Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач\~Приватне акціонерне\~товариство «Страхова\~компанія «Перша»\~звернулись до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~ про стягнення із відповідача грошових коштів у розмірі 27400,63 грн та витрат понесених на сплату судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 січня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» та гр. [PERSON] було укладено Договір про добровільне відшкодування збитків №ЦВ0416048, згідно умов якого було затверджено рішення відповідача про добровільне досудове відшкодування збитків, а також порядок і строки виплати такого відшкодування на користь позивача. Однак станом на час звернення до суду, з боку відповідача у справі, заподіяна ним шкода та понесені ПрАТ „СК Перша" витрати залишилися невідшкодованими. Окрім того відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання згідно із положеннями вказаного вище договору. Такі дії або бездіяльність відповідача порушують законні права та інтереси ПрАТ „СК „Перша". Згідно із положенням ч.2 ст.625 ЦК встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем було сплачено грошові кошти у розмірі по 2 600,00 грн (дві тисячі шістсот гривень 00 копійок) два місяці підряд, а саме 07 лютого 2019 року та 07 березня 2019 року відповідно. Отже, відповідно до норм чинного законодавства та положень договору, відповідачем прострочено виконання зобов`язання саме з 08 квітня 2019 року. У відповідності до проведено розрахунку індекс інфляції від суми боргу (2554,53 грн) за період з 08 квітня 2019 року по 29 вересня 2020 року становить 718,68 грн, загальна сума нарахованих процентів 1134,42 грн. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Частиною 3\~статті 131 ЦПК України\~визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Позивач у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав. 09 грудня 2020 року надіслав на адресу суд клопотання про відкладення розгляду справи, що призначена на 11 грудня 2020 року у зв`язку із перебуванням на самоізоляції через Covid 19. Разом з тим, будь-яких доказів, які б могли свідчити про перебування на самоізоляції, суду не подав. Крім того заяви про неможливість з`явитися в судове засідання чи про відкладення розгляду справи на 25 січня 2021 року не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно п. 2 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Суд бере до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач будь-яких обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, повторно не прибув в судове засідання. За таких обставин суд визнає, що відповідач не прибув в судове засідання без поважної причини, а тому в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, судом визнано доцільним продовжити судовий розгляд за відсутності осіб, які повторно не прибули до суду, на підставі у справі наявних доказів, оскільки подальший не розгляд справи порушує права учасників щодо розумності строків розгляду справи. Згідно з ч.2ст.247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до змісту\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що 30\~січня 2019\~року між\~фізичною особою\~ [PERSON] \~(далі\~особа,\~яка спричинила\~ДТП або\~Сторона 1)\~і ПАТ\~«Страхова компанія\~«Перша» в\~особі Тихої\~Н.А..\~яка діє\~на підставі\~довіреності №\~52-2019\~від 22\~грудня 2018\~року,\~(далі\~Сторона 2)\~уклали договірпро добровільне відшкодування збитків № ЦВО416048, згідно якого особа, яка спричинила ДТП водій транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н. [NUMBER] , визнає свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 листопада 2018 року на а/д М-12 «Стрий- Тернопіль- Кіровоград - Знам`янка» 157 км +200 м. Згідно п.2.2 Договору потерпілий [PERSON] , власник т/з BMW 525, д/з [NUMBER] , отримав страхове відшкодування від Сторони 2 за цим договором в розмірі 30747,53 грн за шкоду спричинену його майну (транспортний засіб) за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК /8388113. Згідно п. 2.3 особа, яка спричинила ДТП - Сторона 1, визнає за Страховою компанією право зворотної вимоги (регресу) та зобов`язується добровільно відшкодувати понесені Страховою компанією витрати з виплати страхового відшкодування в загальному розмірі 30747,53 грн. Порядок розрахунків та кінцевий строк оплати визначаються Додатком № 1, що у відповідності до п. 2.4 Договору, є його невід`ємною частиною . Відповідно до п. 3.2 Договору особа, яка спричинила ДТП, зобов`язана дотримуватись узгоджених строків оплати та повністю здійснити оплату зворотної вимоги. Відповідно до п.п. 3.3.2 п. 3.2 Договору Страхова компанія має право у разі порушення термінів виконання зобов`язань на строк більше 10 робочих днів звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, при цьому дія цього договору припиняється. Як убачається з Додатку № 1 до договору про добровільне відшкодування збитків № ЦВО416048 загальний розмір збитків, що підлягають відшкодуванню [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Перша», складає 30\~747,53 грн відповідно до графіку платежів. Так, у відповідності до зазначеного графіку платежі відповідачем було сплачено грошові кошти у розмірі по 2 600,00 грн. (дві тисячі шістсот гривень 00 копійок) два місяці підряд, а саме 07 лютого 2019 року та 07 березня 2019 року відповідно. Отже, відповідно до норм чинного законодавства та положень договору, відповідачем прострочено виконання зобов`язання саме з 08 квітня 2019 року. У відповідності до проведено розрахунку індекс інфляції від суми боргу ( 2554,53 грн) за період з 08 квітня 2019 року по 29 вересня 2020 року становить 718,68 грн, загальна сума нарахованих процентів 1134,42 грн. За змістом\~ст. 11 ЦК України\~підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (надалі -- ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Водночас, ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Водночас, згідно із ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із вимогою ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас, відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Поза тим, ст.ст.524, 533 ЦК Україна унормовано, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання сплати коштів. Згідно із положенням ч.2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, відповідно до норм чинного законодавства та положень договору, відповідачем прострочено виконання зобов`язання саме з 08 квітня 2019 року. У відповідності до проведено розрахунку індекс інфляції від суми боргу ( 2554,53 грн) за період з 08 квітня 2019 року по 29 вересня 2020 року становить 718,68 грн, загальна сума нарахованих процентів 1134,42 грн. Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124\~Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для її стягнення. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума страхового відшкодування відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по її сплаті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» до [PERSON] про порушення умов договору є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 27400,63 грн . Згідно із\~ст. 133 ЦПК України\~судовий збір\~включено до складу судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Відповідно до наданого позивачем платіжного доручення № 2372 від 17 вересня 2020 року при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, у відповідності до положень\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 2102,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved