Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У липні 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є матір`ю відповідачки - [PERSON] , та бабусею свого онука - [PERSON] , 2006 року народження. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . З 2015 року вона самостійно виховує онука, так як його мати самоусунулась від його виховання та утримання, хоча отримує пенсію про втрату годувальника, що належить [PERSON] після смерті його батька. На сьогоднішній день дитина мешкає з нею. Відповідачка ніде не працює та знаходиться на обліку в наркологічному диспансері з приводу вживання наркотичних засобів. Жодного із покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно. На підставі викладеного просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підтримала у повному обсязі, просила постановити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Останній неодноразово надсилались судові повістки на адресу реєстрації місця проживання, однак судова кореспонденція повернута суду без отримання адресатом, за закінченням строку зберігання. Крім того, виклики до суду розміщувались на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Представник третьої особи, Служба у справах дітей по Лівобережному району Маріупольської міської ради, що діє на підставі довіреності, [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 2005 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 23 вересня 2005 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 272. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 03 липня 2018 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №762, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області у віці 32 роки, [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 901. Факт проживання дитини з бабусею підтверджується довідкою про склад сім`ї № 299 від 16.04.2018 року та актом № 78 від 16.04.2019 року, підписаних головою КСН «Первомайський» у присутності двох свідків, з яких вбачається, що за адресою в [ADDRESS] а фактично проживає [PERSON] , [INFO] з чоловіком - [PERSON] , [INFO] , свекрухою - [PERSON] , [INFO] , та онуком - [PERSON] , [INFO] . За місцем проживання позивачка характеризується позитивно. Відповідно до характеристики № 134 від 26.06.2019 року, наданої директором спеціалізованої школи № 5, [PERSON] , характеризується за місцем роботи з позитивної сторони, як людина з високими моральними якостями, відповідальною за прийняті рішення та виконані дії. З характеристики , наданої класним керівником та директором НВК «Ліцей школи № 48» [PERSON] , в якому навчається [PERSON] , вбачається, що [PERSON] протягом 2017-2018 навчального року школу не відвідувала, навчанням дитини не цікавилась. Згідно характеристики № 161 від 19.04.2019 року, наданої директором музичної школи № 3 управління культурно-громадського розвитку Маріупольської міської ради, [PERSON] з 01.09.2015 року школу, в якій навчається її син не відвідувала, навчанням дитини не цікавилась, за навчання не сплачувала. З довідки № 1628/01 від 23.10.2019 року наданої директором НКП «Наркологічний диспансер м. Маріуполя вбачається, що [PERSON] , 1985 року народження перебуває на обліку з 20.05.2016 року із діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин, синдром залежності. З наданої до суду інформації від 22.10.2019 року Міського центру з профілактики та боротьби зі СНІДом Маріупольської міської лікарні № 4 ім. І.К Мацука [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку в центрі. За місцем проживання дільничним інспектором відповідачка [PERSON] характеризується з посередньої сторони, та як особа, що веде відчужений спосіб життя. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. У висновку органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Донецької області про доцільність позбавлення батьківських прав № 13-31-118 від 28.08.2019 року зазначено про наявність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76 - 78, 81 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідачка, не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею батьківських обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення її батьківських прав. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що мати не опікується долею дитини, не відвідує, не спілкується, її життям не цікавиться, малолітня дитина фактично не знає своєї матері, не отримує від неї тепла та батьківської турботи, мати не утримує дитину, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Донецької області, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину ( ч. 3 ст. 166 СК України). Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч.3 ст.181 цього Кодексу, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому за ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин, враховуючи, що утримання неповнолітніх дітей є не правом, а обов`язком батьків, а позбавлення батьківських прав не звільняє їх від виконання цього обов`язку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. За подання даного позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 384,20 гривень (вимога немайнового характеру про позбавлення батьківських прав). Враховуючи, що рішення ухвалено на користь позивача, вказаний судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень за вимогу про стягнення аліментів, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved