Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП «Торецьквугілля», в якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану умовами праці на виробництві, що спричинили професійне захворювання у розмірі 30000,00 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем ДП «Торецьквугілля» він перебував у трудових відносинах з 17.01.2017 р. в якості гірничого робітника очисного забою 5р. з повним робочим днем на підземній роботі. З 11.12.2019 позивач звільнений за станом здоров`я, згідно висновку МСЕК по ст. 40 п. 2 КЗпП України (Наказ №Т87 від 12.12.2019р.). 24.08.2019р. перебуваючи на роботі на «шахті «Центральна» ДП «Торецьквугілля» позивач отримав трудове каліцтво, страховий випадок був зареєстрований шахтою актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1/П) № б/н від 03.09.2019 р., факт отримання каліцтва - відкрита непроникаюча черепна мозкова травма: забійні рани волосяної ділянки голови, струс головного мозку. Факт отримання травм підтверджений випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6859 від 16.12.2019 р. Відповідно до довідки серії 12 ААА № 087661 від 10.12.2019р. Обласним профпатологічним медико-соціальної експертизи ММСЕ м. Краматорськ позивачу встановлено 60% втрати працездатності у зв`язку з вказаною травмою. Відповідно до довідки серії 12 ААБ № 416649 від 10.12.2019 р. Обласної медико-соціальної профпаталогічної комісії, згідно витягу з акту огляду МСЕК позивач визнаний інвалідом 3-ї групи трудового каліцтва. На підставі наданих позивачем документів Дзержинським відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у Донецькій області згідно постанови фонду йому призначили страхові виплати та одноразова допомога. Актом розслідування нещасного випадку (Н-1/П) від 03.09.2019р. встановлено, що причиною нещасного випадку послужило порушення п. 3.10 «Інструкції № 8 з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті (на поверхні) гірника очисного забою» затвердженої наказом директора шахти № 5/ТБ від 23.08.2017р. У зв`язку з отриманою травмою фізичний стан позивача погіршився (головний біль, біль у грудях, слабкість, рясне потовиділення, стомлюваність, погіршення зору). Тільки за 2019-2020рр. позивач декілька разів пройшов курс лікування в міському та обласному лікувальних установах. Після отримання інвалідності по отриманим травмам позивач відчуває моральні страждання, які виражаються в порушенні його ритму і укладу життя, порушенні нормальних життєвих зв`язків і відносин з родичами. Позивач відчуває себе неповноцінною людиною через свою підвищену нервозність, з`явилося почуття страху за життя і здоров`я, яке з кожним днем погіршується. Отримане захворювання позбавило його можливості займатися улюбленою справою. Він доставляє незручності близьким, рідним людям своїм погіршенням здоров`я, своєю нервозністю, моральні страждання посилюються з кожним днем. Лікування дає слабкі результати, для відновлення нормальних життєвих відносин необхідні додаткові умови та матеріальні кошти. Просить стягнути з відповідача на свою користь 30000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідачем за №7/334 від 07.04.2020 року надано відзив, в якому зазначено, що ДП «Торецьквугілля» позовні вимоги визнає частково. Так, позивачем необґрунтовано факт завдання моральної шкоди, також не надано доводів, які б обґрунтували розмір шкоди, у зв`язку з чим не можливо встановити з яких міркувань він виходив визначаючи розмір заподіяної шкоди саме у 30000 грн. Враховуючи Аналіз ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку із ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків, склалася усталена практика відшкодовувати моральну шкоду із розрахунку 300 грн. за 1% втрати працездатності, у зв`язку з чим на його думку позовні вимоги повинні бути задоволені в сумі 18000 грн. Позивач до суду не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача до суду не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно\~ст.3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до\~ст.4 Закону України "Про охорону праці"\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Судом встановлено, що позивач з відповідачем ДП «Торецьквугілля» він перебував у трудових відносинах з 17.01.2017 р. в якості гірничого робітника очисного забою 5р. з повним робочим днем на підземній роботі. З 11.12.2019 позивач звільнений за станом здоров`я, згідно висновку МСЕК по ст. 40 п. 2 КЗпП України (Наказ №Т87 від 12.12.2019р.). 24.08.2019р. перебуваючи на роботі на «шахті «Центральна» ДП «Торецьквугілля» позивач отримав трудове каліцтво, страховий випадок був зареєстрований шахтою актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1/П) № б/н від 03.09.2019 р., факт отримання каліцтва - відкрита непроникаюча черепна мозкова травма: забійні рани волосяної ділянки голови, струс головного мозку. Факт отримання травм підтверджений випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6859 від 16.12.2019 р. Відповідно до довідки серії 12 ААА № 087661 від 10.12.2019р. Обласним профпатологічним медико-соціальної експертизи ММСЕ м. Краматорськ позивачу встановлено 60% втрати працездатності у зв`язку з вказаною травмою. Відповідно до довідки серії 12 ААБ № 416649 від 10.12.2019 р. Обласної медико-соціальної профпаталогічної комісії, згідно витягу з акту огляду МСЕК позивач визнаний інвалідом 3-ї групи трудового каліцтва. На підставі наданих позивачем документів Дзержинським відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у Донецькій області згідно постанови фонду йому призначили страхові виплати та одноразова допомога. Актом розслідування нещасного випадку (Н-1/П) від 03.09.2019р. встановлено, що причиною нещасного випадку послужило порушення п. 3.10 «Інструкції № 8 з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті (на поверхні) гірника очисного забою» затвердженої наказом директора шахти № 5/ТБ від 23.08.2017р. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків. Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. Таким чином, саме на підприємство покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно вимог\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що саме через небезпечні умови праці позивач отримав професійне захворювання. Сукупність проаналізованих та досліджених судом доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоров`я на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я [PERSON] і отримання ним професійного захворювання та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов`язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Судом враховано фактичні обставини справи, характер та обсяг спричинених позивачу моральних страждань, переживанням які відчуває [PERSON] у зв`язку з ушкодженням здоров`я,\~з врахуванням ступеню втрати працездатності та у зв`язку з професійним захворюванням, а відтак вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 30000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи вказані положення Закону, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved