Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав . В процесі судового розгляду справи в зв»язку з одруженням позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 18.08.2014 року відповідно до ст. 45 ЦПК України, ч. 4 ст. 19 Сімейного Кодексу України до участі у справі залучено орган опіки та піклування Яремчанської міської ради . Згідно ст.36 ЗУ « Про прокуратуру», п 5. 2 Наказу Генеральної прокуратури України № 16 гн від 01.11.2012 року та ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор м. Яремче вступив за своєю ініціативою у дану справу. Позовні вимоги, підтримані в судовому засіданні, позивачка обґрунтовує тим , що з 19.05.2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них із відповідачем [INFO] народилася дочка [PERSON]. Шлюб із відповідачем розірвано рішенням Яремчанського міського суду від 25.12.2013 року, дочку залишено проживати з нею. Рішенням Яремчанського міського суду від 25.09.2013 року з відповідача вирішено стягувати аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що відповідач всупереч судового рішення понад 11 місяців не сплачував аліменти на утримання дочки, заборгованість по сплаті яких становила понад 3169,44 грн. Рішенням Яремчанського міського суду від 11.09.2014 року заявлений нею до відповідача позов про стягнення пені за невчасну сплату аліментних платежів в розмірі 5848,50 грн. задоволено . Пояснила , що після розірвання шлюбу вони з відповідачем ще протягом декількох місяців проживали в одному будинку в с. Поляниця , оскільки дитина продовжувала навчатися у Поляницькій ЗОШ, однак не підтримували сімейних відносин. В той час відповідач не цікавився дитиною, не виховував дочку, жодним чином не турбувався про дитину, повертаючись додому серед ночі в нетверезому стані ображав та бив її в присутності дочки , а також неодноразово виганяв її з дитиною з будинку, в зв»язку з чим вона змушена була їхати до своєї матері в с. Яблуниця. Після завершення навчального року в кінці травня 2014 року вона із дитиною остаточно переїхала проживати до будинку своєї матері в с. Яблуниця , де проживає по даний час. З того часу батько дитини не спілкується та не зустрічається з дитиною, не піклується про свою неповнолітню дочку, ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню, не виявляє жодного батьківського піклування щодо дитини, навіть не телефонує до неї , всі питання щодо утримання та виховання дочки вирішуються нею особисто без участі та підтримки з боку відповідача. Крім того, вона несе додаткові витрати з приводу зайняття дочки в гуртках та тренувально-оздоровчих секціях. Вказані обставини стверджуються протоколом опікунської ради Поляницької сільської ради 18.07.2014 року, яким встановлено, що відповідач не приймає участі в виховані неповнолітньої дочки [PERSON] і не забезпечує її матеріально. Зазначає, що у жовтні 2014 року відповідач єдиний раз відвідав дочку за місцем проживання у с. Яблуниця , маючи намір привітати дитину із днем народження , однак , під час цього всупереч загальновизнаним нормам моралі він повідомив дитині , що «посадить маму у тюрму» , а її забере, що перелякало дитину , наслідком чого був стресовий стан дитини і небажання в подальшому спілкуватися із батьком. Крім того позивачка вказує, що вона вдруге одружилася , перебуває у стані вагітності, має намір виїхати на постійне місце проживання у Російську Федерацію до чоловіка , де планує народити дитину. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків , вона не може залишити проживати дитину з батьком , в зв»язку з чим змушена забрати дочку проживати із собою у нову сім»ю. На підставі наведеного просить позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Відповідач [PERSON] , не визнаючи позовних вимог, надав суду письмове заперечення, в якому зазначив, що позовні вимоги мають надуманий характер і не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, оскільки є наслідком його відмови у дачі дозволу позивачці на тимчасовий виїзд дочки за межі України. Заперечуючи позовні вимоги , [PERSON] пояснив , що після того , як позивачка із дитиною переїхала проживати до своєї матері в с. Яблуниця , він хотів спілкуватися з дитиною і телефонував до позивачки, однак, на його дзвінки не відповідали. За місцем теперішнього проживання він не відвідував дитину , оскільки побоювався, що позивачка спровокує конфлікт, у вчиненні якого звинуватить його , після чого звернеться до міліції. Під час перебування у шлюбі із відповідачкою він купив дитині мобільний телефон, який потім забрав у дитини . Номери мобільного телефону дитини , яким на даний час вона користується і який був в неї раніше, йому невідомі. Зазначає, що в школі він не відвідував дитину , на 1 вересня він не приходив до дитини , не знає , хто є класним керівником дитини , і йому невідомо , як вчиться дитина в даний час, які предмети вивчає, з ким товаришує його дочка , які гуртки відвідує, оскільки протягом вересня , жовтня 2014 року він перебував на роботі за межами області , а тому не мав можливості спілкуватися з дитиною. Пояснює також, що мав намір привітати дитину з днем народження, для чого приїхав в с. Яблуниця по місцю теперішнього проживання дочки , однак дитина не виявила бажання з ним спілкуватися , причиною чого, на його думку, є негативне психологічне налаштування дитини проти нього позивачкою. Тому просить в позові відмовити. Представник органу опіки та піклування виконкому Яремчанської міської ради Микитюк М.І. підтримала висновок, погоджений комісією з питань захисту прав дітей (протокол від 17.09.2014 року № 14) та затверджений рішенням виконавчого комітету Яремчанської міської ради № 83 від 23.09.2014 року, про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] При цьому звернула увагу суду на те , що в розпорядженні органу опіки та піклування було недостатньо часу для повного та об»єктивного вивчення вказаного питання. Зазначає, що спілкування представників органу опіки та піклування із відповідачем проходило в телефонному режимі і під час вирішення питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав , органом опіки та піклування було прийнято до уваги тільки характеристику з місця проживання відповідача та акт обстеження матеріально-побутових умов відповідача, проведеного депутатом Поляницької сільської ради . Вказує, що органом опіки та піклування через брак часу було надано висновок без необхідного та детального вивчення всіх обставин, що стосуються виконання відповідачем своїх батьківських обов»язків та без достатньої інформації щодо даного питання. Однак, враховуючи наявну на даний час інформацію орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача. Прокурор прокуратури м. Яремче Лещенко О.І. вважає, що в процесі судового розгляду справи достовірно встановлено , що відповідач не піклується про свою неповнолітню дитину , не спілкується з нею, не зустрічається з дитиною, не телефонує до неї, не цікавиться її навчанням , духовним розвитком , що свідчить про фактичне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини . Тому вважає, що є наявними правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки. Висновок органу опіки та піклування виконкому Яремчанської міської ради про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить фактичним обставинам та інтересам дитини. За таких обставин просить позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази та оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Із наданої копії свідоцтва про народження вбачається, що матір»ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO], є позивачка [PERSON], а батьком - відповідач [PERSON]. Судом також встановлено , що з 19.05.2007 року позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Яремчанського міського суду від 25.12.2013 року, дочку [PERSON] залишено проживати з матір»ю - позивачкою [PERSON] Пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки ( один з батьків) можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної Постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено , що після розірвання шлюбу батьки дитини декілька місяців проживали в одному будинку в с. Поляниця, оскільки дитина продовжувала навчатися у Поляницькій ЗОШ І-ІІІ ступенів, однак сімейні відносини між сторонами припинилися. У вказаний період відповідач неодноразово , повертаючись додому в нічний час в нетверезому стані, в присутності дочки затіював з позивачкою конфлікти , після чого виганяв її з дитиною з будинку, що негативно впливало на її духовний , фізичний розвиток, як складову виховання, перешкоджало засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі. Після завершення навчального року в кінці травня 2014 року позивачка із дитиною переїхала проживати до будинку своєї матері в с. Яблуниця , де проживає по даний час. З того часу відповідач не спілкується з дочкою, не телефонує до неї , не знає навіть номеру мобільного телефону дочки, не відвідує її, пояснюючи це вигаданими причинами про начебто можливі конфлікти з позивачкою та її звернення до міліції. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини , не цікавиться її навчанням, ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дитини ,не створює умов для отримання нею освіти, не знає чим займається дитина після навчання , з ким спілкується , в яких гуртках займається , не проявляє щодо неї батьківської турботи. Така винна поведінка відповідача та свідоме нехтування ним своїх батьківських обов»язків щодо дочки стверджується наступним. Відповідно до рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.09.2013 року з відповідача [PERSON] присуджено стягнення аліментів на користь позивачки [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно , до моменту досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Початок стягнення аліментів зазначено у рішенні суду з 28.08.2013 року. Рішенням Яремчанського міського суду від 11.09.2014 року відповідно до положень ст.196 Сімейного кодексу України з відповідача стягнуто пеню за невчасну сплату аліментних платежів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 5848,50 грн. , оскільки під час судового розгляду справи судом було встановлено вину відповідача в ухиленні від сплати аліментів . Як пояснила свідок [PERSON], яка є матір»ю позивачки, протягом останніх років відповідач виганяв позивачку із дитиною з будинку в с. Поляниця, де вони разом проживали. В зв»язку з цим її син своїм автомобілем неодноразово забирав позивачку з дитиною до неї додому. З кінця травня 2014 року дочка з дитиною проживає в неї в с. Яблуниця і з того часу відповідач абсолютно не цікавиться дитиною, не відвідує її , не телефонує до дитини, не надає коштів на утримання дитини. Жодних перешкод з її боку та з боку позивачки у побаченнях з дитиною відповідачу не чинилося. Відповідач нехтує своїми батьківськими обов»язками, не цікавиться навчанням дитини , жодного разу не відвідував школу , де навчається дочка, не знає хто є класним керівником дитини, не знає, які в дитини позашкільні вподобання. Свідок [PERSON] суду пояснила , що позивачка із дитиною живе в будинку своєї матері [PERSON] , а відповідач не цікавиться життям та розвитком дитини, не надає коштів на утримання дитини, не спілкується з дитиною навіть по телефону. Із розмов з дочкою сторін їй відомо , що батько ніколи не цікавився де вона навчається, не телефонував до неї , не купував їй мобільний телефон та якісь інші речі та продукти, ніколи не бував в неї в школі. Згідно характеристики Яблуницької ЗОШ І-ІІ ступенів неповнолітня [PERSON] є ученицею 2 класу Яблуницької ЗОШ , за період навчання в школі її відвідувала лише мати [PERSON] , яка завжди цікавилася поведінкою дочки , її успіхами , батько [PERSON] за період навчання в школу не приходив, успіхами дочки не цікавився. Вищевказані обставини не заперечуються відповідачем , який суду ствердив , що не спілкується та не бачиться з дитиною, оскільки побоюється конфліктів з боку матері та її звернення до міліції. Однак , навіть при наявності таких побоювань відповідач мав можливість спілкуватися з дитиною хоча б по телефону , чого він не робив, пояснюючи це тим , що не знає номеру мобільного телефону своєї дитини. Відповідач мав можливість цікавитися навчанням своєї дочки та відвідувати її у школі, однак, таких своїх батьківських обов»язків не виконував , пояснюючи це начебто перебуванням на роботах за межами області, що нічим не підтверджено в судовому засіданні. В своєму запереченні відповідач зазначає, що не зустрічався з дитиною через перешкоджання в таких зустрічах з боку позивачки, однак, вказана обставина не доведена відповідачем і спростовується даними довідки виконкому Яблуницької ради від 13.10.2014 року та поясненнями представника органу опіки та піклування про те, що відповідач не звертався про визначення порядку спілкування та побачення з дитиною [PERSON] Про небажання відповідача виховувати свою дитину та піклуватися про неї свідчать твердження відповідача про те , що у випадку виїзду матері за кордон дитина має проживати та перебувати на вихованні не з ним, а із котроюсь із бабусь. Як вбачається з протоколу бесіди, проведеної 09.09.2014 року начальником служби у справах дітей Микитюк М.І. з малолітньою [PERSON], дитина із матір»ю переїхала на проживання до бабусі в с.Яблуниця. Протягом року батько не приїздив до дитини, не цікавився її шкільним та позашкільним життям, не цікавився станом здоров»я дитини, не вітав дитину з днем народження та святами, не дарував подарунки, забрав належні дитині дорогоцінні дарунки ( сережки, золоті ланцюжки) , які не повернув. Дочка не бажає в майбутньому спілкуватися з батьком . З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітньої дитини [PERSON], проведеного 16.10.2014 року депутатом Яблуницької сільської ради, вбачається , що дитина проживає із матір»ю [PERSON] в будинку матері останньої в с. Яблуниця і перебуває на вихованні та утриманні матері. Проведеною із неповнолітньою [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх сусідами бесідою, встановлено , що [PERSON] , який проживає в с. Поляниця , за час проживання дочки з квітня 2014 року жодного разу відвідував дочку , не спілкувався з нею, не цікавився її здоров»ям, фізичним та духовним розвитком, не купував дитині ні одягу, ні взуття, ні мобільного телефону , ні солодощів, ні фруктів , ні канцтоварів, а також не надавав грошей на її особисті потреби. Дитина знаходиться на повному утриманні матері [PERSON] [PERSON] не звертався до депутата Яблуницької сільської ради із скаргами щодо перешкоджання йому у спілкуванні із дитиною. Акт обстеження матеріально-побутових умов відповідача , складений депутатом Поляницької сільської ради 11.09.2014 року, про те , що відповідач приймає активну участь у вихованні своєї дочки , суд не приймає до уваги , оскільки дані даного акту не відповідають дійсності і спростовуються не тільки вищезазначеними доказами у справі, а й показаннями самого відповідача в судовому засіданні. Згідно ч.ч.5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як встановлено судом, висновок органу опіки та піклування , погоджений комісією з питань захисту прав дітей (протокол від 17.09.2014 року № 14) та затверджений рішенням виконавчого комітету Яремчанської міської ради № 83 від 23.09.2014 року, про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON], не ґрунтується на всебічному, повному та об»єктивному з»ясуванні всіх обставин, що стосуються умов проживання, виховання неповнолітньої дочки сторін, ставлення батьків до неї та виконання відповідачем своїх батьківських обов»язків. Тому суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки зазначений висновок є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Однак , вищезазначених вимог закону відповідач не виконував . Оскільки судом доведено винну поведінку відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, його слід позбавити батьківських прав. Тому на підставі ст.19, 150 , 164 ч.1 , 166 Сімейного кодексу України , Конвенції про права дитини , Декларації прав дитини, та

Outcome: approved