Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовною заявою про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 2,19 га, що розташована на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, та належала її матері [PERSON] на підставі Держанвого акту про право приватної власності на земелю серії [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати, після смерті якої відкрилася спадщина на усе її майно, у тому числі і на земельну ділянку площею 2,19 га, що розташована на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області. Позивачка як єдина спадкоємиця після смерті матері звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус відмовив у цьому з підстави відсутності у неї оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно копії Державного акту на право притної власності на землю серії [NUMBER] від 11 квітня 2000 року, [PERSON] передано у приватну власність на підставі рішення Журавнівської селищної ради від 11 квітня 2000 року, земельну ділянку площею 2,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 грудня 2004 року, [PERSON] померла [INFO] у смт. Журавно Жидачівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 грудня 2009 року, [PERSON] помер [INFO] року у смт. Журавно Жидачівського району Львівської області. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] (дівоче [PERSON]) [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON], а відтак єдиною спадкоємицею по закону після її смерті. Позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття такої. Постановою завідувача Жидачівської ДНК № 506/02-31 від 08 вересня 2017 року, позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері у зв'язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Враховуючи те, що представником відповідача подано суду заяву, якою позов визнано, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, а отже за позивачем, як за спадкоємцем за законом, слід визнати право власності на спадкову земельну ділянку.

Outcome: approved