Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

У вересні 2019 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати відповідачів - [PERSON] , [INFO] , який є законним представником малолітньої [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] , власницею іншої 1/2 частини є його мати [PERSON] , третя особа по справі. Відповідно до довідки про склад сім`ї в спірній квартирі зареєстровані такі особи: [PERSON] (син позивача), відповідач по справі, та [PERSON] - донька відповідача та онука позивача, які з вересня 2018 року в квартирі не проживають, не сплачують комунальні послуги, майно та особисті речі відповідачів в квартирі відсутні, перешкод для проживання у спірній квартирі для відповідачів позивач не створює, вони за власним бажанням та з власної волі не проживають за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. 27.09.2019 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачам, що вони мають право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. Відповідачам була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надали, в судове засідання не з`явилися, хоча судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причини неявки суду не надали. Відповідно до заяви, позивач та його представник просили про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причини неявки суду не надав. Враховуючи викладене, та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , на підставі Договору дарування від 30.08.1991 року, є власником 1/2 частини трикімнатної квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №178083949 від 20.08.2019року (а.с.10-13). Власницею іншої 1/2 частини трикімнатної квартири є його мати [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 23.08.1991року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №178083652 від 20.08.2019року (а.с.14-15). Відповідно до довідки про склад сім`ї (про осіб, які зареєстровані в квартирі) від 29.08.2019 року вих. № 25, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Океан-2», за адресою розташування квартири [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі - [PERSON] , 1990 р.н., та [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідачі з вересня 2018 року у спірній квартирі не проживають, що підтверджується актом (а.с.17). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved