Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до [PERSON] про виселення з будинку за адресою: [ADDRESS]. В позові зазначив, що 07.08.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № PLL0G100000140 Крім того, сторони уклали договір іпотеки № PLL0G100000140 від 07.08.2007 року, за яким в забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором відповідач передала в іпотеку будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, що стало підставою для звернення банку до суду з позов про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Лубенського міськрайонного Суду Полтавської області від 07.05.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок за адресою: [ADDRESS]. На цей час відповідач продовжує проживати в цьому будинку. Відповідно до ст. 109 ЖК України в зв'язку з зверненням стягнення на предмет іпотеки відповідач підлягає виселенню з цього будинку. Позивач прохає виселити відповідача з будинку розташованому : [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з"явився, звернувшись до суду з письмовою заявою згідно якої прохає розглянути справу без нього, на своїх вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно не з"явився в судове засідання , повідомлений про дату час, місце розгляду справи відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяв про перенесення розгляду справи, заперечень на позовну заяву суду не надав. Суд , враховуючи думку представника позивача , достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку , від якого не надійшло ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали, докази справи, враховуючи думку позивача суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07.08.2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № PLL0G100000140. В цей же день сторони уклали договір іпотеки № PLL0G100000140 від 09.04.2008 року, за яким в забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором відповідач передала в іпотеку будинок за адресою: [ADDRESS]. , що підтверджується копіє. договору. (а.с.9-11). Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, що стало підставою для звернення банку до суду з позов про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Лубенського міськрайонного Суду Полтавської області від 07.05.2014 року в звернуто стягнення на заставлене за договором іпотеки № PLL0G100000140 від 07.08.2007 року майно, а саме: будинок за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] (а.с.12-14). Рішення суду набрало законної сили. При цьому суд відмовив в задоволенні позову про виселення мешканців цього будинку з тих підстав, що відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки банк повинен був надіслати письмову вимогу добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимог. Такий порядок банком дотриманий не був. 13.06.2014 року позивач надіслав відповідачам вимогу від 13.06.2014 року № 30.1.0.0/2-574 про звільнення в місячний строк будинку за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак відповідачка квартиру не звільнила. Згідно з ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved