Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 3750,76 грн. за кредитним договором № б/н від 03.05.2012 року та судові витрати в розмірі 1218,00 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився. Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. З усних та письмових пояснень представників позивача встановлено, що 03.05.2012 року [PERSON] уклав договір з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» та відповідно отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2015 року має заборгованість 3750,76 грн., яка складається з: 1167,82 грн. заборгованість за кредитом; 1928,14 грн. заборгованість по відсотках за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.0грн. - штраф (фіксована частина). 154,80 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За наведених вище обставин є підстави для задоволення вимог позивача. Проте, судом 22.11.2016 року встановлено, що відповідач [PERSON] помер 27.12.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 407411 від 28.12.2015 року, копію якого звірено з оригіналом в судовому засіданні та долучено до матеріалів справи (а.с. 98). Виходячи із вимог п. 6. ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції, що діяла на той момент, суд вважав за необхідне закрити провадження у справі, про що 22.11.2016 року виніс ухвалу. З такою ухвалою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. 06.02.2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних і кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу позивача задовольнила та скасувала ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 22.11.2016 року і справу направила для продовження розгляду до суду першої інстанції. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що спірні відносини допускають правонаступництво. Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Частиною 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб,які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи із змісту ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням\~позивача замінити неналежного відповідача. Виходячи із вимог ст. 18 ЦПК України, якою визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів, Бродівським районним судом Львівської області продовжено розгляд справи і встановлено, що «після смерті [PERSON] нотаріусом заведена спадкова справа за заявою [PERSON], [INFO], місце проживання якої зареєстроване за адресою [INFO]; документи на належне померлому майно не надавались, свідоцтва про право на спадщину на належне померлому будь яке майно не видавались» (а.с. 154). Виходячи з того, що до суду не надходило жодних клопотань про заміну неналежного відповідача, а апеляційним судом вказано суду першої інстанції на відсутність підстав для закриття провадження у справі у звязку із смертю відповідача коли правовідносини допускають правонаступництво, враховуючи позицію представника позивача [PERSON] про необхідність задовольнити позов, суд вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити.

Outcome: approved