Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

у вересні 2019 року представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 999,05 грн. В обгрунтування позову зазначено, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебуває відповідач [PERSON] , як отримувач пенсії за віком. 25.02.2006 року відповідач звернулась до управління із заявою та необхідними документами для призначення пенсії за віком. В заяві відповідач зазначила, що не працює, та, остання, була ознайомлена із обов`язком повідомляти про всі зміни, що викликають зміну розміру виплачуваної пенсії. Разом з тим, відділом по контрольно-перевірочній роботі за нарахуванням та сплатою платежів, позивачу було надано інформацію про те, що відповідач з 27.11.2001 року зареєстрована, як платник єдиного соціального внеску (фізична особа-підприємець), про що відповідач управління не повідомила та продовжувала отримувати пенсію, як непрацюючий пенсіонер. Відповідно до повідомлення реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції від 31.07.2015 року було внесено запис до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] . У зв`язку зі встановленням факту реєстрації відповідача, як фізичної-особи підприємця, позивачем було проведено перерахунок розміру пенсії відповідача, як працюючому пенсіонеру, та розраховано суму надміру виплаченої пенсії, яка склала суму в розмірі 999,05 грн. за період з 01.04.2009 р. по 30.06.2010 р. та з 01.10.2011 р. по 31.12.2013 р. Позивачем з лютого 2014 року було розпочато утримання надміру виплаченої суми пенсії по 20 % щомісячно з пенсії відповідача до повного погашення суми переплати, про що відповідача було повідомлено листом. Однак, відповідач з прийнятим рішенням не погодилась, та оскаржила його, в зв`язку з чим управлінням було припинено утримання переплати пенсії та утримані кошти були повернуті. Листом від 04.07.2019 року відповідача було повідомлено про подальше вирішення спору щодо цих коштів в судовому порядку. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач не подала до управління відомості про те, що вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець, в зв`язку з чим нею була отримана переплата в сумі 999,05 грн., яка відповідачем в добровільному порядку погашена не була, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2019 року, було вирішено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно зазначила, що дійсно за рішенням управління з пенсії відповідача утримувались кошти в рахунок погашення переплати в сумі 999,05 грн., яка виникла в зв`язку з неповідомленням відповідачем про те, шо, остання, була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Однак, ця сума була повернута відповідачу в серпні 2014 року, та, останній, було повідомлено про наявність у неї переплати перед управлінням та необхідності повернення цих коштів в добровільному порядку, що відповідачем було проігноровано. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила в їх задоволенні відмовити. Одночасно зазначила, що з її пенсії позивачем незаконно утримувались кошти в сумі 999,05 грн., які їй дійсно були повернуті позивачем в серпні 2014 року. Також зазначила, що нею 31.07.2015 року було подано повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, однак, до цього часу будь-яких доходів від підприємницької діяльності нею не отримувались, а тому доводи позивача про невірне нарахування пенсії та наявність переплати є хибними. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебуває відповідач [PERSON] , [INFO] , як отримувач пенсії за віком. 25.02.2006 року відповідач [PERSON] звернулась до управління із заявою та необхідними документами для призначення пенсії за віком. В заяві відповідач зазначила, що не працює, та, остання, була ознайомлена із обов`язком повідомляти про всі зміни та обставини, що можуть вплинути на її пенсійне забезпечення, про вступ на роботу, звільнення з роботи, реєстрацію або зняття з обліку як фізичної особи-підприємця. З метою контролю за цільовим використанням коштів ПФУ, позивачем було проведено співставлення відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку відомостей (СПОВ), у підсистемі обробки облікових карток застрахованих осіб (WEB-COK), у реєстрі страхувальників Міністерства доходів та зборів України. Відділом персоніфікованого обліку управління було надано інформацію про те, що відсутні дані на відповідача в базах системи персоніфікованого обліку відомостей (СПОВ). Однак, відділом по контрольно-перевірочній роботі за нарахуванням та сплатою платежів, позивачу було надано інформацію про те, що відповідач з 27.11.2001 року зареєстрована, як платник єдиного соціального внеску (фізична особа-підприємець). Проте, відповідач про факт її реєстрації, як фізичної особи-підприємця не повідомила органи Пенсійного фонду України, та 31.07.2015 року звернулась із відповідним повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. У зв`язку зі встановленням факту реєстрації відповідача, як фізичної-особи підприємця, позивачем було проведено перерахунок розміру пенсії відповідача, як працюючому пенсіонеру, та розраховано суму надміру виплаченої пенсії, яка склала суму в розмірі 999,05 грн. за період з 01.04.2009 р. по 30.06.2010 р. та з 01.10.2011 р. по 31.12.2013 р. Позивачем з лютого 2014 року було розпочато утримання надміру виплаченої суми пенсії по 20 % щомісячно з пенсії відповідача до повного погашення суми переплати, про що відповідача було повідомлено листом. Однак, управлінням було припинено утримання переплати пенсії, та утримані кошти в сумі 999,05 грн. були повернуті в серпні 2014 року відповідачу, про що свідчить довідка про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії за період з 01.11.2013 р. по 29.02.2015 р., а також не заперечувалось відповідачем в ході розгляду справи. Крім того, листом від 04.07.2019 року № 145274/04 позивач повідомив відповідача про те, що, в зв`язку з неповідомленням про вступ на роботу, остання, має не погашену переплату пенсії за період з 01.04.2009 р. по 31.12.2013 р. в розмірі 999,05 грн. та подальше вирішення питання повернення переплачених коштів буде вирішуватись в судовому порядку. Станом на дату подачі позову в суд (вересень 2019 р.) відповідач в добровільному порядку суму переплати в добровільному порядку не погасила, та в ході розгляду справи доказів на підтвердження сплати зазначеної суми суду не надала. Посилання відповідача на те, що в позові слід відмовити, оскільки, вона, зокрема, не отримувала доходу від підприємницької діяльності, суд відкидає, оскільки відповідач була достеменно обізнана про обов`язок повідомляти позивача про всі зміни та обставини, що можуть вплинути на її пенсійне забезпечення, про вступ на роботу, звільнення з роботи, реєстрацію або зняття з обліку як фізичної особи-підприємця. Відповідно до частини 3 Порядку повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку. Згідно із ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Частиною 2 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до п. 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання). Крім того, відповідно до п. 2.21 Порядку у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Таким чином, відповідач зобов`язана була повідомити Управління про факт її реєстрації, як фізичної особи - підприємця, що, останньою, зроблено не було, а доводи відповідача про неотримання доходу від підприємницької діяльності, не є поважними та не звільняють відповідача від обов`язку повідомляти позивача про такі зміни. В ході розгляду справи встановлено, що позивачем було здійснено переплату пенсії відповідачу з причини недобросовісності набувача грошових сум, а саме: не повідомлення відповідачем про факт її реєстрації як фізичної особи - підприємця. Приймаючи до уваги пояснення представника позивача, які узгоджуються із дослідженими у справі доказами, враховуючи, що її доводи не спростовані відповідачем у судовому засіданні, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо факту неповідомлення відповідачем про її реєстрацію як фізичної особи - підприємця, що вплинуло на розмір нарахованої пенсії та виникненням переплати. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вимоги діючого законодавства, недобросовісну поведінку одержувача коштів, доведеність позивачем того факту, що перерахування пенсії сталося з причин, пов`язаних із зловживанням з боку пенсіонера, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також приймаючи до уваги те, що позивачем при подачі позову не було сплачено судовий збір, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved