Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що в період з листопада 2016 року до грудня 2018 року позивачка перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. [INFO] позивачка народила сина [PERSON] , батьком якого є відповідач. Відповідач добровільно коштів на утримання та виховання дитини надавати не бажає. Також позивачка зазначає, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, позивачка отримує допомогу при народженні дитини, інших доходів немає, оскільки постійно займається доглядом сина, у зв`язку з чим позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати в її відсутності та позовоні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду письмову заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, позов визнав частково, та просив стягувати з нього аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку та заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] оскільки з нього вже стягуються аліменти згідно двох рішень суду на утримання неповнолітньої дитини та утримання дитини, що продовжує навчатися і сплачувати аліменти на утримання [PERSON] він немає матеріальної можливості. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, рахує за необхідне позов задоволити частково, згідно вимог ст. ст. 75, 84, 180183 СК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що [INFO] позивачка народила сина [PERSON] , батьком якого є відповідач. Відповідач добровільно коштів на утримання та дитини надавати не бажає. Також позивачка зазначає, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, отримує допомогу при народженні дитини, інших доходів немає, оскільки постійно займається доглядом сина. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, але оскільки з відповідача на даний час стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини та утримання дитини, що продовжує навчатися, тому стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх\~видів заробітку\~відповідача,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~до досягнення\~дитиною повноліття. Що стосується\~позовних про\~стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, то в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки згідно ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З аналізу зазначеної норми витікає, що особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до положень закріплених в ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду надав копії рішень Маньківського районного суду від 06.04.2016 року та 07.11.2018 року, згідно яких з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Виходячи з того, що позивачкою не надано доказів достатності заробітку (доходу) відповідача для сплати аліментів, суду не надано достатніх і переконливих доказів, що відповідач має можливість надавати кошти на утримання позивачки, натомість з матеріалів справи вбачається, що він сплачує аліменти на утримання двох дітей та на даний час немає доходу, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved