Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Представник позивача звернувся з зазначеним позовом до суду, в якому просить стягнути на користь ПрАТ СК «Теком» з відповідача 1 589,52 грн. в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу, а також судові витрати - суму судового збору у розмірі 243,60 грн. В поданому до суду позові представник позивача посилається на те, що 12 лютого 2013 року з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить ТОВ «Айсблік». Вказаний транспортний засіб було застраховано власником в ПрАТ СК «Теком» та після настання страхового випадку власнику застрахованого майна позивачем було відшкодовано шкоду в розмірі 1 815,94 грн. Крім того позивачем були понесені витрати з оплати висновку експерта у розмірі 269,52 грн. Таким чином, фактичними витратами позивача є сума у розмірі 2 455,46 грн. Згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СГ «ТАС», у зв'язку з чим, 30 вересня 2013 року АТ «СГ «ТАС» сплатило ПрАТ СК «Теком» страхове відшкодування у розмірі 865,94 грн. Таким чином, на даний час невідшкодована сума страхового відшкодування становить 1 589,52 грн. Сума відшкодування позивачу відповідачем у справі в добровільному порядку не сплачується, у зв'язку з чим позивач змушений звертатися до суду. Представник позивача Радченко О.В. в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи є заява про слухання справи за її відсутності, згідно якій вона позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить при першому виклику - поштове повідомлення про отримання судового виклику, а при другому виклику - судова повістка йому надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а відповідно до поштового повідомлення, що надійшло до суду, адресат відмовився від одержання судової повістки. Згідно положень ч. 8 ст. 76 ЦПК України, особа яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Про причину своєї неявки відповідач суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. В зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із договору страхування, пов'язані з правом особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. В судовому засіданні судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 05 вересня 2012 року між позивачем та ТОВ «Айсблік» був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №278-12 Д/Т/АТ, на підставі якого позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку виплатити страхову суму в порядку, визначеному договором (а.с. 49-58). Згідно постанови Арцизького районного суду Одеської області від 17 квітня 2013 року [PERSON] - відповідача у наявній справі, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за те що він 12 лютого 2013 року, о 18:10 годині, у м. Одеса по вул. Мечникова, керуючи автомобілем “ВАЗ”, д/н [NUMBER], не обрав безпечної дистанції, в наслідок чого сталося зіткнення автомобіля під керуванням Гуцана С.В. з автомобілем “Toyota Camry” д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень автомобілів, чим [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 13). Автомобіль "Toyota Camry" д/н [NUMBER] належить ТОВ «Айсблік», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 47). [PERSON] працював на посаді водія ТОВ «Айсблік», що підтверджується копією наказу № 181К від 11.09.2007 року (а.с. 48). Потерпілий від ДТП, скоєного [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши для цього страховику необхідні документи (а.с. 16-18). Згідно висновку експертного, автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу від 23 лютого 2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Camry», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 1 933,76 грн. (а.с. 19 - 32). Для участі в проведенні оцінки відповідач запрошувався, що підтверджується відповідними листами (а.с. 41-44). Відповідно до страхового акту №118 від 14 березня 2013 року страховиком вирішено відшкодувати страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 1 815,94 грн. (а.с. 15). Вказану суму позивач перерахував за заявою страхувальника ТОВ «Айсблік», СТО, яке проводило поновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням №1088 від 26 березня 2013 року (а.с. 59). Крім того, позивачем за проведену експертизу ФОП [PERSON] було перераховано 370,00 грн. (а.с. 36, 37). 30 вересня 2013 року АТ «СГ «ТАС» сплатило ПрАТ СК «Теком» страхове відшкодування у розмірі 865,94 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 112388 від 30 вересня 2013 року (а.с. 60). Позивач звертався до відповідача з претензією про добровільне відшкодування завданої шкоди у розмірі 1 589,52 грн. (а.с. 61-62). Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п.3 ч.1 ст.988 ЦК України). Згідно ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Ст.60 ЦПК України на сторони покладено обов'язок по доведенню обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка відповідно передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні повністю знайшли своє підтвердження доводи представника позивача про те, що позивач, який відшкодував шкоду, завдану відповідачем у справі [PERSON], має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування і відповідач у справі [PERSON] має відшкодувати позивачу понесені ним збитки, сплачені Страхувальнику при настанні страхового випадку, а також витрати пов'язані з проведенням експертизи. Однак, оскільки відповідач [PERSON] свідомо ухилився від виконання в добровільному порядку свого обов'язку, покладеного на нього законодавством, сума страхового відшкодування підлягає стягненню з нього в примусовому порядку в розмірі, зазначеному позивачем. На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується долученим до справи платіжним дорученням (а.с. 1) у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 979, 988, 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved