Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.12.2015 року. З 26.09.2000 року по теперішній час у вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], а з 21.06.2001 року [PERSON] та неповнолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON], хоча там фактично не проживають з березні 2012 року. Через наведену обставину позивач позбавлена можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку, а тому, враховуючи те, що у добровільному порядку відповідачі не бажають знятися з реєстрації, позивачка просить в судовому порядку визнати відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просять суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, проте подала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності та зазначила, що вона по вказаній адресі виписалася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причин неявки суду не повідомив. В судовому засіданні представник служби в справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що з 16.12.2015 року позивачка [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], яка померла [INFO], житловий будинок розташований по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Згідно із свідоцтвом про шлюб встановлено, що [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] 26.12.2017 року та змінила прізвище на «[PERSON]». При цьому, як з'ясовано судом, відповідачі значаться зареєстрованими у будинку [ADDRESS], хоча за вказаним місцем реєстрації фактично не проживають з березня 2012 року. Наведена обставина, зокрема, підтверджується актами обстеження фактичного проживання в житловому будинку по [ADDRESS] від 04.01.2017 року та 13.02.2018 року, в яких значиться, що [PERSON], [PERSON] та неповнолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з березня 2012 року не проживають за вказаною адресою. В обґрунтування позову позивачка вказала, що реєстрація відповідачів у належному їй на праві власності будинку позбавляє її можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку. Судом приймаються до уваги такі доводи позивача, оскільки вони підтверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав",усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно із ст.ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Таким чином, оцінивши обставини справи та встановлені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про те, що реєстрація відповідачів у належному позивачці на праві власності будинку чинить їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном, протиправно обмежує її у здійсненні свого права власності, а тому наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved