Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкової території, управління багатоквартирним будинком та вивозу твердих побутових відходів, що відповідачі є мешканцями приватизованої квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , і одночасно абонентами Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області. Відповідачі регулярно користувалися послугами з холодного водопостачання і водовідведення, централізованого опалення та вивозу твердих побутових відходів у повному обсязі, але оплату не проводили. У зв`язку з чим виникла заборгованість за теплопостачання за період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року, у розмірі 47015,96 грн. за послуги з утримання будинків та прибудинкової території багатоквартирним будинком за період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року, у розмірі 10903,53 грн. та за послуги з вивозу твердих побутових відходів за період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року, у розмірі 1975,91 грн. Незважаючи на обізнаність відповідачів про існування заборгованості, її оплату вони не здійснювали, чим створили фінансові і матеріальні труднощі підприємствам-виконавцям послуг, що у свою чергу може призвести до обмеження ними надання послуг. Для укладення договору реструктуризації заборгованості відповідачі не зверталися.\~На підставі вищевикладеного представник позивач просив стягнути з відповідачів за послуги за послуги послуги з централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкової території, управління багатоквартирним будинком та вивозу твердих побутових відходів в у розмірі 59895,40 грн. та судові витрати при зверненні до суду у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.07.2021 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Не заперечував з приводу ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляд справи повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надали, також не подали відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами\~ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та є власником приватизованої квартири за адресою: [ADDRESS] , за даною адресою значаться зареєстрованими [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується особовим рахунком. (а.с. 4) З розрахунків КП «ЖУК» вбачається, що відповідач має заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] та складає: заборгованості послуги за теплопостачання за період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року, у розмірі 47015,96 грн. за послуги з утримання будинків та прибудинкової території багатоквартирним будинком за період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року, у розмірі 10903,53 грн. та за послуги з вивозу твердих побутових відходів за період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року, у розмірі 1975,91 грн (а.с. 5-11) Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Згідно до ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житло-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не встановлена обов`язкова письмова форма договору надання житлово-комунальних послуг. Тобто, такий договір може носити і усний характер. Крім того, Законом України "Про захист прав споживачів" відповідно до ч.7 ст. 1 передбачено, що договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншим документом, тобто з цього можна зробити висновок, що між позивачем і відповідачами виникли правовідносини на підставі усного правочину, оскільки відповідачі отримували квитанції про оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Наведене вище не свідчить про те, що за відсутності письмового договору між сторонами, відповідачі мають право безоплатно користуватися послугами, які фактично надаються. Це пояснюється ст. 11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, а й з дій громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, які надавалися їм позивачем, внаслідок чого відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України у них виникло зобов`язання сплатити за отримані послуги. Даних про те, що відповідачам послуги не надавались, до суду не надано. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, судом встановлено, що між позивачем та відповідачами утворились договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, позивач свої зобов`язання перед відповідачами виконав, відповідачі користувалися наданими послугами, оплату за надані послуги не проводили. Вказаний розмір заборгованості відповідачами не спростований. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ним. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають\~\~задоволенню. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved