Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання прав та обов»язків забудовника. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається житлового будинку в [ADDRESS], на який відсутні правовстановлюючі документи. Відповідачами по справі є рідний брат позивачки- [PERSON] та його донька [PERSON], мешканці [ADDRESS]. Заповітом, посвідченим 16.06.2000 року, секретарем виконкому Королівської селищної ради, батько позивачки [PERSON] все своє майно заповів своїй онучці - відповідачці по справі [PERSON]. Разом з тим відповідачка [PERSON] спадщину по заповіту в порядку ст.549 Цивільного кодексу Української РСР не прийняла, так як не вступала в управління та володіння спадковим майном та не подавала до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно листа Виноградівської державної нотаріальної контори № 346/01-16 від 19.11.2014 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] у Виноградівській державній нотаріальній конторі відсутня. Також у позивачки наявна копія завіреної належним чином заяви відповідача [PERSON] від 15.04.2003 року, відповідно до якої він спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняв, претензій не заявляє, в суд звертатися за продовження строку не бажає. Згідно довідки Королівської селищної ради № 1279 від 28.05.2014 року [PERSON], який помер [INFO], був зареєстрований та проживав до дня смерті в [ADDRESS], а відповідно до довідки № 1282 від 28.05.2014 року на день смерті [PERSON], який помер [INFO], були зареєстровані та проживали в [ADDRESS] слідуючі громадяни: дружина - [PERSON], [INFO] Реєстрація матері позивачки в спадковому будинку в [ADDRESS] з 04.04.1980 року підтверджується копією її паспорта. Таким чином, спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], в порядку ст.549 Цивільного кодексу Україської РСР прийняла його дружина- мати позивачки [PERSON], так як вона вступила в управління та володіння спадковим майном - відбудованим після паводку житловим будинком в [ADDRESS], поскільки на час відкриття спадщини і в подальшому сама проживала в даному житловому будинку. Після смерті матері [PERSON] позивачка прийняла спадщину, так як на протязі шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, а саме - 22.06.2013 року подала до Виноградівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки Виноградівської державної нотаріальної контори № 360/01/16 від 27.11.2014 року позивачкою дійсно було 22.06.2013 року до нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], яка померла [INFO] і на підставі даної заяви була заведена спадкова справа № 196/2013. Крім позивачки, протягом шестимісячного строку заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подав, а тому позивачка є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину. Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 330/14 від 20.06.2014 року житловий будинок в [ADDRESS] будівництвом завершений. Вартість даного будинку станом на червень 2014 року становить 86 678 грн. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» попередній житловий будинок був зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, а перебудований житловий будинок в [ADDRESS] рахується за [PERSON] на підставі будівельного паспорта, виданого 10.03.1999 року. Правовстановлюючі документи на перебудований житловий будинок не оформлені. Згідно виготовленого технічного паспорта вище вказаний житловий будинок побудований в 2000 році. З даними документами позивачка звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але листом № 172/01-16 від 24.06.2014 року її було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] немає можливості, оскільки позивачкою не представлено правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві і роз'яснено, що вона повинна представити правовстановлюючий документ, який повинен бути зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і в разі відсутності вказаних документів, рекомендовано звернутись в суд. Позивачка [PERSON], про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON]., про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлені належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явилися, однак до суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення зміненого позову. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається житлового будинку в [ADDRESS], на який відсутні правовстановлюючі документи. Відповідачами по справі є рідний брат позивачки- [PERSON] та його донька [PERSON], мешканці [ADDRESS]. На час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, відповідно до ч.1 ст.524 якого спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу Укранської РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Заповітом, посвідченим 16.06.2000 року, секретарем виконкому Королівської селищної ради, батько позивачки [PERSON] все своє майно заповів своїй онучці - відповідачці по справі [PERSON]. Разом з тим відповідачка [PERSON] спадщину по заповіту в порядку ст.549 Цивільного кодексу Української РСР не прийняла, так як не вступала в управління та володіння спадковим майном та не подавала до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно листа Виноградівської державної нотаріальної контори № 346/01-16 від 19.11.2014 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] у Виноградівській державній нотаріальній конторі відсутня. Також у позивачки наявна копія завіреної належним чином заяви відповідача [PERSON] від 15.04.2003 року, відповідно до якої він спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняв, претензій не заявляє, в суд звертатися за продовження строку не бажає. Згідно довідки Королівської селищної ради № 1279 від 28.05.2014 року [PERSON], який помер [INFO], був зареєстрований та проживав до дня смерті в [ADDRESS], а відповідно до довідки № 1282 від 28.05.2014 року на день смерті [PERSON], який помер [INFO], були зареєстровані та проживали в [ADDRESS] слідуючі громадяни: дружина - [PERSON], [INFO] Реєстрація матері позивачки в спадковому будинку в [ADDRESS] з 04.04.1980 року підтверджується копією її паспорта. Таким чином, спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], в порядку ст.549 Цивільного кодексу Україської РСР прийняла його дружина- мати позивачки [PERSON], так як вона вступила в управління та володіння спадковим майном - відбудованим після паводку житловим будинком в [ADDRESS], поскільки на час відкриття спадщини і в подальшому сама проживала в даному житловому будинку. Однак за життя мати позивачки [PERSON] не оформила спадкові права на прийнятий нею у спадщину житловий будинок і померла [INFO], в зв'язку з чим відкрилась спадщина, яка вже регулюється Цивільним кодексом України 2004 року. Заповіту на випадок своєї смерті мати не залишила, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.1260 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.1 ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті матері [PERSON] позивачка прийняла спадщину, так як на протязі шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, а саме - 22.06.2013 року подала до Виноградівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки Виноградівської державної нотаріальної контори № 360/01/16 від 27.11.2014 року позивачкою дійсно було 22.06.2013 року до нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], яка померла [INFO] і на підставі даної заяви була заведена спадкова справа № 196/2013. Крім позивачки, протягом шестимісячного строку заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подав, а тому позивачка є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину. Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 330/14 від 20.06.2014 року житловий будинок в [ADDRESS] будівництвом завершений. Вартість даного будинку станом на червень 2014 року становить 86 678 грн. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» попередній житловий будинок був зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, а перебудований житловий будинок в [ADDRESS] рахується за [PERSON] на підставі будівельного паспорта, виданого 10.03.1999 року. Правовстановлюючі документи на перебудований житловий будинок не оформлені. Згідно виготовленого технічного паспорта вище вказаний житловий будинок побудований в 2000 році. З даними документами позивачка звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але листом № 172/01-16 від 24.06.2014 року її було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] немає можливості, оскільки позивачкою не представлено правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві і роз'яснено, що вона повинна представити правовстановлюючий документ, який повинен бути зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і в разі відсутності вказаних документів, рекомендовано звернутись в суд. Через відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок позивачка змушена була звернутись до Виноградівського районного суду із позовом про визнання за нею права власності на даний будинок, однак рішенням Виноградівського районного суду від 08.12.2014 року у її позові до Королівської селищної ради, третя особа - [PERSON] про визнання права власності було відмовлено. Відмовляючи позивачці у задоволенні позову про визнання за нею права власності на вище вказаний житловий будинок суд мотивував своє рішення наступним: «Ставлячи вимогу про спадкування вказаного житлового будинку в цілому після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], позивач залишив поза увагою приписи ч.2 ст.331 ЦК України. Так, вказаний житловий будинок по [ADDRESS] в смт.Королево не прийнятий до експлуатації і право власності на нього за батьками позивача у Державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано, а тому такі у встановленому законом порядку не набули права власності на вказане нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оскільки вказаний житловий будинок не належав батькам позивача на праві приватної власності, тому такий спадкуванню не підлягає. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Тобто, в даному випадку спадкуванню підлягають лише права та обов'язки забудовника на вказане нерухоме майно, а не саме майно.» Таким чином, вище вказаним судовим рішенням у визнанні права власності позивачці було відмовлено, так як спадковий будинок побудований в 2000 році та в експлуатацію заданий не був, в зв'язку з чим до спадкоємців переходять тільки права забудовника даного новозбудованого житлового будинку. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Разом з тим, у відповідності до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно інформаційного листа ВССУ № 24-150/0/4-13 28.01.2013 року, виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 22 січня 2009 року), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК), відтак статтею 331 ЦК не передбачено можливості визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Вище вказаний спадковий будинок був побудований (відновлений) після паводку батьком позивачки в 2000 році у відповідності до закону та на підставі будівельного паспорта від 10.05.1999 року, який містить дозвіл районного архітектора Виноградівської РДА на право виконання будівельних робіт, згідно якого гр.[PERSON] було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці по [ADDRESS]. Також будівельний паспорт містить виписку з рішення Королівської селищної ради № 87 від 02.12.1998 року, яким [PERSON], мешканцю [ADDRESS] надано дозвіл на відновлення (перебудову, реконструкцію) зруйнованого паводком житла на власній ділянці. За таких обставин, в зв'язку з відсутністю зареєстрованого правовстановлюючого документу на завершений будівництвом житловий будинок позивачка змушена звернутись до суду з позовом про визнання за мною прав та обов'язків забудовника на житловий будинок в [ADDRESS]. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Outcome: approved