Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] , діючи через свого представника адвоката Ямкового В.Ф., звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та Перещепинської міської ради, посилаючись на те, що вона, як спадкоємиця померлого [INFO] - [PERSON] , не може оформити свої права спадкування на земельну ділянку, яка належала батьку, оскільки за життя 30.11.2017 року ним був укладений спадковий договір з відповідачем [PERSON] . Підставою для визнання оспорюваного договору недійсним вказують на те, що станом на 30.11.2017 року на вказану земельну ділянку розповсюджувався мораторій на відчуження таких ділянок. У позові представник позивача просив визнати недійсним спадковий договір, укладений 30.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого була земельна ділянка площею 5,39 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому [PERSON] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 16 липня 2012 року, на підставі вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Крім того, 28 січня 2019 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Дейнего Світланою Іванівною, Новомосковський районний нотаріальний округ, Дніпропетровської області, зареєстроване право власності на зазначену земельну ділянку за відповідачем [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45304045 від 31 січня 2019 року, номер запису про право власності: 30087104. А тому скасуванню підлягає державна реєстрація права власності за [PERSON] , яка була здійснена на підставі недійсного правочину. Враховуючи, що батько позивача - [PERSON] за життя заповіту не складав, єдиним спадкоємцем після його смерті - є [PERSON] . Позивач у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , однак нотаріусом Спіренковою Н.В. 14 травня 2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, оскільки право власності на неї зареєстровано за відповідачем [PERSON] , і спадкоємцем не надано оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Враховуючи, що у позивача немає оригіналу державного акту на землю, виданого її батьку, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, а тому на підставі ст.ст. 1221, 1223, 1225, 1258, 1261, 1269, 1270, 1299 ЦК України - просить визнати за [PERSON] право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У своєму відзиві відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала в повному обсязі та просила суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача не містять наслідків недійсного правочину, передбачених ст.ст. 216, 638, 1231 ЦК України, зокрема не зазначено дій, для приведення сторін у положення, що існувало до укладання спадкового договору. Так за умовами спадкового договору нею було одноразово сплачено [PERSON] - 134795,46 грн, що еквівалентно 5000 доларів США, а тому умови договору були виконані обома сторонами. Вважає, що позивач, будучи спадкоємицею [PERSON] за законом, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину після його смерті, успадкувала не тільки права, а й обов`язки спадкодавця. А тому вважає, що [PERSON] , який за актом приймання-передачі 30.11.2018 року отримав від неї кошти в сумі 134795,46 грн, що еквівалентно 5000 доларів США, наніс їй збитки на зазначену суму, які повинні бути відшкодовані їй спадкоємцем померлого. Крім того, після смерті [PERSON] вона понесла витрати на його поховання та відвідування у лікарні на суму 4000 грн. Крім того у липні 2012 року [PERSON] заповів усе належне йому майно батькам [PERSON] . Позовні вимоги [PERSON] просила залишити без задоволення. У судове засідання представник позивача не з`явився, у своїй заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник відповідача Перещепинської міської ради в у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у своїй заяві просили розглянути справу за відсутності їх представника. Відзиву на позов не подали. Третя особа - приватний нотаріус Спіренкова Н.В. в судове засідання не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу за її відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Дейнего С.І. в судове засідання не з`явилася,про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. 30 вересня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороку О.В. Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року відкрите провадження у справі. 12 грудня 2019 року ухвалою суду залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Новомосковського РНО Дейнего С.І. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши подані заяви, відзив, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. Обставини, встановлені судом. Відповідно до спадкового договору від 30 листопада 2017 року, укладеного між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем), остання зобов`язалася виконувати передбачені договором розпорядження [PERSON] , і в разі його смерті набуває право власності на належну відчужувачу земельну ділянку 5,39 га кадастровий номер 1223210500:02:032:0627, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право приватної власності [PERSON] на вказану земельну ділянку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 945312, виданого 10 липня 2012 року Новомосковською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 122321051000067 (а.с. 149-150, 186-187). [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 08 жовтня 2018 року (а.с. 18, 87). 06 листопада 2018 року позивач [PERSON] - дочка померлого, звернулася з заявою до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Спіренкової Н.В. про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] (а.с. 15-17, 86, 92-94). З копії спадкової справи № 44/2018, заведеної 06 листопада 2018 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON] також вбачається, що позивач - [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом, яка у встановлений шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 83-135). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 166437635 від 14 травня 2019 року, а саме наземельну ділянку 5,39 га кадастровий номер 1223210500:02:032:0627, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка витребувана в межах зазначеної спадкової справи приватним нотаріусом Спіренковою Н.В., вбачається, що 31 січня 2019 року право власності на земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] . Підстава виникнення права власності - акт виконання спадкового договору, виданого 05 грудня 2017 року, витяг щодо актового запису про смерть № 00021973416 від 28.01.2019; спадковий договір № 1165 виданий 30 листопада 2017 року, приватним нотаріусом Дейнего С.І. (а.с. 126) Постановою від 14 травня 2019 року приватним нотаріусом Спіренковою Н.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку 5,39 га кадастровий номер 1223210500:02:032:0627, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті [PERSON] . Підстави відмови: 1) реєстрація права власності на зазначену земельну ділянку 31 січня 2019 року за [PERSON] на підставі спадкового договору від 30.11.2017 року; 2) відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с. 127). Отже причиною поданого [PERSON] позову є неможливість належного оформлення спадщини по причині існування оспореного спадкового договору та відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1302 ЦК України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року (справа № 648/3671/16-ц). Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України, тому вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так й іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 3 ЦПК України). Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Положеннями частин першої та другої статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно з пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання спадкового договору недійсним підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 37 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи, що підставою внесення запису про право власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] - є саме спадковий договір, який визнаний судом недійсним, позовні вимоги [PERSON] про скасування запису про право власності на земельну ділянку за відповідачем [PERSON] є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 1217-1218, 1268-1270 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 1225, 1299 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. А відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Сукупність зазначених доказів та встановлених обставин переконує суд в тому, що позивач має можливість захистити свої права власника ,не інакше як за зверненням до суду з зазначеним позовом про визнання за ним права власності, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.Судові витрати, понесені позивачем та які підлягають до стягнення із відповідача, складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved