Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28 січня 2019 року за нею визнано право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення: кафе з магазином та офісом загальною площею 366 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі даного рішення 23 квітня 2019 року державним реєстратором Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за нею зареєстровано право власності на Ѕ частку вищевказаного нерухомого майна. Решта Ѕ частка даного нерухомого майна належить на праві власності [PERSON] . Оскільки дійти згоди з відповідачем щодо поділу даного майна в натурі їм не вдається, просила поділити між нею та відповідачем в натурі вказане нежитлове приміщення, виділивши їй у власність відокремлену його частину, що становить Ѕ його частку або ж з відхиленням від розміру ідеальної частки і присудженням грошової компенсації різниці вартостіідеальної частки і вартості присудженої частки згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В підготовчому засіданні позивачка і її представник адвокат Волошанська О.І. підтримали даний позов і просили призначити в даній справі судову будівельну-технічну експертизу, а після її проведення поділити спірне майно в натурі. Після вивчення експертного висновку позивачка просить виділити їй майно відповідно до 2-ого варіанту висновку експерта, виділивши як співвласнику № 2. Стягнути з відповідача 9 059 грн 50 коп грошової компенсації різниці вартості ідеальної Ѕ частки в даній нежитловій будівлі і вартості частки співвласника 2 згідно 2-ого варіанту висновку експерта, 4 730 грн 04 коп сплати судового збору, 13 676 грн витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи. Доцільність поділу спірного нерухомого майна саме згідно варіанту № 2 висновку експерта позивачка і її представник обгрунтували тим, що з трьох запропонованих експертом варіантів поділу спірного майна, саме згідно варіанту № 2 розмір часток співвласників у спірному майні в натурі найбільш приближений до ідеального розміру їхніх часток в даному майні, а саме розміри часток спввласників № 1 та № 2 в натурі - 503/1000 та 497/1000. При цьому відповідно найменшою у варіанті № 2 є і сума (9059 грн. 50 коп.) відшкодування співвласника № 1 співвласнику № 2 до рівності вартості часток сторін в даному майні. Зазначали, що оскільки перший поверх даної будівлі є для комерційного призначення, а другий поверх - офіс, тому для обох сторін, які займаються підприємницькою діяльністю, максимально важливим є після поділу даного майна не втратити основного призначення спірного майна - ведення комерційної діяльності (кафе, магазин). Тільки згідно варіанту № 2 двом співвласникам виділяються рівноцінні частини приміщення першого поверху та рівноцінні частини другого поверху. Просять врахувати, що лише згідно другого варіанту кожному із співвласників виділяється по частині першого поверху з однаковою технічно завершеною готовністю і по частині другого поверху, в якому ще слід виконати облагороджувальні будівельні роботи. При поділі згідно варіанту № 2 у кожного співвласника буде однакова можливість парковки, проїзду та підвезення товару від центральної дороги для здійснення підприємницької діяльності. Також кожний співвласник матиме однакову можливість розміщення реклами і кожному виділяється аварійний вихід, що згідно вимог є необхідним в комерційних приміщеннях. Також позивачка і її представник вказали, що хоча згідно варіанту № 2 співвласники витрачають значні кошти для облаштування відокремлення частин будівлі в натурі (співвласник № 1 - 20033 грн, співвласник № 2 - 39653 грн ), однак з врахуванням необхідності співвласнику № 1 сплати співвласнику № 2 різниці між вартістю ідеальної частки і вартістю його 457/1000 частки 9059 грн. 50 коп загальна сума витрат співвласника № 1 по даному варіанту поділу становитиме 29 092 грн 50 коп (20 033 грн + 9 059.50 грн), в той час як в інших варіантах такі витрати є більшими - у варіанті № 1 для співвласника № 1 загальна сума витрат становитиме 196 848 грн ( 196 131 грн. 50 коп. + 716 грн 50 коп), а згідно варіанту № 3 - 38 609 грн ( 37 177 грн 50 коп +1 431 грн 50 коп). Зважаючи на те, що відповідач перший поверх будівлі вже облаштував під кафе, позивачка і її представник просять виділити їй згідно 2-го варіанту висновку експерта як співвласнику № 2, а відповідачу як співвласнику № 1 ( частину першого поверху з центральним входом), оскільки при цьому він з незначними витратами буде мати можливість змістити бізнес у свою частину приміщення і продовжувати повноцінно займатися підприємницькою діяльністю. Позивачка і її представник також вказали, що поділ будівлі згідно варіантів № 1 та № 3 буде вигідний тільки співвласнику за № 1, який отримає перший поверх. Співвласник за № 2 буде власником приміщень офісів на другому поверсі, які не передбачено використовувати для комерційної діяльності (кафе-магазину). Такий поділ поставить співвласників в нерівне становище. Позивачка зазначає, що якщо навіть змінити призначення приміщень другого поверху з офісів на кафе-магазин, то здійснення комерційної діяльності на першому поверсі будівлі в порівнянні з другим поверхом матиме переваги пов`язані з вказаною поверховістю. При поділі згідно варіантів № 1 та № 3 пропонується співвласнику за № 2 переобладнати аварійний вихід під основний вхід з вулиці на другий поверх шляхом переобладнання сходів, що технічно надто складно, оскільки перша сходина сходів знаходиться на висоті більше одного метра від рівня поверхневого шару землі, а за 60 см від фундаменту сходів починається охоронна зона - проходить газова труба середнього тиску. Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому позов визнав частково та вказав, що відповідач погоджується на поділ спірного нерухомого майна в натурі, однак на запропоновані позивачкою варіанти поділу не погоджується. Зазначають, що варіант поділу, шляхом виділу в натурі кожному із співвласників по Ѕ частині першого та другого поверхів, підвалу із здійсненнм при цьому відповідних будівельних переобладнань неможливий, зважаючи на те, що в такому випадку один із співвласників буде позбавлений виходу на другий поверх, до якого веде лише одна сходова, а зведення ще однієї сходової неможлива, у зв`язку із необхідністю втручатися у несучі стіни, що робить цей варінт технічно неможливим. Щодо іншого запропонованого позивачкою варіанту поділу, шляхом виділення одному із співвласників приміщення першого поверху а другому - другого поверху вказує, що з технічної точки зору такий поділ можливий, однак не враховує наявність підвального та мансардного приміщень, площі яких необхідно враховувати при поділі спірної будівлі. Зі свого боку вважає єдиним можливим вартіантом поділу спірної будівлі шляхом виділу позивачці частини приміщень першого поверху, а саме сходову площею 6,7 кв.м, приміщення другого поверху площею 126,0 кв.м, та мансардне приміщення площею 117,9 кв.м (загальна площа виділеного майна - 250,6 кв.м), а йому виділити підвальне приміщення площею 117,9 кв м. та приміщення першого поверху площею 115,4 кв.м (загальна площа - 233,3 кв.м). Вважає такий варіант поділу найбільш обґрунтованим, що не потребує переобладнання приміщення та додаткових витрат, кожен із співвласників отримає ізольовану частину будівлі із окремим входом Також відповідач звертає увагу, що міською радою йому як підприємцю передано в оренду вказане комерційне приміщення, де на першому поверсі розміщено кафе та магазин. Зазначає, що підприємницька діяльність яку він здійснює у вказаному приміщенні є єдиним джерелом його доходу, та розподіл першого поверху між співвласниками позбавить його можливості проводити господарську діяльність. В судовому засіданні відповідач [PERSON] і його представник адвокат Савчук позов не визнали, посилаючись на аргументи, викладені у відзиві. На підтвердження тієї обставини, що частка відповідача і її вартість в спірному майні є більшою ніж частка позивачки адвокат Савчук просив суд призначити по даній справі додаткову судову будівельно-технічну експертизу з метою визначення переліку додаткових покращень (ремонтних робіт), які здійснені особисто відповідачем в спірному майні після здачі його в експлуатацію (10 жовтня 2014 року) і до дня розгляду судом даної справи. Надалі відповідач та його представник погодилися з висновком судової будівельно-технічної експертизи, заперечували щодо поділу по 2-ому варіанту поділу, а в судових дебатах відповідач та його представник просили поділити спірне майно згідно 3-го варіанту висновку експерта. При цьому представник зазначив, що експерт в дослідницькій частині не описав процес дослідження, не зіслався на відповідні методи (методики) дослідження, умови їх застосування, не вказав за допомогою яких методик експерт прийшов до висновку про можливість влаштування сходів з першого поврху на другий та чи будуть такі роботи відповідати державним будівельним, санітарним протипожежним нормам та правилам, не зазначив за допомогою яких методів слід облаштувати вказані сходи, а тому викликає сумнів у можливості виготовлення відповідної проектної документації і відповідно співвласник 2 може бути позбавлений можливості облаштування сходів на другий поверх. Вважає, що демонтаж залізобетонного перекриття між першим і другим поверхом є надто складним з технічної точки зору і може призвести до пошкодження або руйнування приміщення, а виконання цих робіт вимагає виготовлення відповідної проектної документації та реєстрації в органах ДАБК повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Також представник, зіславшись на вимоги п.5 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», п.7.8 та 7.9 ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди» навів перелік обстежень, які слід виконати при розробленні проектів реконструкції і капітального ремонту, навів вимоги до технічного висновку про можливість реконструкції і капітального ремонту житлового будинку. Також зазначив, що без розподілу земельної ділянки на ній неможливо встановити сходи для облаштування другого входу в будівлю. Вважає, що при 2-му варіанті використання першого поверху під кафе-магазин стане неможливим, оскільки його площа, конфігурація не відповідатиме вимогам ДБН В.2.22-25:2009 « Підприємства харчування» (заклади ресторанного господарства), що одному співвласнику виділяється менша площа зали та кухні, не виділяється санвузол/туалет, а інший отримує більшу частину зали та санвузол, однак не отримує кухню, що 2-ий варіант є трудомісткий і затратний, а для відповідача несправедливим, оскільки він на першому поверсі повністю за його особисті кошти здійснив ремонтно-оздоблювальні роботи, використовує його для підприємницької діяльності (кафе), на другому поверсі особисто він здійснив ремонтні-оздоблювальні роботи, які повністю ще незавершені. Просив врахувати використання відповідачем даного майна для здійснення підприємницької діяльності і поділ здійснити відповідно до 3-го варіанту висновку експерта. Дослідивши обставини справи, докази по справі, давши їм оцінку, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення: кафе з магазином та офісом загальною площею 366 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.11). