Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь\~ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № KRP0GK00150946 від 05.09.2007 року в розмірі 9153,65 дол. США, що за курсом 27,62 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.01.2017 року складає 252823,81 грн., яка складається з наступного: 9153 дол. США заборгованість за кредитом (тіло кредиту); та просить стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначили, що 05.09.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № KRP0GK00150946, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 16264,00 дол. США., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Свої зобовязання за договором банк виконав, натомість відповідач покладені на нього умовами договору обовязки не виконує, в результаті чого станом на 18.012017 року має заборгованість у загальному розмірі 19490,81 Дол. США, яку представник позивача просив суд стягнути з відповідача та вирішити питання стосовно розподілу судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак просив про проведення\~ розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач\~ в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи, у контексті ст. 74 ЦПК України, повідомлений належним чином. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд,\~ дослідивши матеріали справи цивільної справи,\~ надавши оцінку доказам в їх сукупності, вважає, що\~ позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № KRP0GK00150946 та додаткову угоду до кредитного договору №KRP0GK00150946 від 05.09.2007р., відповідного до яких відповідач отримав кредит в розмірі 16264,00 дол. США на термін до 02.09.2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.11-15). Відповідачем було допущено невиконання умов кредитного договору. Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ "ПриватБанк", станом на 18.01.2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № KRP0GK00150946 становить 19490,81 Дол. США та складається з: заборгованості за кредитом 9153,65 дол. США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 4387,68 Дол. США., заборгованості по комісії за користування кредитом 1071,17 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань 4878,31 Дол. США (а.с.4-9). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розяснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.02.2016 у справі № 6-1680цс15 Враховуючи наявність у ПАТ КБ «Приватбанк» банківської ліцензії НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.20), правомірність надання позичальнику [PERSON] кредиту в іноземній валюті в розмірі 2264,00 доларів США, обумовленість п. 7.1 кредитного договору (а.с. 13 зворотній бік) виконання ним своїх зобовязань шляхом здійснення плати за кредитом ануїтетними платежами по 180,33 доларів США, суд приходить до висновку про законність предявлення позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором саме в іноземній валюті, в якій його надано, що також узгоджується з вимогами ч.2 ст.533 ЦК України, правовими висновками Верховного суду України, викладеними в постанові від 16.09.2015 у справі № 6-190цс15 та п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». За таких обставин, враховуючи вищевикладене позов підлягає задоволенню. На\~підставі\~ст.ст.\~16,\~526,\~1054\~ЦК\~України,\~

Outcome: approved