Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Микуличинської сільської ради про визнання в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок з господарськими спорудами. Ухвалою суду від 22.05.2015 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, залучено [PERSON] В процесі розгляду справи 15.07.2015 року позивачка збільшила позовні вимоги, подавши через свого представника заяву про встановлення факту родинних відносин . \~\~ Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла 28.12.2013 року. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є також її сестра [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини за законом після смерті матері на її користь. Вказує, що вона народилася 08.07.1973 року в с. Микуличин. У свідоцтві про її народження містяться відомості про матір [PERSON], яка фактично після одруження 08.11.1969 року із [PERSON] на час її народження вже змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. Чоловік матері [PERSON] помер у 1971 році. Мати народила її та виховувала без батька, як одинока мати, вони проживали з матір»ю однією сім»єю з часу її народження , вели спільне господарство в с. Микуличин, піклувалися один про одного. Крім того вказує, що в свідоцтві про її народження та в погосподарських книгах с.Микуличин її ім»я записано як [PERSON], однак фактично згідно паспортного документу та даних актового запису про її народження її ім»я [PERSON]. Вважає, що імена [PERSON] та [PERSON] є одним і тим самим ім»ям за загальновживаним трактуванням . Заповіту мати не залишила.Після смерті матері відкрилася спадщина за законом, спадковим майном є житловий будинок № 193 на уч. Поляниця в с.Микуличин, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області з господарськими будівлями та спорудами. Право власності на вказаний житловий будинок спадкодавиця [PERSON] набула у 1951 році згідно діючого на той час законодавства, створивши (збудувавши) його. Вважає, що записи у погосподарській книзі на 2011-2015 роки с.Микуличин та проведена інвентаризація будинку в Коломийському МБТІ визнаються в якості актів органів влади ( публічних актів ), що підтверджують право приватної власності осіб на збудовані ними житлові будинки. На спадковий будинок в Коломийському МБТІ заведено інвентаризаційну справу. За померлою [PERSON] обліковувалася земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Після смерті матері вона, як спадкоємець першої черги за законом, мала намір документально оформити своє право на спадкове майно і звернулася в Яремчанську міську державну нотаріальну контору. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тому на підставі наведеного просить встановити факт родинних відносин, а саме, що померла [PERSON] є її матір»ю та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на житловий будинок № 193 на уч. Поляниця в с.Микуличин, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав , вказаних у позовній заяві. Представник Микуличинської сільської ради в судове засідання не з»явився. В матеріалах справи міститься клопотання відповідача про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, в якому зазначено, що позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з»явилася, була належним чином повідомлена про час і місце рогляду справи, 20.07.2015 року подала суду заяву, в якій вказує, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглядати у її відсутності. \~\~\~\~\~\~ Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши письмові докази та оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. Із наданих копій свідоцтв про укладення шлюбу та копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що позивачка [PERSON] в зв»язку з одруженням змінила прізвище на Чумаченко , а в подальшому на [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження позивачки [PERSON], її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Позивачка народилася 08.07.1973 року . Копіями свідоцтв про народження та одруження судом встановлено, що 08.11.1969 року мати позивачки [PERSON] одружилася із [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище на [PERSON]. [PERSON] свідоцтва про смерть [PERSON] помер 22.08.1971 року . Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 28 грудня 2013 року. Отже, на час народження позивачки [PERSON] її мати вже змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. Однак, в свідоцтві про народження позивачки помилково зазначено дошлюбне прізвище матері - [PERSON], а відомості про батька позивачки вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] копії свідоцтва про народження сестри позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), яка народилася 18.08.1976 року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Зазначені помилки в свідоцтвах про народження дітей спадкодавиці [PERSON] пояснюються тим , що на час їх народження вона не перебувала у шлюбі, її чоловік [PERSON] на той час помер, а тому у свідоцтвах про народження своїх дітей вона вказала своє дошлюбне прізвище [PERSON] і по її вказівці як одинокої матері під таким прізвищем зазначено батька дітей. Вищезазначені обставини стверджуються показаннями третьої особи без самостійних вимог [PERSON], яка будучи допитаною з її згоди в якості свідка, суду ствердила , що позивачка у справі - це її рідна сестра. Їх мати [PERSON] померла 28 грудня 2013 року, її дошлюбним прізвищем було [PERSON] . На час їх з сестрою народження мати стала вдовою і не перебувала у шлюбі. У їхніх свідоцтвах про народження в зв»язку з цим мати зазначила своє дошлюбне прізвище [PERSON] , а батька в них не було . Свідок [PERSON] суду ствердила , що позивачка у справі [PERSON] та третя особа [PERSON] є рідними сестрами , їх матір»ю була [PERSON] , яка померла у 2013 році, а батька вони не мали. Їй також відомо , що дошлюбне прізвище померлої [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] наданих архівних витягів з погосподарських книг Микуличинської сільської ради у господарстві померлої [PERSON] як член сім»ї була зазначена дочка [PERSON] . В свідоцтві про народження позивачки її ім»я записано як [PERSON], однак фактично згідно паспортного документу та даних свідоцтв про одруження її ім»я є [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є одним і тим самим ім»ям за загальновживаним трактуванням . А тому суд вважає доведеним факт , що померла [PERSON] є матір»ю позивачки [PERSON] - уродженої [PERSON]. [PERSON] п. 2 [PERSON] № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у випадку, коли виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Тому слід встановити факт родинних відносин , а саме , що позивачка [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] Відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Позивачка , бажаючи прийняти спадщину, у встановлений законом термін звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого заведена спадкова справа, що підтверджується довідкою завідувача Яремчанською міською державною нотаріальною конторою від 09.12.2014 року. [PERSON] вказаної довідки після смерті матері [PERSON] 05.05.2014 року в Яремчанській міській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу. Позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, як діти померлої. Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] на користь дочки померлої - своєї сестри [PERSON], про що 05.05.2014 року вказала у своїй заяві до Яремчанської міської державної нотаріальної контори . Судом встановлено, що спадковим майном є житловий будинок № 193 на уч. Поляниця в с.Микуличин, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права, що стверджується постановою державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори № 93/02-31 від 03.03.2015 року, в якій зазначено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 193 на уч. Поляниця в с.Микуличин, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області господарськими будівлями та спорудами їй необхідно предявити правовстановлюючий документ на вказане майно. [PERSON] положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З положень ст.ст. 1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] п.3.2. [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів"та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. [PERSON] Наказу Міністерства регіонального розвитку , будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. [PERSON] Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126 по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається ліцензованою організацією. На збудований спадкодавицею [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 193 на уч. Поляниця в с.Микуличин Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 12.12.2011 року складено будівельний паспорт, згідно даних якого будинковолодіння складається з житлового будинку , господарських будівель і споруд : стайні , стодоли , погрібу. Інвентаризаційна вартість будинку та господарських споруд згідно даних технічного паспорту становить 57\~530 грн. Вказаний будинок та господарські будівлі та споруди побудовані у 1951 році. Як вбачається з копії виписки з інвентаризаційних матеріалів Обласного комунального підприємства «Коломийське бюро технічної інвентаризації» від 29.12.2014 року в с. Микуличин , уч. Поляниця, 193, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському районному бюро технічної інвентаризації право власності не зареєстровано. Як вбачається із наданої суду виписки з погосподарської книги Микуличинської сільської ради, спадкодавиця [PERSON], яка за життя була головою господарства, розташованого в с.Микуличин , набула право власності на житловий будинок № 193 з господарськими будівлями і спорудами на уч. Поляниця в с.Микуличин. [PERSON] даних облікової картки погосподарського обліку на 2011-2015 роки Микуличинської сільської ради за спадкодавицею [PERSON] облікована земельна ділянка площею 0,25 га в с. Микуличин, на якій розташований житловий будинок та господарські споруди. Виходячи із змісту положень [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади ( публічних актів) , що підтверджують право приватної власності . Таким чином спадкодавець [PERSON] набула права власності на житловий будинок у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва у 1951 році . Тому, відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок № 193 на уч. Поляниця в с.Микуличин, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області з господарськими будівлями та спорудами . На підставі наведеного і ст.ст. 16, 392, 1216-1218, 1220, 1261 ЦК України, та

Outcome: approved