Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БТА БАНК» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою, збільшивши розмір позовних вимог, та просить стягнути на свою користь солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014/019/08-22-4 від 08.05.2008 року по донарахованих процентах та штрафних санкціях, в загальному розмірі 208328,56 грн. У судовому засіданні представник позивача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БТА БАНК», з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, їх підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову частково заперечував, а саме в частині розміру пені. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову частково заперечувала, а саме в частині розміру пені, просила зменшити розмір пені. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 08 травня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «БТВ БАНК», яке змінило найменування на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БТА БАНК» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 014/019/08-22-4 (а.с. 7-9). За умовами даного Кредитного договору позивач надав відповідачу у строкове платне користування в кредит грошові кошти в розмірі 70 000,00 гривень строком кредитування з 08 травня 2008 року по 08 травня 2010 року включно. В свою чергу відповідач зобов'язався своєчасно повернути позивачу кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 25% відсотків річних, а також виконувати належним чином інші умови даного Кредитною договору. Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору кредитні кошти, згідно заяви відповідача від 08.05.2008 року, були у повному обсязі видані йому позивачем через касу, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3505 від 08.05.2008 року (а.с. 18). З метою забезпечення належного виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 014/019/08-22-4 (ДП) (а.с. 12-13). У порушення умов Кредитного договору відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.12.2010 року позовні вимоги позивача були задоволені частково, з відповідачів на користь позивача стягнуто солідарно 50264,03 грн. простроченої заборгованості за кредитом; 314,15 грн. строкової заборгованості за сплатою процентів; 11849,15 грн. простроченої заборгованості за сплатою процентів, всього 63181,60 грн. (а.с. 10-11). Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2010 року станом на 13.03.2013р. не виконано, що підтверджується Довідкою-дорозрахунком заборгованості (а.с. 14-16). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ч. 2 п. 17 Постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року передбачено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родові ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому Позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору № 014/019/08-22-4 від 08 травня 2008 року та рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13.12.2010 року сума заборгованості збільшилась, що підтверджується довідкою-дорозрахунком заборгованості станом на 19.11.2013 року (а.с. 74-99). Як вбачається з довідки-дорозрахунку заборгованості станом на 19.11.2013 року загальна сума заборгованості перед позивачем відповідача [PERSON] за відсотками за даним Кредитним договором складає 208328,56 грн., яка включає: прострочену заборгованість за сплатою відсотків в розмірі 40259,21 грн.; інфляційні витрати за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 7456,91 грн.; 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків в розмірі 6820,58 грн.; пеню, нараховану за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків в розмірі 153791,86 грн. Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Так, за рішенням суду розмір неустойки може бути зменшений за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов' язання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення, питання про які вирішується на підставі аналізу обставин, які стосуються ступеня виконання зобов'язання, причини невиконання або неналежного виконання, незначного прострочення у виконанні зобов'язання, негайного добровільного усунення винною особою порушення та його наслідків (Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування майнової відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань" від 29 квітня 1994 року №02-5/293). Враховуючи, що відповідачі не зазначили та не довели жодних обставин, які мають істотне значення, суд не знайшов підстав для зменшення неустойки. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають право наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В силу ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного кредитного договору виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість. Разом тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Судом встановлено, що відповідачі свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості за кредитним договором належним чином не виконують. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: approved