Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач у березні 2012 року звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості на свою користь за кредитним договором № Є/V 3208/1 від 14.09.2007 року у розмірі 455746,94 грн.; з ПАТ «Акцент - банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № Є/V 3208/1 від 14.09.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит 35000 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.09.2012 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року; договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON], [PERSON], [PERSON] у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ « ПриватБанк» були задоволені. Ухвалою суду від 27 вересня 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2013 року за заявою ПАТ КБ « ПриватБанк» позовна заява ПАТ КБ « ПриватБанк» в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] залишена без розгляду. 05.06.2013 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла зустрічна позовна заява [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договорів поруки припиненими, яка ухвалою суду від 06 червня 2013 року була прийнята судом до розгляду та об'єднана в одне провадження з первісним позовом. Позивачі у зустрічній позовній заяві посилалися на те, що Банком в односторонньому порядку збільшено відсотки за Кредитним договором з 15,00% до 21,00% та у зв'язку із чим відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі збільшення зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його відповідальність. Крім того поручитель [PERSON], добровільно згідно акту від 30.07.2012 року передав ПАТ КБ « ПриватБанк» для реалізації заставне майно: сідловий н/ причіп - платформа-Е марка KAISER ( вартістю 7000,00 дол. США) та надав банку довіреність від 18.09.2012 року на відчуження вказаного майна. Вказали, що поручитель [PERSON] 217.05.2013 року відшкодував ПАТ КБ «ПриватБанк» завдані збитки в розмірі 45955,00 грн. 18.07.2013 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла зустрічна позовна заява від [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про витребування майна, яка ухвалою суду від 18 липня 2013 року була прийнята судом до розгляду та об'єднана в одне провадження з первісним позовом. Позивач у зустрічній позовній вимозі посилався на те, що зобов'язання за кредитним договором Є/V 3208 були забезпечені порукою: договором поруки №3 від 14.09.2007 року, укладеним ПАТ КБ « ПриватБанк» з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON]; договором поруки №1 від 14.09.2007 року, укладеним ПАТ КБ « ПриватБанк» з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON]; Договором поруки №2 та №4 від 14.09.2007 року, укладеними ПАТ КБ «ПриватБанк» з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON]. Поручитель [PERSON] не вживав заходів, необхідних для збереження предмета застави: сідлового тягача-Е марка МАЗ, н/причіпа бортового- Е марка МАЗ (вартістю 9 100,00 Долар США), в результаті чого було знищено вказане заставлене майно. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» запевнив боржника [PERSON] в заміні заставного майна [PERSON] [PERSON] згідно актів від 14.08.2012 року передав ПАТ КБ «ПриватБанк» для заміни предмету застави [PERSON] сідловий тягач-Е марка ЗІЛ та н/причіп-фургон-Є. Однак ПАТ КБ «ПриватБанк» не оформив заміну предмету застави, а оформив сідловий тягач-Е марка ЗІЛ та н/причіп-фургон-Є як допоміжне майно. А тому поручитель [PERSON] 27.05.2013 року відшкодував ПАТ КБ «ПриватБанк» завдані збитки в розмірі 45 955.00 грн. Просив суд: зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути власнику [PERSON] сідловий тягач-Е марки ЗІЛ, модель 130В1, 1972 року випуску, кузов без номерний, реєстраційний номер [NUMBER]; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути власнику [PERSON] напів-причіп-фургон-Є марки ОДАЗ, модель 794, 1985 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та покласти усі судові витрати на відповідача. В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» підтримав позовні вимоги первісного позову та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, у задоволенні зустрічних позовів просив відмовити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримав позовні вимоги зустрічних позовів та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, у задоволенні первісного позову просив відмовити. Представник Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги за основним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають, позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] задоволенню не підлягають, позовні вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Є/V 3208 від 14.09.2007 року та Договір про видання траншу № Є/V 3208/1 від 14.09.2007 року відповідно до якого Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого п.1.2 Кредитної Угоди № Є/V 3208 від 14.09.2007 року. Сума траншу кредиту: 35000,00 дол. США. Термін повернення кредиту 17.09.2012 року ( п.1.3 Договору). Відповідно до п.4.1 Договору позичальник сплачує відсотки в розмірі 15% річних . Згідно до п.5.3 Договору про видачу траншу всі зміни і доповнення до Даного Договору оформляються додатковою угодою, що буде невід'ємною частиною даного Договору. Встановлено, що [PERSON] отримав кредит від Позивача у розмірі 35000,00 дол. США. Зобов'язання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, за умовами якого ПАТ « Акцент Банк» взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеним кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники ( п.4 договору поруки). Розмір відповідальності поручителя перед кредитором 10000 грн. ( а.с.8). В забезпечення виконання умов кредитного договору № Є/V 3208 від 14.09.2007 року між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №1, відповідно до п.1 договору поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання зобов'язань боржником згідно Кредитного договору в повному обсязі (сума кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, пеня за прострочку сплати платежів та інші штрафні санкції, що передбачені вказаним договором). Крім того в забезпечення виконання умов кредитного договору № Є/V 3208 від 14.09.2007 року між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір поруки №2 та №4, відповідно до п.1 договору поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання зобов'язань боржником згідно Кредитного договору в повному обсязі. Відповідно до п.2 Договору поруки №4 від 14.09.2007 року при неможливості виконання боржником своїх зобов'язань згідно з Кредитною угодою № Є/V 3208 від 14.09.2007 року в повному обсязі поручитель, відповідає перед кредитором наступним майном: сідловий н/причіп - платформа Е марка KAISER модель S3803 СІС шасі [NUMBER], 1992 р/в, реєстраційний номер [NUMBER]; загальною оціночною вартістю 35350,00 грн., що згідно курсу НБУ станом на 14.09.2007 р. складає 7000 дол. США, згідно до Акту оцінки майна, що передається в заставу №2 від 14.09.2007 року ( а.с.15). Крім того в забезпечення виконання умов кредитного договору № Є/V 3208 від 14.09.2007 року між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №3 від 14.09.2007 року. Відповідно до п.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання зобов'язань боржником згідно Кредитної угоди Є/V 3208 від 14.09.2007 року в межах належного йому на праві власності майна, конкретизованого в п.2 даного договору. Згідно до п.2 Договору при неможливості виконання боржником своїх зобов'язань згідно Кредитної угоди Є/V 3208 від 14.09.2007 року в повному обсязі, поручитель відповідає перед Кредитором наступним майном, належному йому на праві власності: - сідловий тягач -Е марка МАЗ, модель 54322, шасі [NUMBER], 1987 р/в, реєстраційний номер [NUMBER]; н/причіп бортовий -Е марка МАЗ модель 93866, шасі [NUMBER], 1993 р/в, реєстраційний номер [NUMBER] загальною оціночною вартістю 45955 грн., що згідно курсу валют НБУ станом на 14.09.2007 року складає 9100,00 дол. США, згідно Акту оцінки майна, що передається в заставу №3 від 14.09.2007 року. Відповідно до п.2 Договорів поруки №1, №2 у випадку не виконання боржником своїх зобов'язань , згідно Кредитної угоди Є/V 3208 від 14.09.2007 року боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Згідно до п.4 договорів поруки №1, №2, №3, №4 поручитель зобов'язується в строк до 30-ти днів з моменту отримання письмової вимоги банку погасити заборгованість боржника згідно Кредитною угодою Є/V 3208 від 14.09.2007 року. Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з 01.02.2009 року за кредитним договором № Є/У 3208 від 14.09.2007 року в односторонньому порядку без згоди боржника [PERSON] і без згоди поручителя [PERSON] та без згоди поручителя [PERSON], а також без згоди поручителя [PERSON], збільшує відсоткову ставку за користування кредитом з 15.00 % на рік на 21.00 % на рік. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язань без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що в серпні 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про передачу в заклад банку шляхом вилучення належного відповідачам на праві власності заставного майна, яке зазначене в договорі застави № 3208 від 14.09.2007 року та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на це майно. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11.05.2010 року у справі № 2-138/10р. за позовною заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення та зустрічного позову [PERSON] до ЗАТ КБ « ПриватБанк» про визнання умови по кредитній угоді нікчемною позовні вимоги ЗАТ КБ Приватбанк задоволені, та звернено стягнення на заставне майно. В задоволені зустрічного позову відмовлено ( а.с. 174-175). Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16.11.2010 року у справі № 22ц-5285/2010р. рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11.05.2010 року залишено без змін ( а.с.176-177) . Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався своїм правом на повернення кредиту достроково, змінивши строк виконання основного зобов'язання з 14.09.2012 року на серпень 2009 року. П. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Таким чином, банк скористався своїм правом на дострокове погашення заборгованості пред'явивши позов до позичальника та поручителів про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору і протягом шести місяців від дня зміни строку виконання основного зобов'язання банк не пред'явив вимоги до поручителів, а натомість 29.03.2012 року звернувся в Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська із позовом до позичальника та поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором № Є/У 3208 від 14.09.2007 року. Виходячи із вищевикладеного позовні вимоги відповідачів за зустрічним позовом щодо визнання договорів поруки припиненими знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. У своєму позові ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути заборгованість за кредитом станом на 12.03.2012 року яка склала 58291,23 дол. США, в тому числі 28225,87 дол. США - заборгованість за кредитом; 18828,39 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8431,40 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина); 2774,28 дол. США - штраф (процентна складова). В судовому засіданні встановлено, що поручитель [PERSON] 27.05.2013 року відшкодував ПАТ КБ «ПриватБанк» завдані ним збитки в розмірі 45 955.00 грн. Крім того, поручитель [PERSON], добровільно згідно акту від 30.07.2012 року передав ПАТ КБ «ПриватБанк» для реалізації заставне майно: сідловий н/причіп-платформа-Е марка КАISЕR ( вартістю 7 000.00 Долар США) та надав банку довіреність від 18.09.2012 року на відчуження вказаного заставного майна. Поручитель [PERSON] не вживав заходів, необхідних для збереження предмета застави: сідлового тягача-Е марка МАЗ, н/причіпа бортового- Е марка МАЗ (вартістю 9 100,00 Долар США), в результаті чого було знищено вказане заставлене майно. [PERSON] згідно актів від 14.08.2012 року передав ПАТ КБ «ПриватБанк» для заміни предмету застави [PERSON] сідловий тягач-Е марка ЗІЛ та н/причіп-фургон-Є. ПАТ КБ «ПриватБанк» оформив сідловий тягач-Е марка ЗІЛ та н/причіп-фургон-Є як допоміжне майно. Згідно акту від 30.07.2012 року [PERSON] передав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» для реалізації заставне майно: сідловий тягач-Е марка RENAULT Маgnum ( вартістю 28 000.00 Долар США) та надав банку довіреність від 18.09.2012 року на відчуження вказаного заставного майна. Відповідно до ч.2 ст.589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.4 ст.591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки представником позивача позовні вимоги не уточнювалися, суду на надано жодних належних та допустимих доказів, щодо виконання чи не невиконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 травня 2010 року, та беручи до уваги відшкодування ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] завданих збитків в розмірі 45955,00 грн. і додаткову передачу [PERSON] для реалізації іншого заставного майна, то з урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача за основним позовом щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] щодо витребування майна, яке передано для реалізації в рахунок погашення заборгованості. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір, а також доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України із Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 730 грн. 08 коп.

Outcome: approved