Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» (місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39-41) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS]), згідно якого просить стягнути на його користь заборгованість за кредитом в розмірі 419 043 грн. 25 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що 7 березня 2008 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № К-ПИ-220314791. Відповідно умов договору відповідач отримав 113 000 грн. строком на 120 місяців з зобов'язанням погасити суму кредиту не пізніше 6 березня 2018 року, а також сплачувати 16,5% річних. Позивачем всі зобов'язання за кредитним договором були виконані належним чином, відповідачу був виданий кредит в розмірі 113 000 грн. Однак, у зв'язку з порушення умов договору з боку відповідача, який свої зобов'язання з 2011 року належним чином не виконує, станом на 29.03.2018 року має заборгованість в сумі 173 304 грн. 47 коп. З урахуванням інфляційних нарахувань на суму боргу, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 419 043 грн. 25 коп., а саме: тіло кредиту - 110 044 грн. 011 коп., заборгованість по процентам - 63 260 грн. 46 коп., пеня - 2 355 грн. 86 коп., інфляційне збільшення заборгованості - 208 585 грн. 58 коп., 3% річних від суми заборгованості - 34 797 грн. 34 коп. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2018 року по справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 9.07.2018 року. Ухвалою суду від 9.07.2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача Шаповалов В.М., яка діє на підставі довіреності від 30.01.2018, до судового засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному веб-сайті «Судова влада»), в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. З урахуванням ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Згідно ст. 627 ЦК України, а також статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168. Судом достовірно встановлено, що 7 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № К-ПИ-220314791 (а.с.15-16), за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 113 000 грн., а позичальник зобов'язався їх прийняти, належним чином використати та повернути кредит на вказану суму, а також сплатити проценти за його користування в розмірі 16,50% річних. Кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту по 6 березня 2018 року включно на споживчі потреби (п.1.1, 1.2 договору). Відповідно до п.п.4.3.1, 4.3.2 кредитного договору, позичальник зобов'язується належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором; повернути кредит в сумі 113 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені договором. За порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення (п.5.2 договору). Позивачем всі зобов'язання за кредитним договором були виконані належним чином, відповідачу був виданий кредит в розмірі 113 000 грн., що підтверджується розпорядження операційної частини від 7.03.2008 року (а.с.14). Однак, взяті на себе зобов'язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та сплати суми основного боргу, у розмірі та строки визначені кредитним договором, відповідачем не виконано. Відповідно до ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач ознайомившись з кредитним договором та його умовами, підписав його та отримав грошові кошти, на момент розгляду справи є дійсним, підписаний відповідачем з метою реального настання прав та обов'язків. Позивач зобов'язання за договором виконав повністю. У свою чергу, відповідач користується коштами банку, однак не виконує свої зобов'язання перед банком належним чином, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № К-ПИ-220314791 та сум інфляційних витрат та 3% річних з 7.03.2008 по 28.03.2018 (а.с.5-6) станом на 29.03.2018 року відповідач має загальну заборгованість в розмірі 419 043 грн. 25 коп., яка складається з: -тіло кредиту - 110 044 грн. 011 коп., -заборгованість по процентам - 63 260 грн. 46 коп., -пеня - 2 355 грн. 86 коп., -інфляційне збільшення заборгованості - 208 585 грн. 58 коп., -3% річних від суми заборгованості - 34 797 грн. 34 коп. Суду не надано достовірних доказів того, що надані позивачем розрахунки заборгованості за договором проведені невірно, є недостовірними або хибними, та не зазначено про існування таких доказів. Крім того, суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач зверталася до позивача щодо проведення перерахунку суми заборгованості або з претензіями щодо невиконання ним зобов'язань. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Оскільки відповідач істотно порушила вимоги ст.ст. 526, 527,530,1054, 1055 ЦК України, умови договору, не погашала суму кредиту та нараховані відсотки, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, то сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача, а саме: 110 044 грн. 011 коп. - тіло кредиту, 63 260 грн. 46 коп. - заборгованість по процентам, 2 355 грн. 86 коп. - пеня. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положенням п.3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Позивачем був наданий звіт щодо розрахунку сум інфляційних витрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором з 7.03.2008 по 28.03.2018, з яким суд погодився та визнав його вірним (а.с.6). Суд дійшов висновку про задоволення в цій частині позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості в сумі 208 585 грн. 58 коп., 3% річних від суми заборгованості у розмірі 34 797 грн. 34 коп. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не маюь для суду заздалегідь встановленої сили. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та стягує на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 419 043 грн. 25 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 6 285 грн. 65 коп. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved