Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, у якому просить усунути перешкоди в користуванні належною їй ? частиною квартири, про вселення. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона та відповідач мають у спільній частковій власності квартиру № 97 у житловому будинку № 145 по вул. Інтеркультурній в м. Мелітополі Запорізької області. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 2.03.2014 року між ними було розірвано шлюб. Після цього відповідач створив неможливі умови для їх з донькою проживання в сумісній квартирі, внаслідок чого позивачка разом з дитиною виїхала з квартири. Коли через деякий час позивачка повернулася до квартири, з»ясувалося, що відповідач поміняв замки на вхідних дверях і потрапити до своєї квартири позивачка вже не могла. В судовому засіданні 06.02.2017 року позивачка підтримала позов, за вказаними в ньому обставинами, просить його задовольнити. Пояснила, що зараз вимушена проживати з дочкою у своїх батьків в м. Енергодар. Неодноразові спроби як потрапити до квартири, так і поговорити з відповідачем з метою дійти до якогось консенсусу успіхом не закінчилися, відповідач взагалі не бажає йти на контакт з позивачкою, хоча й надсилає до суду клопотання про укладення мирової угоди, умови якої з позивачкою не обговорені. В судове засідання 10 лютого 2017 року позивачка не з»явилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судові засідання не з»являвся, неодноразово надавав заяви з проханням розглянути справу за його відсутності, закрити провадження у справі у зв»язку з тим, що він має намір укласти мирову угоду з позивачкою. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у зв»язку з неявкою сторін фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється. Вислухавши думку позивачки в судовому засіданні 06.02.2017 року, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних обставин. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до дублікату договору купівлі-продажу квартири від 18.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON], інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.02.2017 року[ADDRESS] у житловому будинку № 145 по вул. Інтеркультурній в м. Мелітополі Запорізької області належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частини) та [PERSON] (1/2 частини). Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 1 ст.355 ЦК України визначає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до положень передбачених ч.1 ст.358 ЦК України , Право спільної часткової власності\~здійснюється співвласниками за їхньою згодою.Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування\~майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно до в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 06.02.2017 року пояснив, що наразі він зустрічається з позивачкою, у неї на праві власності є ? частина квартири, якою вона не може ані користуватися, ані розпоряджатися, оскільки її туди не пускає колишній чоловік-відповідач по справі. 11.11.2016 року вони з позивачкою приїхали до вищевказаної квартири з метою якось домовитися з відповідачем щодо користування частиною квартири. Двері їм ніхто не відчинив, після чого вони запросили старшу по будинку, вона зателефонувала відповідачу, він приїхав, був розлючений, не впустив їх до квартири. З цього приводу позивачка подала заяву до органів поліції. Як вбачається з висновку № 15027 за результатом перевірки матеріалів ЄО № 22163 від 11.11.2016 року без ознак кримінального правопорушення, складеного інспектором Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, 11.11.2016 року о 15 год. 30хв., знаходячись в [ADDRESS] колишній чоловік [PERSON] відмовляється пускати [PERSON] до спільної квартири (а.с.119). З клопотань відповідача про намір укласти мирову угоду вбачається його категоричне небажання надати доступ до ? частини квартири позивачці (а.с.110-111;; 116-117). На підставі вищевикладеного, враховуючи, що доводи позивачки про перешкоджання відповідачем у проживанні її у спірній квартирі спростовані не були, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Посилання в клопотаннях відповідачем про його намір укласти мирову угоду, зі змісту якого можна зробити висновок, що відповідач має на увазі продаж частки позивачки йому, суд вважає недоречними, оскільки, по-перше, вони не стосуються предмета позову в даній справі, по-друге, намір укласти мирову угоду без вчинення будь-яких дій, спрямованих на її укладення унеможливлює затвердження судом такої угоди. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка заперечила той факт, що відповідач звертався до неї з питанням укладення мирової угоди; незважаючи на неодноразові відкладення розгляду справи відповідач так й не спромігся з»явитися до судового засідання для запропонування позивачці умов мирової угоди, хоча ним особисто подавалися відповідні клопотання до канцелярії суду. \~

Outcome: approved