Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.03.2007 року між сторонами укладено договір № SAMDN40000012202908, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 52 283,15 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2014 року. У зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань за договором відповідач, станом на 18.04.2014 року має заборгованість у розмірі 124 154,76 грн., яка складається з: заборгованость за кредитом в сумі 25 486,42 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 36 420,14 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 11 822,22 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 50 425,98 грн. В забезпечення виконання зобов'язань між сторонами 13.03.2007 року був укладений договір застави рухомого майна, згідно умов якого відповідач [PERSON] надав в заставу автомобіль марки «Daewoo Lanos» TF69Y, рік випуску: 2007, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер:[NUMBER], що належить відповідачу [PERSON] на праві власності. В порушення умов договору, відповідач зобов'язання не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Враховуючи викладене, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості вилучити у відповідача та передати в заклад банку предмет застави. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що судове засідання відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їхній сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне: 13.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладений договір № SAMDN40000012202908. Відповідно до п. 1.1 Додаткової угоди № 2 до Договору № SAMDN40000012202908, позивач надав відповідачу кредитні кошти на строк з 25.06.2008 року по 24.06.2013 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 52 283,15 грн. на строк до 12.03.2014 року на наступні цілі: 47 935 грн. на придбання автомобіля (споживчі цілі), а також 34 грн. для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування; 479,35 грн. на оплату страхових платежів на строк до 11.03.2008 року, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3834,80 грн. зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячно винагороди у розмірі 0,5% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту. Відповідач порушив свої договірні зобов'язання та станом на 18.04.2014 року має заборгованість у розмірі 124 154,76 грн., яка складається з: заборгованость за кредитом в сумі 25 486,42 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 36 420,14 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 11 822,22 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 50 425,98 грн.. Відповідно до п. 5 Додаткової угоди № 2 до Договору № SAMDN40000012202908 від 13.03.2007 року, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач надав в заставу автомобіль марки «Daewoo Lanos» TF69Y, рік випуску: 2007, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер:[NUMBER], що належить відповідачу [PERSON] на праві власності. Відповідно до п. 17.20 Додаткової угоди № 2 до Договору № SAMDN40000012202908 від 13.03.2007 року у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором або даним договором заставодавець зобов'язаний доставити предмет застави за адресою у строк 7 днів з моменту пред'явлення заставодержателем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, строку сплати якої настав. Судом встановлено, що відповідачем порушений порядок та строк сплати заборгованості за кредитом та погашення відсотків. Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» №2654-XII від 02 жовтня 1992 року, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» №2654-XII від 02 жовтня 1992 року, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» №2654-XII від 02 жовтня 1992 року, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Також, відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-IV від 18 листопада 2003 року, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-IV від 18 листопада 2003 року, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початков ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-IV від 18 листопада 2003 року, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved