Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі і на земельну ділянку, площею 0,7828 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.10.1999. Як спадкоємець за законом першої черги позивач прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину на окреме спадкове майно, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку їй було відмовлено у зв'язку з наявністю виправлень у державному акті. Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на земельну ділянку, площею 0,7828 га з кадастровим № [NUMBER], надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Витрати по справі просила покласти на неї. Позивачка в підготовче засідання не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій справу просив слухати за його відсутності, позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. Третя особа також не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій справу просила розглядати за її відсутності, заперечень проти задоволення позову не мала, письмових пояснень на позову не направила. В силу ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, [INFO] в [ADDRESS] померла [PERSON], мати позивача, після смерті якої відкрилася спадщина. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач прийняла спадщину, нотаріусом заведена спадкова справа № 38/2012 від 24.07.2012, отримала свідоцтво про право на спадщину на окреме спадкове майно, яким є земельна ділянка на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області. До спадкового майна також входить земельна ділянка «пасовища», площею 0,7828 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.10.1999. При цьому, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну ділянку позивач не може, у зв'язку з наявністю виправлень у державному акті, що вбачається з листа нотаріуса. З наявного у справі оригіналу державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.10.1999 вбачається, що на підставі рішення 6 сесії 23 сккликання Зінівської сільської ради народних депутатів від 03.09.1999 [PERSON] є власником земельної ділянки, загальною площею 5,38 га (складається з трьох земельних ділянок площею 4,2552 га, 0,3432 га та 0,7828 га), наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області, при цьому земельні ділянки площею 4,2552 га та 0,3432 викреслені. Водночас, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.11.2016, [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.10.1999 є власником земельної ділянки «пасовища», площею 0,7828 га, з кадастровим № [NUMBER], наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Пунктами 9-10 розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. При цьому видача нового державного акта замість втраченого чи зіпсованого в порядку п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, є неможливою в зв'язку з втратою нею чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином, беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved