Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

У березні 2016 позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, внаслідок пожежі. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 02 січня 2016 року в приватному житловому будинку [ADDRESS] сталась пожежа, що зафіксовано відповідним Актом про пожежу, складеним 02.01.2016 року комісією у складі інспектора групи ЗНС 9-ДПРЗ ГУ ДСНС України в Київській області (м. Вишневе) ст. лейтенант служби цивільного захисту [PERSON], власник частини №1 будинку - [PERSON], представника власника частини №2 будинку - [PERSON], при свідку [PERSON]. Право власності на пошкоджений будинок підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 15.02.2000 року Державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., та зареєстрованого в реєстрі за №1-186, відповідно якого, [PERSON] було успадковані 59/100 частини житлового будинку [ADDRESS], та 41/100 даного житлового будинку були успадковані [PERSON]. Відповідно до Висновку №1/В/12.01.2016 від 12 січня 2016 року по дослідженню причини пожежі, що виникла 2 січня 2016 року в приватному житловому будинку, розділеному на двох господарів за адресою: [ADDRESS], складеного Інженером Дослідно-випробувальної лабораторії 5 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Київській області (м. Бровари) причиною пожежі в приватному житловому будинку, розділеному на двох господарів за адресою: [ADDRESS], виникнення горіння, внаслідок передачі тепла від розігрітих (розжарених) до більш високої температури конструктивних елементів димовивідної труби опалювальної печі (каміну) житлової квартири №2, власником якої, як те відображено у Висновку є відповідачка [PERSON] Також у вказаному Висновку вказано, що причиною таких наслідків займання є недотримання вимог ДБН В.2.5-67:2013, щодо монтажу димовивідного каналу опалювальної печі (каміну) житлової квартири №2. Внаслідок зазначеної пожежі було знищено та пошкоджено частину майна позивача та його родини. Зокрема, на дату звернення до суду з даним позовом позивачем придбано частину будівельних матеріалів на суму 106 532,79 грн. для проведення відновлювальних робіт. Інші витрати, пов'язані з придбанням відновлювальних матеріалів та проведенням відновлювальних робіт з метою усунення пошкоджень будинку, внаслідок зазначеної пожежі позивачем буде надано в процесі розгляду даної позовної заяви в спосіб та в порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством. З метою отримання компенсації таких витрат позивачу, між позивачем та відповідачкою неодноразово відбувались розмови з даного приводу та пропозиції позивача врегулювати даний спір в досудовому порядку. Однак, відповідач немає намірів виконувати свої зобов'язання, пов'язані із компенсацією понесених витрат на відновлення пошкодженого майна. Натомість, відповідачка має на меті здійснити продаж своєї частини будівлі, що в свою чергу може прямо унеможливити встановлення істини в даному спорі та, в подальшому, виконати можливе рішення суду. Даний факт підтверджується направленою на адресу позивача Заявою від 24 лютого 2016 року, посвідченою Приватним нотаріусом КМО Нікітенко Ю.М. про майбутній продаж належної відповідачці 41/100 частині житлового будинку [ADDRESS] за 579 152 (п'ятсот сімдесят дев'ять тисяч сто п'ятдесят дві) грн. 00 коп. Відтак, з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів, позивач змушений звернутись до суду з даною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежу, яка мала місце 02 січня 2016 року за адресою: [ADDRESS], внаслідок загорання (передачі тепла від розігрітих (розжарених) до більш високої температури) конструктивних елементів димовивідної труби опалювальної печі (каміну) житлової квартири №2, власником якої є відповідачка [PERSON] Враховуючи вищевикладене просив стягнути з [PERSON] (номер ОКПП [NUMBER]) на користь [PERSON] 106 532,79 (сто шість тисяч п'ятсот тридцять дві грн.. 79 коп.) гривень. У процесі розгляду справи представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, де просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 349 212 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати на оплату висновку експерта за № 21 від 25.03.2016 року в розмірі 1200 грн., оплату проведеної експертизи за № 2 тв від 24.03.2016 року у розмірі 1238 грн. 16 коп.,оплату проведеного висновку спеціаліста за № 22 від 03.03.2016 року в сумі 800 грн., оплату консультації про проведення дослідження в розмірі 3500 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 5 378, 45 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у процесі розгляду справи надав пояснення по справі, заперечував проти позовних вимог, оскільки вважає, їх необгрунтованими та безпідстаними, оскільки хоча відповідачка [PERSON] і є власником будинку, однак вважає, що причини виникнення пожежі не встановлені, в зазначеному будинку відповідачка не проживає, тому у позові просив відмовити. У подальшому у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи: 02 січня 2016 року в приватному житловому будинку [ADDRESS] сталась пожежа, що зафіксовано відповідним Актом про пожежу, складеним 02.01.2016 року комісією у складі інспектора групи ЗНС 9-ДПРЗ ГУ ДСНС України в Київській області (м. Вишневе) ст. лейтенант служби цивільного захисту [PERSON], власник частини №1 будинку - [PERSON], представника власника частини №2 будинку - [PERSON], при свідку [PERSON]. Право власності на пошкоджений будинок підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 15.02.2000 року Державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., та зареєстрованого в реєстрі за №1-186, відповідно якого, [PERSON] було успадковані 59/100 частини житлового будинку [ADDRESS], та 41/100 даного житлового будинку були успадковані [PERSON]. Відповідно до Висновку №1/В/12.01.2016 від 12 січня 2016 року по дослідженню причини пожежі, що виникла 2 січня 2016 року в приватному житловому будинку, розділеному на двох господарів за адресою: [ADDRESS], складеного Інженером Дослідно-випробувальної лабораторії 5 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Київській області (м. Бровари) причиною пожежі в приватному житловому будинку, розділеному на двох господарів за адресою: [ADDRESS], виникнення горіння, внаслідок передачі тепла від розігрітих (розжарених) до більш високої температури конструктивних елементів димовивідної труби опалювальної печі (каміну) житлової квартири №2, власником якої, як те відображено у Висновку є відповідачка [PERSON] Також у вказаному Висновку вказано, що причиною таких наслідків займання є недотримання вимог ДБН В.2.5-67:2013, щодо монтажу димовивідного каналу опалювальної печі (каміну) житлової квартири №2. Внаслідок зазначеної пожежі було знищено та пошкоджено частину майна позивача та його родини. Зокрема, на дату звернення до суду з даним позовом позивачем придбано частину будівельних матеріалів на суму 106 532,79 грн. для проведення відновлювальних робіт. Інші витрати, пов'язані з придбанням відновлювальних матеріалів та проведенням відновлювальних робіт з метою усунення пошкоджень будинку, внаслідок зазначеної пожежі позивачем буде надано в процесі розгляду даної позовної заяви в спосіб та в порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством. Відповідно до висновку експерта №21 від 25.03.2016 року Української експертної компанії вартість відновлювальних робіт внаслідок пожежі квартири №2 житлового будинку [ADDRESS] складає 321 556 гривень. Згідно Рахунку-фактури №СФ-000038 від 28.02.2016 року позивачем ТОВ «Українська експертна компанія» сплачено 1200 гривень, що відповідно підтверджується рахунком фактурою №СФ-000038 від 28.02.2016 року. Як вбачається відповідно до висновку №22 від 03.03.2016 року осередок пожежі знаходився у внутрішньому просторі конструкції стелі кімнати квартири №2 у місті перетину стелі та металевої димовивідної труби кімнати. Джерелом запалювання слугувала дія теплових проявів від більше розігрітих металевих конструкцій димоходу на дерев'яні конструкції стелі. Причиною виникнення пожежі є теплове самозаймання внаслідок недотримання вимог правил пожежної безпеки та технічних умов виробників печей (камінів) при улаштуванні пічного опалення. Згідно рахунку -фактури №СФ-000039 від 28.02.2016 року за пожаротехнічне дослідження позивачем сплачено 800 гривень. Також як вбачається та із рахунку-фактури №СФ-000028 від 25.02.2016 року позивачем сплачено 3500 гривень. Та було отримано консультацію про проведення дослідження. Згідно висновку експерта №2-тв від 24.03.2016 року за заявою від 25.02.2016 року встановлено шкоду завдану майна позивача, яке знаходилося в будинку на загальну варість 27656, 12 грн. З метою отримання компенсації таких витрат позивачу, між позивачем та відповідачкою неодноразово відбувались розмови з даного приводу та пропозиції позивача врегулювати даний спір в досудовому порядку. Однак, відповідач немає намірів виконувати свої зобов'язання, пов'язані із компенсацією понесених витрат на відновлення пошкодженого майна. Натомість, відповідачка має на меті здійснити продаж своєї частини будівлі, що в свою чергу може прямо унеможливити встановлення істини в даному спорі та, в подальшому, виконати можливе рішення суду. Даний факт підтверджується направленою на адресу позивача Заявою від 24 лютого 2016 року, посвідченою Приватним нотаріусом КМО Нікітенко Ю.М. про майбутній продаж належної відповідачці 41/100 частині житлового будинку [ADDRESS] за 579 152 (п'ятсот сімдесят дев'ять тисяч сто п'ятдесят дві) грн. 00 коп. Відповідно до ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування,Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з'ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв'язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. Відповідно до статей 58, 59, 62, 63, 64, 212 Цивільного процесуального кодексу України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. До істотних обставин, що підлягають з'ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов'язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Крім цього, відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов'язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача. якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з п.3.7.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомун-госпу України від 17.05.2005 року №76, забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). За змістом ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до ч.6 ст.55 Кодексу цивільного захисту України, обов'язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиро-наймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Як передбачається п. 3.7.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 відповідно до Закону України "Про пожежну безпеку" (3745-12) забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). Взаємні зобов'язання власника будинку, власника, наймача (орендаря) жилого приміщення щодо забезпечення пожежної безпеки повинні визначатися договором. Забезпечення пожежної безпеки в інших окремо розташованих на прибудинковій території спорудах і гаражах покладається на їх власників. У відповідності до Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України 30.12.2014 №1417, зокрема п. 2.6. печі та інші опалювальні прилади повинні мати протипожежні розділки (відступки) від горючих конструкцій, що відповідають вимогам ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування». Відповідно до п. 2.12. Улаштування тимчасових печей у приміщеннях забороняється. Згідно до п. 2.13 під час експлуатації пічного опалення не допускається: прокладати димоходи (борови) опалювальних печей поверхнею горючих основ; використовувати для димових труб асбестоцементні й металеві труби, влаштовувати глиноплетені та дерев'яні димоходи. Як вбачається із матеріалів, висновку Державної служби України з Надзвичайних ситуацій №1/В 12.01.2016 року по дослідженню причини пожежі, що виникла 2 січня 2016 року в приватному житловому будинку, розділеному на двох господарів за адресою: [ADDRESS] монтаж димохідного каналу опалювальної печі (каміну) було виконано з грубим порушенням вимог ДБН В2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція, кондиціонування, щодо недотримання відстаней протипожежної відступки, а саме відповілно до п. 6.8.18 ДБН В.2.5-67:2013 відступка-відень від зовнішньої поверхні печі, димовивідного Канаду та стіною,Ю перегородкою або іншою конструкцією будівлі виконаною з горючих матеріалів слід приймати не меншою. З таких обставин причиною пожежі в приватному житловому будинку, розділеному на двох господарів за адресою: [ADDRESS] виникнення горіння, внаслідок передачі тепла від розігрітих (розжарених) др. Більш високої температури конструктивних елементів димовивідної труби опалювальнох печі (камціну) житлової квартири №2. Також як вбачається із висновку спеціаліста №22 від 03.03.2016 року осередок пожежі знаходився у внутрішньому просторі констркціїх стелі кімнати квартири №2 у місці перетину стелі та металевої димовівдної труби каміну.Джерелом запалювання слугувала дія теплових проявів від більше розгрітих металевих конструкцій длимоходу на дерев»яні конструкції стелі. Причиною виникнення пожежі є теплове самозаймання внаслідок недотримання вимог правил пожежної безпеки та технічних умов виробників металевих печей (камінів) при улаштуванні пічного опалення. Із пояснень представника позивача та висновків спеціаліста вбачається, що у квартирі № 2 вдповідача [PERSON] монтаж димохідного каналу опалювальної печі (каміну) було виконано з грубим порушенням вимог ДБН В2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція, кондиціонування, щодо недотримання відстаней протипожежної відступки, втім відповідач та її представник жодним чином не довели належного виконання відповідачем правил пожежної безпеки у своїй квартирі, щоб давало змогу зробити висновок про відсутність її вини у пожежі, та не спростував висновків, викладені у звіті про причини виникнення пожежі, які свідчили саме про недотримання правил пожежної безпеки у житловому приміщенні відповідача. Як передбачає ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За наведених обставин та із врахуванням того, що саме в належній відповідачці квартирі виникла пожежа, суд обґрунтовано вважав, що саме у зв»язку із невиконанням свого обов»язку як власника нерухомості дотримуватися правил безпеки систем електропостачання у належному їй житловому приміщенні виникла пожежа, якою позивачеві заподіяно шкоди. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, суд вважає, що між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, завданої пожежею. Позивачем обрано відповідний спосіб захисту своїх прав в частині заявлення вимог щодо відшкодування завданої йому шкоди саме власником будинку, оскільки він несе тягар утримання цього майна, у стані, який повинен унеможливлювати настання негативних наслідків для інших осіб. Такий висновок можливо зробити беручи до уваги й причину пожежі - недотримання вимог правил пожежної безпеки та технічних умов виробників металевих печей (камінів) при улаштуванні пічного опалення, внаслідок чого сталося теплове самозаймання. Що стосується доказів невинуватості відповідача, щодо виникнення пожежі у вказаному будинку, а саме, що фактично відповідач проживає в [ADDRESS], що в казному будинку відповідно до акта депутата обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.06.2016 року, довідки форми №3 від 10.06.2016 року, за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] та його родина, суд не бере до уваги, оскільки підставою для задоволення позову шляхом стягнення завданої шкоди з власника будинку є те, що дотримання Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій покладається на їх власників. За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено наявність шкоди, яка полягає у знищенні його майна. Крім того, позивач документально підтвердив причинний зв'язок між заподіянням шкоди його майну та безпосередньо пожежею, осередок якої первинно виник у житлвоому приміщенні відповідача та неправомірність дій відповідача, які полягали у порушенні норм протипожежної безпеки при експлуатації печі. В свою чергу відповідач [PERSON] маючи обов'язок довести правомірність своєї поведінки та відсутність своєї вини, доводила цей факт лише своїм фактом не проживання у вказаному будинку під час пожежі, та вказувала на недоведеність причин пожежі, однак, не відповідач, а ні її представник висновки щодо причин виникнення пожежі жодним чином не спростували. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог про відшкодування завданої майнової шкоди. Окрім того позивач вважає, що відповідачем йому завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 10000 гривень Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності з роз'ясненнями, викладеними в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди може визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. В даному випадку, приймаючи до уваги посилання представника позивача на спричинення позивачу моральної шкоди та враховуючи те, що внаслідок пожежі позивач [PERSON] втратив частину свого майна, внаслідок чого позбавлений можливості користуватись ним; на його відновлення потрібні як певні зусилля так і час, що спричиняє додаткові незручності та створює дискомфорт у його житті; відповідачка не вчиняла дій щодо відшкодування спричиненої шкоди та не сприяла зменшенню негативних наслідків пожежі. Тобто внаслідок пожежі позивач отримав душевні страждання. Враховуючи суть позовних вимог, характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, завданих позивачу у зв'язку з пошкодженням його майна, їх глибину та тривалість, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в розмірі 10 000 грн. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на користь позивача. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: approved