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28 січня 2019 року, яке вступило в законну силу, дане нерухоме майно визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] і за останньою визнано право власності на 1/2 його частину (а.с. 48). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.04.2019 року державним реєстратором Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради за позивачкою зареєстровано право власності на Ѕ частку вищевказаного нерухомого майна (а.с.10 ). Оскільки обставини, що сторони є співвласниками вищевказаного нерухомого майна і кожному належить по 1/2 його частці встановлені вищевказаним рішенням Коломийського міськрайонного суду, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України ці обставини не доказуються при розгляді в даній справі. Суд відхилив посилання відповідача на те, що після розірвання шлюбу з позивачкою і прийняття в експлуатацію даного нерухомого майна він здійснив особисто значні будівельні, ремонтні роботи, внаслідок чого істотно збільшилася вартість спірного нерухомого майна, що слід взяти до уваги при поділі спірного майна в даній справі. Ця обставина досліджувалася в цивільній справі № 346/3599/16-ц і не знайшла свого підтвердження. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), м айно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1237/2195/19-28 від 27 грудня 2019 року визначено, що спірне нерухоме майно технічно можливо поділити між сторонами з відхиленням від ідеальних часток сторін в даному майні. Експертом визначено три варіанти поділу спірного нерухомого майна, дослідивши і давши їм оцінку суд прийшов до висновку, що спірне майно слід поділити між сторонами згідно 2-го варіанту висновку експерта виходячи з наступних підстав. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, тому суд бере до уваги, що у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що "Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників". Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 17.04.2019 року в справі № 545/3753/16-ц, від 27.05.2020 року в справі № 173/1607/15-ц, від 01.07.2020 року в справі № 761/46086/16ц. В постановах Верховного Суду ( від 29.12.2019 року в справі № 289/1401/15-ц, від 29.01.2020 року в справі № 569/4074/14-ц, від 29.09.2020 року в справі № 286/3613/18) зазначено, що поділ спірного майна повинен бути визначений по варіанту, який найбільш наближений до ідеальних часток, найбільш прийнятний з точки зору доцільності, найбільш зручніший, практичний і справедливий та буде забезпечувати баланс інтересів. В даній справі судом встановлено, що з трьох запропонованих експертом варіантів поділу спірного майна саме згідно варіанту № 2 розмір часток співвласників у спірному майні в натурі найбільш приближений до ідеального розміру їхніх часток в даному майні, а саме розміри часток співвласників № 1 та № 2 в натурі - 503/1000 та 497/1000. Згідно ж варіанту № 1 розміри часток співвласників № 1 та № 2 - 55/100 і 45/100, згідно варіанту № 3 розміри часток співвласників №1 і № 2 - 51/100 і 49/100. Згідно варіанту № 2 найменшою є і сума 9059 грн 50 коп присудження грошової компенсації співвласнику 2, частка якого зменшилася в даному майні. У варіанті № 1 ця сума становить - 196131 грн.50 коп., у варіанті № 3 - 37177 грн.50 коп. Зважуючи на вказане і на обставини, які зазначили позивачка і її представник в обгрунтування поділу майна згідно 2-го варіанту суд приходить до висновку, що даний варіант є найбільш наближений до ідеальних часток, найбільш справедливий і забезпечуватиме баланс інтересіів обох сторін. При цьому суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо неточності і неясності висновку експерта, оскільки вказане спростовується запереченнями відповідача та його представника щодо призначення додаткової експертизи з посиланням на те, що висновок експерта є аргументованим і достатнім, а також поясненнями експерта Худака М.М. в судовому засіданні, де він дав відповіді на всі запитання сторін, аргументував технічну можливість поділу спірного майна відповідно до визначених ним трьох варіантів поділу, зазначивши, що при поділі по 2-му варіанту частки сторін є найбільш найближені до ідеальних часток. Висновок експерта містить і перелік робіт, які необхідно провести сторонам для відокремлення кожній стороні її частини будівлі, визначено вартість цих робіт та матеріалів. В додатковому висновку № 10/09/21 від 10 вересня 2021 року експерт вказав про необхідність кожній стороні у відокремлених приміщеннях обладнати автономні мережі електро-газо, водо-постачання, водовідведення з встановленням індивідуальних приладів обліку споживання електроенергії, газу, води. Для здійснення всіх переобладнань та перепланувань сторонам необхідно замовити проектні документації, які розробляються організаціями, що мають відповідні ліцінзії, а роботи провести у відповідності з отриманими дозволами. Таким чином суд приходить до висновку, що висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1237/2195/19-28 від 27 грудня 2019 року і додатковий висновок експерта № 10/09/21 від 10 вересня 2021 року є належними і допустимими доказами в даній справі. На підставі наведеного та

Outcome: approved