Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28 листопада 1997 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Цей шлюб було розірвано на підставі рішення Красноармійського міського суду Донецької області від 25 лютого 2000 року, яке набрало законної сили 7 березня 2000 року, але реєстрація розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану відбулася 28 квітня 2004 року, про що Красноармійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис № 108. До шлюбу з [PERSON] з 15 вересня 1994 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Шлюб з [PERSON] було розірвано на підставі рішення Красноармійського міського суду Донецької області від 11 вересня 1997 року, яке набрало законної сили 23 вересня 1997 року. Шлюбні відносини з відповідачем фактично були припинені у січні 1999 року. В подальшому вона відновила відносини с [PERSON] , з яким вони спільно мешкали та вели спільне господарство з січня 1999 року по травень 2004 року за адресою: [ADDRESS] . 7 липня 2000 року нею та [PERSON] у рівних частинах було придбано жилий будинок за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 29 квітня 2004 року нею у [PERSON] було придбано 1/2 частину спірного жилого будинку. Таким чином, вона придбала частину спірного будинку фактично перебуваючи у сімейних відносинах з [PERSON] без реєстрації розірвання шлюбу у органах РАЦС з [PERSON] , з яким фактично припинені шлюбні відносини на момент придбання спірного майна. На підставі наведеного, просила визнати за нею право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, у встановлений строк відзив не подав. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15 вересня 1994 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадського стану зроблено запис за № 388 (а.с.9). Рішенням Красноармійського міського суду Донецької області від 11 вересня 1997 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення суду набрало законної сили 23 вересня 1997року (а.с.10). З 28 листопада 1997 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадського стану зроблено запис за № 529 (а.с.8). Рішенням Красноармійського міського суду Донецької області від 25 лютого 2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення суду набрало законної сили 7 березня 2000 року (а.с.8). 28 квітня 2004 року Красноармійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 108, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище: йому - [PERSON] , їй - [PERSON] (а.с.11). Згідно копії довідки КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення № 4084 від 04.08.2020 року [PERSON] проживала та була зареєстрована разом з чоловіком [PERSON] , та вели спільне господарство з 1999 року по травень 2004 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.11зв.) 7 липня 2000 року [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах придбано жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 7 липня 2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., зареєстрованим в реєстрі за № 3611 (а.с.12). Згідно реєстраційного посвідчення БТІ м. Красноармійська вказаний будинок зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с.13). 29 квітня 2004 року [PERSON] придбано у [PERSON] 1/2 частину жилого будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 29 квітня 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2375 (а.с.14). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15220238 від 13.07.2007 року право власності на 1/2 частину жилого будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] 13.07.2007 року (а.с.13). Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч. 2 ст. 114 СК України). Це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 1 січня 2004 року, тобто до дня набрання чинності СК України. Таким чином, якщо шлюб було розірвано у судовому порядку до 1 січня 2004 року та не зареєстровано в органах РАЦС, тобто до дня набрання чинності СК України, такий шлюб не вважається розірваним. Статтею 58 Конституції України обумовлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Тобто норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права і обов`язки визначаються на підставах передбачених СК України. Частиною 6 ст.57 СК України зазначено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Абзацом 3 п.30 постанови Пленуму № 11 зазначено, що якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч.6 ст.57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. Таким чином, аналіз наданих доказів дозволяє зробити висновок про те, що позивач придбала спірний будинок під час окремого проживання з відповідачем у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а тому вважає за можливе визнати Ѕ частину вищевказаного будинку особистою приватною власністю позивача. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до ст.368 ЦК України, ч.6 ст.57 СК України,

Outcome: approved