Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Степова, 25, смт. Просяна, Покровського р-ну Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 01.01.2006 року фактично проживає, безперервно володіє та відкрито користується нерухомим майном: житловим будинком за адресою вул. Степова, 25, смт. Просяна, Покровського району Дніпропетровської області. Вона доглядає за будинком, утримує його, постійно проводе в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачує всі комунальні платежі. Дані обставини підтверджені актом депутата місцевих органів самоврядування, що надається до позовної заяви. Зазначене також може підтвердити сам відповідач. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно немає. Власником зазначеного майна являється [PERSON]. У 2006 році між нею та [PERSON] було укладено договір найму зазначеного житлового будинку з подальшим переходом майна у її власність. Зазначене майно належить відповідачу на підставі спадкових прав (заповіту) після смерті [PERSON], його рідного брата. На сьогоднішній день вона продовжує володіти зазначеним будинком, але не має можливостей юридично оформити майнові права по причині постійних, незрозумілих відмовок відповідача. Врешті решт [PERSON] віддав їй всю правовстановчу та технічну документацію на будинок та заявив, що оформлення майна на позивачку - це її особистий клопіт. За таких умов, єдиним засобом захисту її майнових прав є звернення до суду із цією позовною заявою. Розгляд справи здійснювався на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав. Просить ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що згідно копії заповіту посвідченого секретарем Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області 16 травня 2005 року, власником житлового будинку за адресою: вул. Степова, 25, смт. Просяна, Покровський р-н, Дніпропетровська обл., являється [PERSON] (а.с. 11). Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON], комісія виявила, що заявник у цьому будинку мешкає з 2006 року. Здійснює за ним догляд. Постійно підтримує його у задовільному стані. (а.с.10) Статтею\~\~\~\~ 344 ЦК України\~\~\~\~ визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.\~\~Право власності за набувальною\~\~ давністю на нерухоме майно\~\~ набувається за рішенням суду. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до\~\~ частини першої статті 344 ЦК\~України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Як вбачається з Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України\~\~\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. З матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] починаючи з 2006 року по теперішній час відкрито володіє та користується житловим будинком, а отже тривало, добросовісно, відкрито та безперервно користується будинком з господарськими спорудами. Враховуючи викладене, а також те, що володіння є відкритим, очевидним для всіх, позивач добросовісно заволодів вказаним майном, продовжує відкрито та безперервно користуватися вказаним будинком з господарськими спорудами,\~\~то суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved