Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 11.12.2018 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, посилаючись на те, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Іншим співвласником є її донька [PERSON], яка за даною адресою не зареєстрована і не проживає. [PERSON] довідки про реєстрацію місця проживання особи, - позивач зареєстрована в [INFO] з 15.10.1993 і по теперішній час. Також за даною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], який не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі немає, квартирою він не цікавиться. Свою частину квартири він 03.02.2011 подарував позивачу, що підтверджується відповідним договором дарування. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинила. Відповідач [PERSON] являється її сином, в 2017 році він на фоні постійних сімейних розладів зібрав речі та пішов з дому в невідомому напрямку, де він зараз знаходиться позивачу невідомо. Реєстрація відповідача в належному їй житловому будинку обмежує її права як власника та впливає на розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, можливість оформлення пільг. А тому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою № 6 в будинку № 18 по вулиці Нечуя-Левицького в місті Черкаси. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задоволити, судові витрати залишити за нею, підтвердила обставини викладені в позові. При цьому проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання. Причини неявки суду невідомі. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без повідомлення причин, у визначений судом строк відзив на позов, та докази, які б підтверджували такі заперечення суду не надав, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Виклад позиції третьої особи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задоволити, підтвердила обставини викладені в позові. Додатково повідомила, що місце проживання брата [PERSON] їй невідоме, засоби звязку з ним відсутні. Інформація про рух справи, заяви та клопотання сторін. Ухвалою суду від 28.12.2018 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Фактичні обставини\~встановлені судом;\~зміст спірних\~правовідносин;\~докази,\~на підставі\~яких встановлені\~відповідні обставини; оцінка доказів та аргументів сторін. На підставі Свідоцтва про право власності на житло №27166 виданого 29.01.2002 Придніпровським райвиконкомом, Договору дарування частини квартири посвідченого 03.02.2011 державним нотаріусом Третьої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON], - квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] (частка у праві власності 2/3) та [PERSON] (частка у праві власності 1/3). Вказана інформація підтверджується Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 27.02.2019. При цьому відповідач [PERSON] свою частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] 03.02.2011 відчужив (подарував) [PERSON] Відповідач [PERSON], [INFO] з 11.03.2015 і по теперішній час зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується відомостями Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 21.12.2018. [PERSON] опитування сусідів № 760 від 17.10.2018 складеного [PERSON] (прож. [ADDRESS]), [PERSON] (прож. [ADDRESS]), [PERSON] (прож. [ADDRESS]) та посвідченого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Яблуневий» [PERSON] - [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] більше року. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 346 ЦК України, - право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. За змістом п.34 Постанови №5 від 07.02.2014 року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку, що [PERSON] на підставі договору дарування втратив свою частку у праві власності на квартиру - втратив право власності на житло, яке передбачає у тому числі право користування квартирою, відповідач [PERSON] не проживає за місцем свої реєстрації за адресою [ADDRESS], вже понад рік не користується цим житлом та не сплачує за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача на реалізацію нею пільг по сплаті витрат, повязаних з утриманням житла. Договір найму житла між власником домоволодіння та відповідачем [PERSON] відсутній, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. [PERSON] \~ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат на неї. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391,405 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved