Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позовна заява мотивована тим, що батьком позивача [PERSON] [INFO] є [PERSON] . На даний час вона досягла повноліття та навчається в Полтавській аграрній академії, потребує значних витрат на навчання та проживання, перебуває на утриманні матері [PERSON] . Відповідач [PERSON] фізично здоровий, добровільно допомоги в достатній мірі не надає, хоча йому відомо про те, що донька навчається та потребує значної фінансової допомоги на навчання. При вищезазначених обставинах справи позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду і просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, щомісячно починаючи з 29.03.2021 року і до досягнення нею 23 річного віку, або до закінчення навчання. Ухвалою суду від 02.04.2021 року відкрито провадження по справі. В судове засідання учасники справи не з`явились, від позивач [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, відповідач [PERSON] у судове засідання 22.04.2021 року, 12.05.2021 року та 26.05.2021 року не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. У зв`язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 26.05.2021 року у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, прийнявши до уваги заяву позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи проходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON] [INFO] батьком зазначений відповідач [PERSON] (а.с.5). [PERSON] [INFO] , навчається на І курсі в Полтавській аграрній академії, строк закінчення навчання 30.06.2024 року (а.с.4). Відповідач [PERSON] є здоровою працездатною особою, непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому має можливість сплачувати аліменти. Частиною 1 ст. 182 СК України, в редакції закону чинній з 8 липня 2017 року передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У Постанові № 644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. При ухваленні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст. 182 СК України. Також при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ, на час розгляду справи становить 2270 грн., з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; Судом встановлено, що [PERSON] є працездатною особою, має повнолітню дочку [PERSON] [INFO] , яка на даний час навчається на І курсі в Полтавській аграрній академії, строк закінчення навчання 30.06.2024 року (а.с.4). Суд зазначає, що в законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи, при цьому Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, а саме: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу [PERSON] , яка продовжує навчання, а остання потребує такої матеріальної допомоги, у суду є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, приймаючи до уваги те, що позов [PERSON] було задоволено, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.00 коп.

Outcome: approved