Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовною заявою про визнання за нею права на земельну ділянку площею 3,8348 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 березня 2001 року, та земельну ділянку площею 3,6488 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 березня 2001 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на усе її майно, у тому числі і на земельну ділянку площею 3,8348 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала їй згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 березня 2001 року. Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею за законом, яка спадщину прийняла була її мати, а бабця позивачки [PERSON], як така, що постійно проживала із померлою, вступила у володіння та управління майном. Проте своїх спадкових прав не оформила. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку, яку вона прийняла після смерті [PERSON] та земельну ділянку, яка належала їй - площею 3,6488 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 березня 2001 року. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт,я ким своє майно заповіла своїй онучці - позивачці [PERSON] Відтак позивачка як єдина спадкоємиця після смерті бабусі звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус відмовив у цьому з підстави відсутності у неї оригіналу правовстановлюючого документу на спадкові земельні ділянки. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не заперечує. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 березня 2001 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,8348 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], [PERSON] померла [INFO] у с. Орішківці Жидачівського району Львівської області. Згідно із вимогами ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За вимогами ст.ст.548,549 ЦК УРСР (1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що матип померлої [PERSON] постійно до дня смерті своєї дочки [PERSON] проживала разом із нею у с. Орішківці Жидачівського району Львівської області, фактично спадщину прийняла, вступивши у володіння та управління таким майном. Однак належним чином своїх спадкових прав не оформила. Крім цього, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 березня 2001 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,6488 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], [PERSON] померла [INFO] у с. Орішківці Жидачівського району Львівської області. Заповітом від 07 лютого 1997 року, посвідченого секретарем Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своїй онучці [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено та підтверджено довідкою Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області № 150 від 27 січня 2016 року, що позивачка постійно до дня смерті бабусі була зареєстрована та прожиала разом із нею. Відтак, позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті бабусі. Постановою завідувача Жидачівської ДНК № 1008/02-31 від 02 грудня 2016 року, позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусіу зв'язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Враховуючи те, що представник відповідача проти позову не заперечив, про що ним подано суду заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, а отже за позивачем, як за спадкоємцем за заповітом, слід визнати право власності на спадкові земельні ділянки.

Outcome: approved