Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивачка звернулась до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка в своїй позовній заяві посилається на те, що є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві особистої приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Тулаіновим Е.А. 08.02.2008 року за № 736, зареєстрованим у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 21841562, витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Тулаіновим Е.А. 08.02.2008 року. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який не є власником квартири, не мешкає у квартирі з жовтня 2017 року, ніякого особистого майна відповідача у квартирі немає, комунальні послуги не сплачує. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток, клопотань про відкладення розгляду даної справи суду не направляв. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 23.12.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.03.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - « [PERSON] ». 10.03.2021 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 10.03.2021 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 42. У відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Тулаіновим Е.А. 08.02.2008 року за № 736, зареєстрованим у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 21841562, витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Тулаіновим Е.А. 08.02.2008 року позивачці належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Таким чином встановлено, що позивачка є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . З інформації про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 18-13,07-1547 від 29.10.2011 року виданої Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 13.02.2017 року і по теперішній час. Свідки [PERSON] та [PERSON] у наданих суду поясненнях вказали, що [PERSON] не мешкає з жовтня 2017 року в квартирі [ADDRESS] . Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачує комунальних послуг за жиле приміщення, не бере участі в його утриманні. Оскільки відповідач в зазначеній квартирі не проживає понад чотири роки, за відсутності будь-яких домовленостей із представником власника та законних підстав на збереження за ним житла, ніяких обов`язків щодо утримання квартири не несе, він втратив право користування жилою площею в даній квартирі та в порядку ст.405 ч.2 ЦК України підлягає до визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved