Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що після смерті його матері та батька відкрилась спадщина, до якої входять, з поміж іншого, житловий будинок та сертифікат на право на земельну частку (пай), виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі йому відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неточностями у правовстановлюючих документах та відсутністю деяких з них, спадщину він прийняв шляхом подання відповідної заяви но нотаріальної контори, іншим чином ніж шляхом звернення до суду його спадкові права не набути, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок та сертифікат на право на земельну частку (пай), а також встановити факт належності сертифіката на право на земельну частку (пай) його матері. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні треті особи позов підтримали та пояснили суду, що відмовляються від прийняття спадщини на користь позивача. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] дійсно приходяться матірю та батьком, відповідно, позивача згідно до свідоцтва про народження серії 1-ТП № 269880. [PERSON] померла 29.09.199 року у віці 63 років згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 121334, вона була власником права на земельну частку (пай) у землі , яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» розміром 4,08 га вартістю 8642 грн., відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЖТ №20157621 виданого на імя [PERSON], яка проживає в [INFO] на підставі рішення Радомишльської райдержадміністрації від 07 березня 1997 року за № 65. [PERSON] та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі, тому до списків на отримання майнового паю вона була записана, як [PERSON], відповідно до погосподарської книги та довідки виданої Кочерівською сільською радою, і відповідно так була внесена до вищезгаданого сертифіката, а тому суд встановлює даний факт. [PERSON]Ю помер 23.12.2001 року у віці 67 років, відповідно до свідоцтва про смерть 1-ТП №185268, він був власником житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами в с. Кочерів , Радомишльського району, Житомирської області по вул. Колгоспна буд. 29, який розташований на земельній ділянці 0,2500га, яка не перебуває у приватній власності. Також встановлено, що правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Кочерів , Радомишльського району, Житомирської області по вул. Колгоспна буд. 29 батько позивача за життя не оформив, тому нотаріусом правомірно було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності за законом. Як видно з матеріалів спадкової справи, спадкоємцями після смерті [PERSON] та [PERSON] є рідний брат позивача [PERSON] та рідна сестра [PERSON], які у судовому засіданні відмовились від прийняття спадщини на користь позивача - [PERSON] У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги. У відповідності до ст.256 ч.2 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved