Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, який уточнила 26 січня 2015 року, та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб з останнім, стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільної неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, місце проживання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], визначити за місцем проживання матері, [PERSON], у квартирі [ADDRESS], тобто за фактичним місцем народження і проживання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 11 червня 2010 року, актовий запис №205. Після реєстрації шлюбу вони стали проживати за місцем проживання позивача у квартирі [ADDRESS]. Від цього шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, а також через розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Після народження дитини відповідач став наполягати, щоб вона із донькою переїхали проживати у квартиру його батьків. Крім того, після народження дитини, вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, не працювала, що дратувало відповідача, у зв'язку з чим, він у присутності дитини почав скандалити із нею, виражався нецензурною лайкою, принижував її гідність, дорікав її у тому, що вона не працює. Така поведінка відповідача призвела до того, що з листопада 2014 року він зібрав свої речі та пішов до своїх батьків, де з того часу постійно проживає. Таким чином, з листопада 2014 року спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спір про майно відсутній, відповідач ніякої турботи про неї та дитину не виявляє. За час, коли відповідач пішов із сім'ї, вона зустріла іншого чоловіка, з яким фактично проживає як подружжя, має намір офіційно оформити стосунки. Матеріальної допомоги на дитину відповідач не надає, хоча працює, має стабільний заробіток, йому відомо, що донька часто хворіє, перебуває на обліку у лікарів. На даний час вона працевлаштувалася, однак отримує незначну заробітну плату, якої недостатньо для належного матеріального утримання доньки, у зв'язку з чим потребує фінансової допомоги відповідача. Крім того, до теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання доньки. Позивачка переконана, що дитина повинна проживати з нею, оскільки вона любить свою доньку, постійно слідкує за станом здоров'я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї, з нею є психологічний контакт, прив'язаність один до одного. Позивач не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків як батька. Однак в інтересах дитини вважає, що донька має проживати з нею. Позивач та її представник [PERSON], який діє на підставі угоди про надання адвокатських послуг від 13.01.2015 року, у судове засідання з'явилися, уточнений позов підтримали, однак дійшли до взаємної згоди із представником відповідача про стягнення судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги з [PERSON] на користь [PERSON] у сумі 500 ( п'ятсот) грн..00 коп., та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання з'явилася, проти уточненого позову не заперечувала, дійшли до взаємної згоди із позивачем та її представником про стягнення судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги з [PERSON] на користь [PERSON] у сумі 500 ( п'ятсот) грн..00 коп. Суд, вислухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 11 червня 2010 року, актовий запис №205, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.3). Від цього шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записано [PERSON] (а.с. 4). Дитина постійно мешкає та знаходиться на утриманні позивача по справі, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця №43 від 13.01.2015 року та проти чого не заперечувала представник відповідача. (а.с. 51). Тобто, представник відповідача визнала той факт, що дитина проживає разом із матір'ю [PERSON] Як вбачається із довідки про доходи, [PERSON] працює на ПРАТ «Харківський коксовий завод» з 27.10.2014 року до теперішнього часу та має загальну суму доходу за період жовтень 2014 року - грудень 2014 року - 4866,31 грн. (а.с. 52). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, родина фактично розпалася та існує формально, суперечки про майно не має. У відповідності до ст.110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Враховуючи наведене, суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим, оскільки це може зашкодити як інтересам позивача так і інтересам неповнолітньої дитини. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, прізвище позивача та відповідача після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Відповідно ч. 2 ст. 77 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Частинами 1,2,3 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач [PERSON] від утримання своєї доньки ухиляється, про що зазначила позивач та що не було спростовано у судовому засіданні. Згідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Крім того абзацом 2 частини 1 статті 161 СК України визначено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. На теперішній час сторони проживають окремо. Дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю, яка самостійно виховує доньку, піклується про неї, займається дитиною, її здоров'ям та іншим чином дбає про доньку. Таким чином, проживання доньки з матір'ю відповідає її інтересам. Разом з тим, проживання дитини з [PERSON] не позбавляє можливості батька [PERSON] приймати участь у вихованні дитини. Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, стать дитини, належні умови проживання за місцем проживання матері, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини, суд вважає доцільним визначення місця проживання дитини з [PERSON], що повністю відповідає інтересам дитини. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Оскільки сторони дійшли до взаємної згоди про стягнення витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у сумі 500 ( п'ятсот) грн..00 коп. Судовий збір відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд покладає на сторони порівну. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved