Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03 червня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що виконавчим комітетом Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис за № 4. Вони з відповідачем від шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Крім цього, вона має ще одну дитину від іншого чоловіка [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що ніякої домовленості щодо утримання спільної з відповідачем дитини між ними не досягнуто. Відповідач не бере участі в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини, хоча має таку можливість, так як фізично здоровий, здатен працювати та отримувати доходи. На даний час відповідач має мінливий дохід. З посиланням на ст.ст. 182, 184 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 713 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити (а.с. 19). Відповідач в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти стягнення аліментів (а.с. 18). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 червня 2014 року (а.с. 5), в період якого у них народилась дитина: донька [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки виконкому Святовасилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 806 від 07 липня 2017 року дитина подружжя [PERSON] проживає разом з позивачкою. Дана обставина визнана сторонами і не оспорюється, як не оспорюється і факт перебування дитини на утриманні позивачки (а.с. 8). Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці регулярно не надає, хоча зобовязаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дитину, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який не працює, так і дитини, її вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 713 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дитини. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved