Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У квартирі зареєстрований також [PERSON] , який є колишнім чоловіком її доньки та який у 2018 році добровільно виїхав з квартири, з сім`єю не спілкується, наразі живе та працює закордоном, де створив нову сім`ю. Реєстрація в квартирі відповідача позбавляє позивачку можливості вільно користуватися своїм житлом, оскільки через непогашення боргів до квартири за місцем реєстрації відповідача постійно навідуються його кредитори та намагаються в рахунок погашення заборгованості забрати належне їй майно. На підставі викладеного позивачка просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належною їй квартирою та стягнути з нього судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір в розмірі 840,80 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 серпня 2020 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11:00 год. 23 вересня 2020 року . 23 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 27 жовтня 2020 року за клопотанням представника позивачки у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного сповіщення відповідача про дату та час слухання справи. В судове засідання відповідач не з`явився про місце, час розгляду справи повідомлений судом належним чином, відзив на позов не надав. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Крім того, позивачка додаткового суду пояснила, що фактично її колишній зять ніколи і не мешкав у спірній квартирі, був там зареєстрований, а мешкав зі своєю сім`єю у квартирі [ADDRESS] . На сьогодні відповідач добровільно з реєстрації в належній їй квартирі не знімається, на зв`язок не виходить, будь-яких перешкод щодо користування вказаною квартирою вона йому не чинила і не чинить, з житла не виганяла. Відповідач не цікавиться вказаним житлом, його речі в квартирі відсутні, комунальні послуги він не сплачує. Вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову, виходячи з наступного. Частина 3 ст.12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копіями договору купівлі-продажу квартири АЕВ №869416 від 23 серпня 2001 року, технічного паспорту на квартиру та рішення Ковпаківського районного суду м .Суми від 31 жовтня 2016 року про встановлення факту правовстановлюючого документу (а.с.9-12). Згідно довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 19 серпня 2020 року, довідки ТОВ «МЄІРЦ» №348/11082020-30121899, що видана [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: чоловік [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] (а.с.8,19). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 червня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 04 листопада 2015 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського управління юстиції, актовий запис №884; ухвалено доньку [PERSON] залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] (а.с.13). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником. Згідно із п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім?ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з?ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім?ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру на даний час в квартирі не проживає. Той факт, що відповідач не проживає близько двох років у спірній квартирі підтверджується дослідженими в судовому засіданні вказаними доказами, а також показами свідків. Так свідок, [PERSON] , яка є колишньою дружиною відповідача, суду пояснила, що він був зареєстрований в квартирі її матері відразу після одруження, оскільки і вона на той час там була зареєстрована. Восени 2019 року відповідач зник з їхнього життя, на зв`язок з нею не виходить, доньку не відвідує. Свідку не відомо місце проживання відповідача, зі слів його батьків їй відомо, що він живий і з ним все гаразд. Фактично, вона з відповідачем ніколи і не мешкали в квартирі [ADDRESS] , бо мали свою квартиру в будинку по [ADDRESS] . Свідок вказала, що жодних перешкод у користуванні спірною квартирою відповідачу не чиниться. Проте, вона також не хоче, щоб він був зареєстрований в квартирі її матері, бо на цю адресу приходять претензії та листи щодо непогашеної заборгованості відповідача. Свідок [PERSON] , яка мешкає поверхом нижче позивачки в будинку [ADDRESS] суду пояснила, що бачила відповідача один раз в спірній квартирі. Він ніколи там не жив, а донька позивачка виїхала з квартири після того, як вийшла заміж. Свідку відомо, що позивачка мешкає к квартирі зі своїм чоловіком, не помічала випадків, коли відповідачу чинилися якісь перешкоди щодо користування квартирою, свідком конфліктних ситуацій між ними вона не була. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він не цікавиться. Також обставин того, що позивачка, або інші особи чинять відповідачу перешкоди в користуванні зазначеним житлом, під час судового розгляду встановлено не було. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що право позивачки на вільне користування та розпорядження належним їй житлом порушується та підлягає захисту, а тому позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підялгають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки понесені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved