Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У липні 2016 р. позивач звернулась до суду із даним позовом про захист прав споживача та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування було вказано, що 28.12.2015 р. позивачем було підписано заяву про прийняття пропозиції ПАТ «ФІДОБАНК» укласти Договір комплексного банківського обслуговування, відповідно до п. 1 якої підписанням вказаної Заяви про прийняття пропозиції ПУАТ «ФІДОБАНК» укласти Договір комплексного банківського обслуговування від 28.12.2015 р. позивач [PERSON] повністю та без застережень прийняла пропозицію відповідача - ПУАТ «ФІДОБАНК» укласти з останнім договору комплексного банківського обслуговування на умовах «Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПУАТ «ФІДОБАНК». Як вказує позивач, також 28.12.2015 р. на підставі Заяви про прийняття пропозиції ПУАТ «ФІДОБАНК» - відповідача укласти Договір комплексного банківського обслуговування від 28.12.2015 р. позивач [PERSON] також було подано до відповідача дві заяви про відкриття банківського (поточного) рахунку, відповідно до яких позивачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та поточний рахунок № [NUMBER] у доларах США. При цьому, 17.05.2016 р. ПУАТ «ФІДОБАНК» було оформлено платіжне доручення в іноземній валюті № 383147256, у відповідності до якого позивач [PERSON] надала розпорядження терміново перевести грошові кошти в розмірі 10000 дол. США з її рахунку № [NUMBER] в ПУАТ «ФІДОБАНК» на рахунок позивача № [NUMBER] в ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк», а також 17.05.2016 р. ПУАТ «ФІДОБАНК» було оформлено платіжне доручення в іноземній валюті № 383147268, у відповідно до якого позивача [PERSON] надала розпорядження терміново перевести грошові кошти в розмірі 15000 дол. США з рахунку позивача [PERSON] № [NUMBER] в ПУАТ «ФІДОБАНК» на рахунок [PERSON] № [NUMBER] в ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк». І тому з 17.05.2016 р. ПУАТ «ФІДОБАНК» не виконано платіжне доручення № 383147256 та платіжне доручення № 383147268 від 17.05.2016 р. У відповідності до рішення Національного банку України від 20.05.2016 р. № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Відповідно до рішення від 9 червня 2016 р. № 959 продовжено строки тимчасової адміністрації у неплатоспроможному ПУАТ «ФІДОБАНК» з 20 червня 2016 року до 19 липня 2016 рок включно, та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Коваленка Олександра Володимировича з 20 червня 2016 р. до 19 липня 2016 р. включно. Тому позивач просить суд зобов'язати відповідача - ПУАТ «ФІДОБАНК» (м. Київ, вул. В.Васильківська,10/10, код 14351016) переказати кошти у розмірі 10000 дол. США зі свого поточного рахунку у відповідача - ПУАТ «ФІДОБАНК» на рахунок [PERSON] в ПАТ «КБ «Приватбанк», МФО 305299, код ЄДРПОУ14360570, зобов'язати відповідача переказати кошти у розмірі 15000 дол. США з її поточного рахунку в ПУАТ «ФІДОБАНК» на рахунок [PERSON] в ПАТ «КБ «Приватбанк» та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 6890 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просила його задовольнити повністю. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав повністю, надавши письмові заперечення в яких вказав, що із 20.07.2016 р. банк перебуває у ліквідації. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У відповідності до 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Як з'ясував суд, 28.12.2015 р. позивачем було підписано заяву про прийняття пропозиції ПАТ «ФІДОБАНК» укласти Договір комплексного банківського обслуговування, відповідно до п. 1 якої підписанням вказаної Заяви про прийняття пропозиції ПУАТ «ФІДОБАНК» укласти Договір комплексного банківського обслуговування від 28.12.2015 р. позивач [PERSON] повністю та без застережень прийняла пропозицію відповідача - ПУАТ «ФІДОБАНК» укласти з останнім договору комплексного банківського обслуговування на умовах «Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПУАТ «ФІДОБАНК» (і даний факт не заперечується сторонами). Також 28.12.2015 р. на підставі Заяви про прийняття пропозиції ПУАТ «ФІДОБАНК» - відповідача укласти Договір комплексного банківського обслуговування від 28.12.2015 р. позивач [PERSON] також було подано до відповідача дві заяви про відкриття банківського (поточного) рахунку, відповідно до яких позивачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та поточний рахунок № [NUMBER] у доларах США. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість і або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківськими рахунками виступають рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнта і контрагентів, та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відповідно до положень цієї статті операції за рахунком - це сукупність банківських операцій по зарахуванню, видачі або перерахуванню грошових коштів. При цьому під видачею розуміється операція по списанню грошових коштів із рахунка клієнта і видача їх готівкою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» основними видами рахунків, залежно від їх призначення, є поточні та депозитні (вкладні) рахунки. Поточним рахунком визнається рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей та для здійснення усіх видів операцій за цим рахунком відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Поточні рахунки відкриваються фізичним особам для зберігання коштів, отримання готівки та проведення безготівкових рахунків у національній валюті з юридичними та іншими фізичними особами. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені говором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Статтею 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Судом встановлено, що жодних обмежень прав позивача щодо розпорядження грошовими коштами умовами договору, укладеного між сторонами не встановлено. Крім того, представником відповідача також не надано належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів існування обмежень, передбачених ст.1074 ЦПК України. Також, слід зазначити, що віднесення відповідача рішенням НБУ від 20.05.2016 р. № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» та запровадження тимчасової адміністрації, а у подальшому ліквідації даного банку не звільняє банк від виконання зобов'язань на строк якого настав до введення тимчасової адміністрації, а тому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що ліквідацію банку перешкоджає їм провести грошові кошти з одного рахунку на інший, як на підставу для невиконання умов договору банківського рахунку. У відповідно до ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно з п. 1.3 Інструкції її вимоги поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів, та обов'язкові для виконання ними. Відповідно до п. 1.15 Інструкції доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України. Приписами встановлено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів. Пунктом 1.12 Інструкції встановлено, що банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку"; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності. Відповідно до ч. 1 п. 2.19 Інструкції, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня. Відповідно до пунктів 8.1, 8.3 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом. При цьому, як з'ясовано судом, (і даний факт підтверджено представником відповідача), 17.05.2016 р. відповідачем - ПУАТ «ФІДОБАНК» було оформлено платіжне доручення в іноземній валюті № 383147256, у відповідності до якого позивач [PERSON] надала розпорядження терміново перевести грошові кошти в розмірі 10000 дол. США з її рахунку № [NUMBER] в ПУАТ «ФІДОБАНК» на рахунок позивача № [NUMBER] в ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк», а також 17.05.2016 р. ПУАТ «ФІДОБАНК» було оформлено платіжне доручення в іноземній валюті № 383147268, у відповідно до якого позивача [PERSON] надала розпорядження терміново перевести грошові кошти в розмірі 15000 дол. США з рахунку позивача [PERSON] № [NUMBER] в ПУАТ «ФІДОБАНК» на рахунок [PERSON] № [NUMBER] в ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк». І тому з 17.05.2016 р. ПУАТ «ФІДОБАНК» не виконано платіжне доручення № 383147256 та платіжне доручення № 383147268 від 17.05.2016 р. Як з'ясовано судом, ПУАТ «ФІДОБАНК» не виконав вказані платіжні доручення, що призвело до порушення умови договору банківського рахунку щодо своєчасного здійснення розрахункових операцій, прийняття розрахункових документів, подані клієнтом до банку протягом операційного часу, та виконувати їх у день надходження. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, тому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на неможливість виконання зобов'язань за вищезазначеним договором, в обґрунтування своїх заперечень проти позову. У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані. У зв'язку з вищевикладеним, з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами та дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що відповідачем не були виконані свої зобов'язання за договором банківського рахунку, оскільки невиконання платіжного доручення, яке 17.05.2016 р. ПУАТ «ФІДОБАНК» було оформлено та відповідно до якого позивач надала розпорядження терміново перевести грошові кошти в розмірі 10000 дол. США зі свого рахунку № [NUMBER] на свій же рахунок № [NUMBER] в ПАТ «КБ «Приватбанк» та невиконання платіжного доручення, відповідно до якого позивач [PERSON] надала розпорядження терміново перевести грошові кошти в розмірі 15000 дол. США зі свого рахунку № [NUMBER] на рахунок № [NUMBER] у ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк», у день їх надходження порушує права позивача, передбачені договором та положеннями ст.ст. 1066, 1068 ЦК України, тому позов є обґрунтованим та відповідач зобов'язаний переказати вказані грошові кошти. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6890 ,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 11, 509, 524, 526, 530, 610, 626, 628-629, 1066, 1068, 1071, 1073-1074, 1089, 1091, 1092 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»

Outcome: approved