Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , в якому, після уточнення позову, просило стягнути з останнього на свою користь 5215,45 грн страхового відшкодування та понесені судові витрати у розмірі 2102 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19.10.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»(надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - страхувальник) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 9665515 (надалі - Договір), яким було забезпечено автомобіль «ГАЗ 33021», державний реєстраційний номер [NUMBER] . За цим Договором (поліс ЦВ) ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач вказує, що 21.02.2018 року у м. Кременчуці по вул. Занасипський шлях, поблизу АЗС "WOG", трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VolkswagenTransporter», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - Потерпілий) та забезпеченого автомобіля «ГАЗ 33021», державний реєстраційний номери [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач). Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 06.04.2018 р. (копія додається) [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Позивач зазначає, що до нього звернувся потерпілий із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь Потерпілого в розмірі 5215,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15756 від 07.05.2018 р. Відповідач, в свою чергу, не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду, та керував технічно несправним забезпеченим транспортним засобом. Відповідач в установлений законом строк відзив на позовну заяву не подав. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений,що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток [PERSON] 02.07.2020 та 12.08.2020 відповідач подавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю подання доказів по даній справі та у зв`язку із зверненням за отриманням правової допомоги, які були задоволені судом. Однак, в подальші судові засідання відповідач не з`являвся, про причини своєї неявки суд не повідомляв, заяв та клопотань від останнього не надходило. Тобто, відповідач обізнаний про розгляд судом даної справи та йому була надана можливість подати докази, на підтвердження заперечень проти позову. Враховуючи, що учасники справи належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, суд, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 19.10.2017 рокуміж ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна`та [PERSON] (Страхувальник) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс ЦВ) № АК 9665515, яким було забезпечено автомобіль «ГАЗ 33021», державний реєстраційний номер [NUMBER] , згідно умов якого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. 21.02.2018 р., близько 12 год. 00 хв., в м. Кременчуці по вул. Занасипський Шлях, біля АЗС WOG водій [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 33021, д.н.з. [NUMBER] , не стежив за технічним станом т/з, внаслідок чого відпала задня ліва пара коліс, які пошкодили автомобіль Фольсваген, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався попутно та автомобіль Форд, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку. Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 06.04.2018р. по справі № 550/189/18 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. 22.02.2018 року до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся водій транспортного засобу - легкового автомобіля Фольсваген, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] із заявою про настання страхового випадку. Відповідно до страхового акту №UA2018022100025/L01/01 від 07.05.2018 року загальний розмір страхового відшкодування по даній події на підставі розрахунку становить 5215,45 грн. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту №1601-2101/17-71101 від 24.11.2017 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту, було нараховано та здійснено [PERSON] виплату страхового відшкодування у розмірі 5215,45 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №15756 від 07.05.2018 року. З метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано відповідачу письмові вимоги №193159 від 28.02.2019 р. та №193159 від 22.07.2019р., у яких прохав відповідача відшкодувати шкоду в розмірі 5215,45 грн. Зазначені вимоги отримані відповідачем 13.03.2019 року та 05.08.2019р. відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, де міститься підпис особи в одержанні. Проте, відповідач вимоги не виконав та не відшкодував шкоду, заподіяну ДТП, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування`страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; 38.2.2. до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; 38.2.3. до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом; 38.2.4. до підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.2.5. до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди. З огляду на викладене, чинним законодавством визначено, серед іншого, право МТСБУ подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності у нього обов`язкового страхування своєї цивільно-правової відповідальності - полісу ЦВ. При цьому, як було встановлено судом, відповідач є водієм транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду 21.02.2018 р., близько 12 год. 00 хв., в м. Кременчуці по вул. Занасипський Шлях, біля АЗС WOG, у зв`язку з якою позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] . Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в порядку регресу 5215,45 грн суми страхового відшкодування є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, у разі задоволення позову з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, тобто 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved