Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач, орган опіки та піклування Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, звернувяся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 2 318грн. на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , шляхом перерахування аліментів на рахунок [NUMBER] , код банку 328704, Код ЄДРПОУ: 14360570, АТ «КБ «ПриватБанк», відкритий їх бабусею [PERSON] , [INFO] , починаючи з дати пред`явлення позову, тобто з 07.10.2020 року та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , а потім по 2 318 грн. щомісяця, до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] ; стягувати з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 318 грн. щомісяця на кожну дитину, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок [NUMBER] , код банку 328704, Код ЄДРПОУ: 14360570, АТ «КБ «ПриватБанк», відкритий їх бабусею [PERSON] , [INFO] , починаючи з дати пред`явлення позову, тобто з 07.10.2020 року та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що малолітні [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] та [PERSON] . Малолітні [PERSON] та [PERSON] на даний час залишились без батьківського догляду. Мати, [PERSON] , з липня 2020 року залишила дітей, у будинку свого батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та поїхала з чоловіком та іншими малолітніми дітьми до Луганської області, звідки родом її чоловік. [PERSON] , залишила малолітніх синів, не дбала про них, зловживаючи алкоголем, не уділяла уваги розвитку та вихованню дітей. З даного приводу батько відповідача, дідусь малолітніх дітей, звертався до сільської ради з питання вжиття заходів до відповідача, яка не виконує своїх батьківських обов`язків. В своїх зверненнях [PERSON] повідомляв, що відповідач часто залишала дітей без догляду, в стані алкогольного сп`яніння спала, незважаючи на дітей. Батько ж [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , жодного дня не жив з сином та відповідачем [PERSON] , ніякої участі у догляді чи у вихованні малолітнього сина не приймав та не приймає по даний час. Відповідачі не проживають разом зі своїми малолітніми дітьми, [PERSON] , та [PERSON] , матеріально їх не утримують, станом здоров`я не цікавляться, вихованням дітей не займаються, на даний час мають інші сім`ї та проживають окремо. Фактично на даний час, малолітні [PERSON] та [PERSON] виховуються бабусей [PERSON] , [INFO] , та проживають з нею за адресою: [ADDRESS] та перебувають повністю на її утриманні, малолітні мають власні речі, одяг іграшки, підручники, власне місце для занять, в будинку охайно та прибрано, створені всі умови для проживання, навчання та відпочинку. На вищезазначених підставах [PERSON] та [PERSON] , які є дідусем та бабусею малолітніх [PERSON] , [PERSON] подали заяви про позбавлення батьківських прав відповідачів, [PERSON] та [PERSON] . Означена ситуація стала предметом розгляду Опікунською радою при виконавчому комітеті Дачненської сільської ради від 17.09.2020 року за результатами розгляду якої стало клопотання перед Виконавчим комітетом Дачненської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] , а також відповідача [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] . Зазначене клопотання розглянуто Виконавчим комітетом Дачненської сільської ради та прийнято рішення №152 від 24.09.2020 року, згідно якого визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] відносно [PERSON] , у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі. [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просив задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] зареєстрований Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області 01.09.2009 року, актовий запис №78 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 01.07.2014 року, актовий запис №6409. Також відповідно до вказаного свідоцтва про народження батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] 15.05.2020 року до Голови Дачненської сільської ради з заявою звернувся [PERSON] в якій просив розглянути питання щодо прийняття відповідних заходів, відносно [PERSON] , яка на протязі 2019-2020 року неналежним чином займається вихованням дітей, пиячить разом із чоловіком та залишає їх без догляду. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області від 24.09.2020 року за №152 було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав матір [PERSON] , [INFO] , по відношенню малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку голови органу опіки та піклування Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області від 24.09.2020 року за №02-40 вбачається, що з метою охорони та захисту прав малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , розглянувши рішення виконавчого комітету Дачненської сільської ради від 24.09.2020 року за №152 вважав за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно акта обстеження житлово-побутових умов сім`ї, на час відвідування помешкання за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що батька дітей не було вдома, а мати знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, мала неохайний вигляд, діти знаходились в одній кімнаті, яка потребує ремонту, в іншій кімнаті обвалені потолки, мебель розтрощена, стіни в обірваних шпалерах. З матір`ю було проведено профілактичну бесіду. Мати пообіцяла привести будинок в належний стан та перестане пиячити. Відповідно до повідомлення Дачненської сільської ради від 03.07.2020 року за №02-25/514 встановлено, що представниками сільської ради разом зі старшим інспектором з ювенальної превенції, сектору превенції [PERSON] проводили з матір`ю бесіди. Запросили батьків на засідання комісії у справах неповнолітніх, але батьки не з`явились. На комісії були присутні бабуся дітей [PERSON] та дідусь [PERSON] , які повідомили що на даний час старші діти [PERSON] , [PERSON] проживають з бабусею, а молодші [PERSON] та [PERSON] - з батьками. Після чергового відвідування сім`ї зі слів дідуся [PERSON] мати та батько продовжують пиячити, умови проживання жахливі - ситуація загрожує життю та здоров`ю дітей. Згідно заяви від 17.09.2020 року [PERSON] , який є батьком [PERSON] , [INFO] , надав згоду на позбавлення його батьківських прав та не заперечував щоб його син мешкав у бабусі [PERSON] . Відповідно до роз`яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосуванням судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері (батька), так і для дитини, які визначені ст. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позов про позбавлення батьківських прав представником позивача заявлено з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 164 СК України, яка передбачає ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29.06.2004 року №1906-ІV). Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст. 150, 151, 153-156 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються з дітьми, тому такий крайній захід впливу на відповідачів, як позбавлення батьківських прав, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дітей, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі в частині позбавлення батьківських прав. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст. 166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, не готують їх до самостійного життя, ніяким чином не цікавляться дітьми, а тому, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір не справляється за подання: заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: approved