Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Перший Український Міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначав, що 16.07.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис № 24798 про стягнення з [PERSON] , з метою задоволення вимог АТ «Перший Український Міжнародний банк» за період з 20.05.2019 по 19.05.2020 про стягнення заборгованості у сумі 18\~459 грн. 74 коп., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 3161 грн. 39 коп., з простроченої заборгованості за комісією 15\~298 грн. 32 коп., простроченої заборгованості за процентами 0,03 грн., що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання умов кредитного договору № 1009252445801 (Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) від 08.12.2017, укладеного між [PERSON] та АТ «ПУМБ». 31.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження № 62702503 з виконання зазначеного виконавчого напису. Підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса було те, що 08.12.2017 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір (договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) № 1009252445801 від 08.12.2017. за умовами якого позичальник отримав споживчий кредит з урахуванням всіх супутніх послуг у розмірі 49\~942 грн. 03 коп. (у т.ч. на загальні споживчі цілі 41\~646 грн.) на умовах строковості, платності та цільового використання, із графіком погашення заборгованості на умовах визначених Договором кредиту. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням вимог необхідних для його вчинення з наступних підстав. Відповідно до вимог чинного законодавства виконавчий напис може бути вчинено лише в разі, якщо заборгованість є безспірною та за умови, що нотаріусу подано документи, які підтверджують безспірний характер такої заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зазначена постанова набрала законної сили з моменту її проголошення, а отже з 22 лютого 2017 року законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних правовідносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису, 16.07.2020, були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Посилаючись на вказані обставини, позивач у позові просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24798 від 16.07.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» боргу в сумі 18 459,74 грн. Ухвалою судді від 21.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні. Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в даній справі, в якій просив зупинити стягнення за виконавчим написом. Ухвалою судді\~від 22.09.2020\~заяву позивача\~про забезпечення\~позову задоволено.\~Зупинено стягнення\~у виконавчому\~провадженні №\~62702503\~яке перебуває\~в провадженні\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Юхименко О.Л.,\~на підставі\~виконавчого напису,\~вчиненого 16.07.2020\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Хара Н.С.,\~зареєстрований у\~реєстрі нотаріальних\~дій за\~№24798,\~про звернення\~стягнення з\~ [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №100925245801 від 08.12.2017 у розмірі 18 459, 74 грн. до розгляду справи по суті. Ухвалою судді від 06.11.2020, за клопотанням представника позивача, витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. копії матеріалів нотаріальної справи, що містить документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 16.07.2020, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 24798, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 18 459,74 грн. У судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не з`явились. Від представника позивача та приватного нотаріуса надійшли заяви про розгляд справи судом за їх відсутності. Представник позивача зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Представник АТ «ПУМБ» та приватний виконавець Юхименко О.Л. причини неявки до суду не повідомила. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.12.2017 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , шляхом приєднання до Договору, був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1009252445801 від 08.12.2017, за умовами якого позичальник отримав споживчий кредит з урахуванням всіх супутніх послуг у розмірі 49\~942 грн. 03 коп., у тому числі на загальні споживчі цілі 41\~646 грн., який позивач зобов`язався повернути у строки визначені договором. 16.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 24798, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з гр. [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 100925245801 від 08.12.2017, укладеним ним із ПАТ «Перший Український міжнародний Банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український міжнародний Банк», заборгованість за кредитним договором № 100925245801 від 08.12.2017. Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 20.05.2019 по 19.05.2020. Сума заборгованості складає 18\~459 грн. 74 коп., у тому числі, прострочена заборгованість за сумою кредиту 3161 грн. 39 коп., прострочена заборгованість за комісією 15\~298 грн. 32 коп., прострочена заборгованість за процентами 0,03 грн. З наданих суду нотаріусом матеріалів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, АТ «ПУМБ» 15.07.2020 звернулось до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, до якої долучено документи на представника Банку, оригінал кредитного договору та письмову вимогу на ім`я [PERSON] вих № 271 від 19.05.2020, згідно якої Банк вимагав від позивача виконати свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, а саме негайно погасити заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 18\~459 грн. 74 коп. в строк до 26.05.2020. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року N\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). З тексту оспорюваного виконавчого напису від 16 липня 2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26.11.2014\~№ 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України,\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Виконавчий напис, вчинено 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на підставі Кредитного договору № 100925245801 від 08.12.2017, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний банк». Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 16 липня 2020 року, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто, станом на 16 липня 2020 року (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 100925245801 від 08.12.2017, укладеного між позивачем та відповідачем у простій письмовій формі. Крім того, на думку суду подані нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості позивача, оскільки Банком не подано первинні документи. які би підтверджували факт виникнення заборгованості за кредитним договором, період за який нарахована така заборгованість, в дану суму неправомірно включено прострочену заборгованість за комісію, яка нарахована за послуги, що супроводжують кредит, який є споживчим. Враховуючи наведені обставини суд дійшов висновку, що вчинивши оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус Хара Н.С. не дотрималась встановленої процедури, що потягло порушення законних прав позивача. А відтак наявні всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. З урахуванням того, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст.\~39\~ЗУ «Про\~виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження, на підставі ч. 1 ст.\~158\~ЦК України суд доходить до висновку про необхідність скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Орджонікідзевського районного суд м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року у даній справі, оскільки внаслідок ухвалення рішення про задоволення позову відпали підстави для збереження таких заходів забезпечення позову. Крім того, з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання позову у розмірі 840 грн. 80 коп. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420 грн. 40 коп., а всього 1\~261 грн. 20 коп.

Outcome: approved