справи не зверталася. Крім того, відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, як виконавцем послуг, і фізичною та юридичною особою, як споживачем послуг, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N630. Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок по укладенню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено саме на споживача. Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення передбачене договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженим органом. В свою чергу, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За відсутності оформлення договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобовязання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України, - покладається на боржника. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання (правова позиція Верховного Суду України по справі №6-59цс13 від 30.10.2013 року). Судом також встановлено, що в абонентній базі обліку Кіровоградського ВКГ за адресою : [ADDRESS] відкрито особовий рахунок №330000196. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Зазначена обставина підтверджена в судовому засіданні представниками відповідача, не заперечувалася представником позивача, тим самим визнана сторонами, та в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України є такою, що не підлягає доказуванню. Судом також встановлено, та не заперечувалося представниками сторін, що в зазначеній квартирі було встановлено засіб обліку води КВ-1.5, інвентарний номер 018791, опломбований після повірки 31.07.2009 року пломбою 00204668, наступна періодична повірка якого ІІІ-ій квартал 2012 року. Міжповірочний квартал для вказаного типу лічильника три роки. Відповідно до Національного стандарту України ДСТУ 2708:2006. Метрологія. Повірка засобів вимілювально техніки п.3.1 міжповірочний інтервал це установлений максимальний проміжок часу або наробіток між первинною та першою періодичною повіркою, а також між двома послідовними періодичними повірками, протягом якого значення метрологічних характеристик засобів вимірювальної техніки перебувають у нормованих границях. Періодичній повірці підлягають засоби вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації, в т.ч. ті, які видають напрокат (п.4.2.3). відповідно до п.5.4.5 порядок подання фізичними особами, які не є субєктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки, результати вимірювання якими застосовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду, на періодичну повірку цих засобів встановлює Кабінет Міністрів України. Крім того, судом відзначається, що в наряді №20951 від 31.07.2009 року абонентного відділу КП «Кіровоградське ВКГ» відповідач була поставлена до відома, що наступна періодична повірка встановленого в її квартирі засобу обліку води ІІІ-ій квартал 2012 року. Комерційний розрахунок між постачальником та споживачем на підставі показників засобів обліку здійснюється в період з 31.07.2009 року по 30.09.2012 року. Окрім того, в акті №175 від 16.07.2009 року, складеного представником фірми обласного сервісного центру «Каллісто», зазначено, що водолічильнику типу КВ-1.5 зав. № 018791 проведені випробування і повірка в сервісному центрі з установкою пломби представником Держстандарту України. Прибор відповідає ГОСТу 8.156-83. Наступна повірка ІІІ-ій квартал 2012 року. На підставі п.10 Правил споживачу [PERSON] за показниками квартирного засобу обліку води проводились нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в період з 01.05.2010 року по 30.09.2012 року включно. Відповідно до акту обстеження №19912 від 28.07.2012 року контролера Кіровоградського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» Профатілової встановлено показники лічильника 00318, а також зазначено про відмову абонента від розпломбування водолічильника. Зазначений акт підписаний абонентом [PERSON]. В період з 01.10.2012 року по 31.10.2015 року нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення проводяться ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відповідно до п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу без урахування показників встановленого у квартирі позивача засобу обліку. Норма споживання за адресою [ADDRESS] становить 9,61 м3 на одну особу відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради за №1107 від 08 листопада 2011 року. При цьому, судом не приймаються до уваги доводи представників відповідача про те, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає, відповідно акт про відмову від розпломбування водолічильника вона не підписувала, будь-яких осіб на підписання документів, в т.ч. акта, вона не вповноважувала, позивач не повідомляв її про необхідність проведення періодичної повірки засобу обліку води в ІІІ-му кварталі 2012 року з тих підстав, що, як пояснив під час судового розгляду справи представник відповідача [PERSON] - [PERSON], відповідач є його рідною матірю, квартиру [ADDRESS] купив він, зареєструвавши право власності за [PERSON], яка в квартирі не проживає, проживає за іншою адресою, в квартирі іноді зявляється він (представник відповідача [PERSON]В.), при цьому, всі питання, повязані з утриманням зазначеної квартири, оплатою комунальних послуг, в т.ч. встановленням в квартирі засобу обліку води, його опломбуванням, вирішував безпосередньо він [PERSON], а, так само, безпосередньо він ставив свої підписи у відповідних актах та попередженнях, виданих позивачем, тим самим, судом відзначається, що представник відповідача [PERSON] [PERSON], будучи членом сімї відповідача та правомірно перебуваючи в зазначеній квартирі, уповноважений відповідачем вирішувати зазначені вище питання, а так само уповноважений відповідачем на представлення її інтересів як власника квартири у відносинах з позивачем. Крім того, відзначається, що відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власність зобов'язує (ч.4 ст.319 ЦК України), незалежно від місця проживання власника утримувати та нести витрати щодо свого майна. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, виходячи з зазначених норм права, періодична повірка приладів обліку має здійснюватися за рахунок його власника. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Частиною 3 п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 1 ст. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 зобовязано споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, крім того статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Порядок повірки засобів вимірювальної техніки регламентується ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що порядок подання фізичними особами, що не є субєктами підприємницької діяльності - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, повязані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Підприємства, організації та фізичні особи оплачують метрологічні роботи, повязані із здійсненням на госпрозрахункових засадах усіх видів державного метрологічного контролю, визначених статтею 21, а також послуги, передбачені частиною четвертою статті 15 цього Закону, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.46 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність). Згідно з розясненням Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунальних послуг України від 30 жовтня 2013 року № 7/10-17047, якщо періодична повірка, обслуговування квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки не входять до переліку послуг з утримання будинку та прибудинкової території, ці роботи оплачуються безпосередньо споживачем на підставі договору з уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології на проведення повірки метрологічним центром, територіальним органом або повірочною лабораторією підприємства чи організації. Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», як виконавець послуг з водопостачання та водовідведення, контролює міжповіркові інтервали та інформує споживача про необхідність виконання періодичної повірки лічильника. Споживач, якщо ним не укладений договір з виконавцем послуг з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій, самостійно виконує періодичну повірку та оплачує за виконані роботи спеціалізованим атестованими організаціям та підприємствам. Дана правова позиція зазначена в Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі № 6-60 цс 15 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до п.15 Правил засоби обліку води, встановлені в квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Позивач, контролюючи міжповірочні інтервали, попереджав відповідача про строк періодичної повірки, а саме, актом обстеження від 28.07.2012 року, який підписаний відповідальним представником абонента, про що мається відповідний підпис в акті. Зазначена обставина під час судового розгляду справи не заперечувалася представниками відповідача. Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дозволяється застосовувати лічильник, якщо він пройшов повірку, тим самим, застосування лічильника у разі непроходження періодичної повірки заборонено Законом. Підтвердженням виконання періодичної повірки є виключно свідоцтво про повірку, яке має бути у власника лічильника. У звязку з викладеним, судом не приймаються до уваги доводи представників відповідача про те, що встановлений в квартирі [ADDRESS] водолічильник був опломбований, і, не дивлячись на те, що певний час працював без повірки, відлік води вів вірно, що підтверджується протоколом проведення експертної повірки водолічильника від 18 грудня 2015 року, проведеного державним підприємством «Кіровоградстандартметрологія». За положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до розрахунку заборгованості по оплаті за водопостачання та водовідведення, наданий позивачем, який приймається судом до уваги, як достовірний, станом на 01.11.2015 року за адресою [ADDRESS] існує борг по оплаті за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 2 983 грн. 35 коп., при цьому, в період з 01.05.2010 року по 30.09.2012 року нарахування проводилися за показниками засобу обліку води; починаючи з 01.10.2012 року у звязку з тим, що водолічильник не було розпломбовано на періодичну повірку, нарахування проводилися за нормою споживання за вказаною адресою, яка становить 9,61м3 на одну особу. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про те, що позивач правомірно нараховував відповідачу як споживачу послуг з централізованого водопостачання та водовідведення плату за послугу водопостачання та водовідведення згідно з нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу за період пропуску терміну періодичної повірки засобу обліку води, у звязку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 2 983 грн. 35 коп. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обовязків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондується право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги, таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, при цьому в порядку ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а так само, зазначена відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України покладається на боржника і у разі відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобовязання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, на підставі чого суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 66 грн. 05 коп. та індекс інфляції в розмірі 431 грн. 13 коп., які розраховані позивачем, виходячи з наявного розміру заборгованості в сумі 2 983 грн. 35 коп. та приймаються судом до уваги. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 218 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved