Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 21 лютого 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, після чого в стані алкогольного сп'яніння принижує честь та гідність позивача, що привело до втрати почуття поваги та любові. Між ними остаточно були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON], надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Крім того, зазначила, що судом приймалися заходи щодо примирення подружжя, шляхом надання строку для примирення, яке не відбулося, а тому вона настоює на розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням відкласти слухання по справі, оскільки він на теперішній час перебуває за межами України. Разом з тим, суд зважує на те, що дана справа перебуває в провадженні суду з 23 липня 2014 року. Справа неодноразово відкладалася, про що відповідач [PERSON] повідомлявся належним чином. Протягом часу розгляду справи письмових заперечень та доказів якими відповідач би обґрунтовував свою незгоду із позовом, суду не надано. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР , а саме п. 1 ст. 6 установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру За змістом рішення Констуційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі; Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Таким чином, з урахуванням думки позивача, наданих сторонами доказів, суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у справі доказів у відсутності відповідача. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №70. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Судом приймалися заходи щодо примирення подружжя, шляхом надання строку для примирення, але безрезультатно, про що зазначила в судовому засіданні та настоювала на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved