Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК»/далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»/ звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку неодноразово уточнював, останній раз 09.10.2014 року, та просить суд: виселити з будинку №3 по вул. Сухомлинського у м.Кривому Розі Дніпропетровської області [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за вищезазначеною адресою; судові витрати покласти на відповідачів. Відповідачі [PERSON], яка діє особисто, та від імені неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] неодноразово викликалися в судове засідання, але до суду, так і не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, заперечень, окрім відповідача [PERSON], суду не надали. Відповідач [PERSON] надала суду письмові заперечення на позов /а.с.144,162,т.1/. Крім того, відповідач [PERSON] надала суду заяву, про продовження перерви, оскільки вона працює, щоб підтримати доньку та батьків, та потребує часу для вирішення питання відносно виселення її родини зі спірного житлового будинку/а.с.151.т.2/, яку суд до уваги не взяв, оскільки відповідач [PERSON] неодноразово (близько 10 разів: а.с.59,93,107,143,164,203,т.1;а.с.9,21,59,151,т.2) писала аналогічні заяви про відкладення чи перерву у розгляді справи, посилаючись на різні причини та обставини, що на думку суду, свідчить про затягування відповідачем строків розгляду справи. Так як представник позивача наполягає на заочному розгляді справи, за відсутності відповідачів, які вважаються повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України оголосив про заочний розгляд справи, та вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради [PERSON], позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими, такими, що порушують права неповнолітньої дитини, та просить у задоволенні позову відмовити. Представник 3-ї особи виконкому Інгулецької районної у місті ради, як органу опіки та піклування, в судове засідання, не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, надав письмові заперечення та клопотання про розгляд справи за відсутності представника /а.с.119.т.2/. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, та суду пояснила, що позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», який є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується наданим суду витягом зі Статуту, та відповідач [PERSON] 05.10.2006 року уклали кредитний договір №КRI0GK00150572 (далі - Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору [PERSON] зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 192000,00 грн. на придбання нерухомості житлового призначення строком до 04.10.2021 року, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 05.10.2006 року уклали договір іпотеки № КRI0GK00150572 від 05.10.2006 року (далі - договір іпотеки). Згідно з п.7 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 129,60 кв.м, житловою площею 51,40 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Сухомлинського, буд. 3. Предмет іпотеки перебуває у спільній сумісній власності на підставі договору купівлі-продажу, який оформлено на відповідача [PERSON], і переданий в іпотеку за згодою чоловіка іпотекодавця (ст.14.5. Договору). Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Згідно, і статями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач своєчасно не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за Кредитним договором не виконав. В наступному ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, та 13.06.2013 року суд виніс рішення: звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 129,60, житловою площею 51,40 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Сухомлинського,3, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ«ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570). Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Банк направив відповідну вимогу відповідачам ще 03.02.2014 року, та відповідачі належним чином повідомлені про виселення, але добровільно виселятися не бажають. Вище вказані обставини підтверджуються письмовим повідомленням. Таким чином, відповідачі ідлягають виселенню з житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м.Кривий Ріг, вул. Сухомлинського, буд. 3. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Також, договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та ст. 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищезазначеного, представник позивача і просить суд виселити з будинку №3 по вулиці Сухомлинського у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],15.12.1994року народження, [PERSON], [INFO], які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Сухомлинського, буд.3, без надання іншого житла. Відповідач [PERSON] надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що виселення осіб, зареєстрованих та проживаючих у її будинку, який є її приватною власністю, на її думку, є незаконними. Згідно з ч.3ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи та її малолітніх та неповнолітніх дітей, є місце проживання їх батьків. Тому вона вважає, що вона та її діти у спірному будинку зареєстровані на законних підставах. Ніякого рішення суду про позбавлення її власності та користування будинком немає, тому вимоги про виселення вона вважає безпідставними, оскільки з неї тільки стягнуто грошову компенсацію. Реалізація майна за рішенням суду можлива за початковою ціною, визначеною договором та за її згодою. Такої пропозиції про реалізацію майна від позивача не поступало, крім цього позивач, на думку [PERSON], порушує вимоги ст.8 3акону України «Про охорону прав дитини», оскільки дитина має право на достатній життєвий рівень. Згідно ч.3ст.17 цього Закону, батьки не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори ( про що вона не знала під час укладення договору), відмовлятись від належних дитині майнових, житлових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчужування житла. Позивач також порушує ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» - держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів, щодо нерухомого майна, неприпустимо зменшення або обмеження прав, інтересів дітей, при вчиненні будь-яких правочинів, стосовно жилих приміщень. Крім того, позивач звертає увагу суду, що на цей час діє Закон №4953, про мораторій на стягнення заставленого майна, за кредитними договорами в іноземній валюті, та на виселення. застосувати аналогію права та закону. Просить прийняти до уваги, що відповідно до ст.321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Неможливо за рахунок позбавлення житлових прав малолітніх громадян України захищати свої грошові інтереси, тому в задоволенні позову просить відмовити. В письмових запереченнях третьої особи - виконкому Інгулецької районної у місті ради, як органу опіки та піклування, зазначено, що позовні вимоги вони не визнають, з наступних підстав. У відповідності до ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.90 року, ратифікована Україною 27.02.91 року, набрала чинності для України 27.09.91 року (далі по тексту - Конвенція), Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. Згідно ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення, мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Частиною 6 ст.203 ЦК України передбачено, що правочин, який вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних. У зв'язку з тим, що звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок по вул. Сухомлинського, 3, право користування яким має неповнолітня [PERSON], шляхом продажу є правочином, то орган опіки та піклування звертає увагу, суду, що зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень неприпустимо, тому у задоволенні позову просять відмовити /а.с. 60.т.1, а.с.119, т.2/. Із встановлених в судовому засіданні обставин вбачається, що 05.10.2006 року між позивачем ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №КRI0GK00150572 від 05.10.2006 року. Відповідач [PERSON] у той же день /а.с.22,т.1/ отримала кредит у розмірі 192000,00 грн. на придбання нерухомості житлового призначення, а також 32039,00грн. виділено на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбаченого договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34 % на місяць ( 16,08 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом.Кредит видано на строк до 04.10.2021 року, включно. Відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором/а.с.6-7.т.1/. В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором позивач та відповідач [PERSON] 05.10.2006 року уклали договір іпотеки № КRI0GK00150572 від 05.10.2006 року. Відповідно до п.7 договору іпотеки [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 129,60 кв.м, житловою площею 51,40 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Сухомлинського, буд.3. Предмет іпотеки перебуває у спільній сумісній власності на підставі договору купівлі-продажу, який оформлено на відповідача [PERSON], і переданий в іпотеку за згодою чоловіка іпотекодавця (ст.14.5. Договору) /а.с.8-9,т1/. Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2013 року задоволено вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , треті особи [PERSON], Виконком Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про звернення стягнення, позовні вимоги задоволено частково, та в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором від 05.10.2006 року в розмірі 701853,15 грн., звернуто стягнення на домоволодіння, що складається: з житлового будинку А-1, загальною площею 129,60 кв.м, житловою площею 51,40 кв.м, вбиральні - Б, літнього душу -В, гаражу - Г, парканів №1-2, водоколонки - 1, замощення - ІІ, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Сухомлинського, будинок 3 (три), шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №KRI0GK00150572 від 05.10.2006 року), ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» /а.с.11-14/. Згідно зі ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як зазначено у вищевказаному рішенні Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 13.06.2013 року, на момент укладання договору іпотеки нотаріусу відповідачем [PERSON] було надано довідку від 12.03.2013 року, видану головою вуличного комітету, про те, що неповнолітні діти відповідача на момент укладання договору іпотеки / станом на 05.10.2006 року/ у житловому будинку за адресою: м.Кривий Ріг, вул..Сухомлинського, 3, зареєстровані не були. І тільки 21.11.2006 року неповнолітні: [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], були зареєстровані у спірному будинку/ а.с. 12-13,т1/. Так як неповнолітні діти відповідача права власності на предмет іпотеки на час укладання договору іпотеки не мали, та були зареєстровані після укладання цього договору , то твердження відповідача, та заперечення представників виконкому Інгулецької районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо необхідності отримання дозволу органу опіки та піклування на укладання договору іпотеки, є необґрунтованими, та неспроможними. Таким чином, судом встановлено, що на час укладання договору іпотеки неповнолітні діти відповідача в спірному будинку зареєстровані не були. Відповідач же, на порушення умов договору, зареєстрував неповнолітніх дітей у предметі іпотеки без повідомлення іпотекодержателя. Крім того, судом встановлено, що чоловік відповідача- Тевзадзе М.С., та її батько - П.В. до цього часу зареєстровані за адресою: [INFO], де раніше була зареєстрована і сама відповідач [PERSON], та їх діти /а.с.11,т.2/. З вищезазначеного рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2013 року вбачається, що іпотекодавець [PERSON] порушила умови кредитного договору, без дозволу зареєструвала в іпотечному житлі неповнолітніх дітей, не повернула вчасно кредитні кошти, внаслідок чого виникла тривала заборгованість, та вищезазначеним же рішенням від 13.06.2013 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки. Зазначені обставини в силу приписів ст.40 Закону України «Про іпотеку» - є підставою виселення усіх мешканців з іпотечного житла». Відповідно до довідки, виданої головою вуличного комітету від 19.09.2014 року про склад сімї відповідача [PERSON], разом з нею за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Сухомлинського, 3 , проживають: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON],[INFO], чоловік- Тевзадзе Малхаз Сергійович, [INFO], батько - [PERSON], [INFO]. При цьому, зареєстровані за вищезазначеною адресою тільки відповідач [PERSON] та її донька [PERSON], а її чоловік [PERSON] та батько [PERSON] зареєстровані за адресою:[INFO]./ а.с.147, т.1; а.с.111, т.2/. \~\~\~\~ Згідно із частиною третьою ст.33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.39 цього Закону, в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою ст.40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка визначає порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст.109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. За змістом ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що ще 03.02.2014 року позивачем було направлено та отримано відповідачами повідомлення про необхідність виселення із займаного іпотечного житла ( а.с.15-17), але добровільно з іпотечного житлового приміщення останні виселятися не бажають. Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК УРСР, громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Судом встановлено, що в іпотеку передано житловий будинок, який був придбаний саме за рахунок отриманих відповідачем [PERSON] кредитних коштів. За зазначених вище обставин, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів разом з неповнолітнім членом сімї, без надання їм іншого постійного житла, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею витрати. Враховуючи, що відповідач [PERSON], діє як за себе, так і в інтересах [PERSON], з неї підлягає стягненню судовий збір в сумі 97,44 грн., з інших відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] судовий збір підлягає стягненню в сумі - 48,72 грн., з кожного.

Outcome: approved