Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач у вересні 2017 року звернувся до суду з названим позовом, вказуючи, що 13.05.2013 року [PERSON] за своєю заявою отримав кредит у розмірі 5400,00 грн. у виді встановленого ліміту на картковому рахунку. Він порушує умови договору та не проводить в установлений термін оплату. Станом на 31.07.2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 84839,07 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по кредиту у сумі 84839,07 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах цивільної справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, просить суд задовольнити позов підтримуючи позовні вимоги. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує ( а.с.39). [PERSON] на виклик суду в судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, на що вказують поштові переведення ( а.с.44, 55 ). На адресу суду надійшла заява відповідача, якою він просить суд провести судовий розгляд за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі ( а.с.58). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі визнання відповідачем позову суд відповідно до ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд визнав наявних у справі матеріалів достатніми для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи судом встановлено, що 13.05.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ « ПриватБанк» укладено кредитний договір № б/н . Згідно вище названого кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5400,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення. Банк виконав взяті на себе зобов'язання та встановив кредитний ліміт на картку у розмірі 5400,00 грн. Відповідач порушує умови договору та не проводить в установлений термін оплату. Станом на 31.07.2017 року загальна заборгованість відповідача по кредиту становить 84839,07 грн., з яких : 5241,54 грн. - заборгованість за кредитом; 71431,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн.- штраф ( фіксована частина); 4016,15 грн. - штраф ( процентна складова) . Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань. Так, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З досліджених судом матеріалів справивстановлено, що [PERSON] отримавши, кошти в розмірі 5400,00 грн., не виконав належним чином свої зобов'язання передбачені кредитним договором № б/н від 13.05.2013 року, у зв'язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 84839,07 грн. Відповідач заходів щодо погашення боргу не вживає. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача базуються на умовах договору та законі, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання позову та визнає, що позовна заява є обґрунтованою і такою що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України судові витрати, слід стягнути з відповідача у розмірі 1600,00 грн. судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved