Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі -банк) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 27 лютого 2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 700004132 (далі - договір), відповідно до умов якого, банк надав відповідачеві кредит в сумі 23 268,13 доларів США, а останній зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати його, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] Однак останній в порушення умов договору, зобов'язань належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28 лютого 2016 року має заборгованість перед банком в розмірі 18 400,79 доларів США, з яких: 13 976,61 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 4 424,18 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь банку вказану суму заборгованості в розмірі 18 400,79 доларів США та сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 7 206,24 грн. Представник позивача на розгляд справи до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа - Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 700004132, відповідно до якого відповідачеві [PERSON] надано кредит у розмірі 23 268,13 доларів США та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 %, а відповідач, в свою чергу зобов»язався виплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього. 19 серпня 2009 року ЗАТ «Альфа-Банк» було перейменовано на ПАТ «Альфа-Банк». Згідно п.6.1 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати відсотків у разі затримання плати позичальником частини кредиту та/або відсотків на строк більше одного календарного місяця або у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх грошових зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Нормами ст.525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов'язання або одностороння зміна його умов. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний крім повернення позикодавцеві позики, сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. За умовами укладеного між сторонами кредитного договору, позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання перед позичальником - надав кредитні кошти. Однак відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором № 700004132 від 27 лютого 2008 року належним чином не виконував, регулярного щомісячного погашення частини кредиту та відсотків за користування кредитними коштами згідно графіку погашення кредиту не здійснював, внаслідок чого, станом на 28 лютого 2016 року загальна сума заборгованості за договором відповідача перед позивачем становить 18 400,79 доларів США та складається з: простроченої заборгованості за кредитом 13 976,61 доларів США, відсотків за кредитом - 4 424,18 доларів США. Згідно умов кредитного договору, валютою кредитування був долар США. Відповідно до положень п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 р. у справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. З урахуванням матеріалів справи, суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості із відповідача в іноземній валюті - доларах США. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 18 400,79 доларів США, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 13 976,61 доларів США, відсотків за кредитом - 4 424,18 доларів США. Відповідно до ч.1 ст 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 7 206,24 грн. На підставі ст.ст.526, 530, 610, 626,1048, 1050 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved