Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Представник ПАТ «Перший Український [PERSON]»» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з під арешту. Ухвалою суду позивача ПАТ «ПУМБ» замінено правонаступником АТ «ПУМБ». В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що на теперішній час є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], однак не може реалізувати своє право власності на квартиру у звязку з накладеними на неї арештами, які позивач просить скасувати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі повідомлені про розгляд справ, шляхом надіслання ухвали про прийняття справи до свого провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу їх реєстрації. Відповідачі відзиву на позов не подали, причини неявки суду не повідомили, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не звертались, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України. Перевіривши\~\~фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та\~\~взаємозвязку, заслухавши пояснення представника позивача, суд, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 грудня 2007 року між юридичною особою ЗАТ Перший Український [PERSON] банк, правонаступником всіх прав та зобовязань якого є АТ Перший Український [PERSON] банк та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 5845782. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору позивач зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 56000,00 дол.США, а [PERSON] зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 03.12.2022. Згідно з п.3.2.1. Кредитного договору [PERSON] зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є Додатком № 1 до Кредитного договору. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 12,5% річних. Підпунктом 3.1.2. Кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 днів у році та нараховуються щоденно. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] виступили майновими поручителями [PERSON] та передали в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS], яка належала їм на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.04.2007 [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за р.№ 1067. Про що між ними та позивачем було укладено договір іпотеки № 5845846 від 03.12.2007 р., який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3192. На підставі вищевказаного Договору іпотеки, у звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань за Кредитним Договором, зареєстрованого в реєстрі за № 3192, 05.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було прийнято рішення про передачу вищевказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, в приватну власність позивачу, про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно нотаріусом було прийнято відповідне рішення №30327187 та внесено відповідний запис про право власності за № 15255570. Позивачу стало відомо про наявність арештів, які були накладені на належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], які зареєстровані третіми особами, а саме: - \~ \~ \~ \~10.11.2010 р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] було винесено постанову № 22482360 від 10.11.10 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у звязку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис № 15255582. - \~ \~ \~ \~ 10.11.2010 р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] було винесено постанову № 22482360 від 10.11.10 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у звязку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис № 15255594. - \~ \~ \~ \~13.11.2013 р. Ленінського ВДВС ЗМУЮ було винесено постанову ВП № 38786536 від 11.11.13 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у звязку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис № 3357799. - \~ \~ \~ \~ 13.11.2013 р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] було винесено постанову ВП № 38786474 від 11.11.13 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у звязку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис №3357372. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Також відповідно, до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, існуючі на даний час арешти повністю унеможливлює реалізацію АТ «ПУМБ» своїх прав та інтересів, щодо володіння та розпорядження належним йому майном. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає звільнення майна з-під арешту, посилаючись на кредитний договір та договір іпотеки, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved