Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач позивача звернувся до суду з даним позовом, який в подальшому уточнив, та просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) закритого сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства «Пушкарівське», с. Пушкарівка, Сумського району, Сумської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0221029 та СМ № 0221030. Свою заяву мотивує тим, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] . За життя він все своє майно заповідав сину - [PERSON] . Проте при зверненні до нотаріуса, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на право на земельну частку (пай) - сертифікати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій просить справу розглянути за їх відсутності та позов задовольнити в повному обсязі. Представник Битицької сільської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сільська рада повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 47). За життя все своє майно [PERSON] заповідав сину [PERSON] (а.с. 48). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається з права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності ЗСАПТ «Пушкарівське», Сумського району, Сумської області, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0221029, виданого на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 28.03.1997 року за №29 та право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності ЗСАПТ «Пушкарівське», Сумського району, Сумської області, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0221030, виданого на ім`я [PERSON] 03 липня 2019 року представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. з питання видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , який помер [INFO] та йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай) - сертифікатів (а.с. 9-11). На підставі рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 серпня 2019 року [PERSON] було надано додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, встановлений факт родинних відносин зі спадкодавцем, на підставі якого була заведена спадкова справа №336/2019 після померлого [PERSON] (а.с. 46-56). Відповідно до пункту 3.1. листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що згідно інформації Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с. 20) за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) (сертифікат серія СМ № 0221029), про що зроблено запис № 29 від 28.03.1997р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною державною адміністрацією членам КСП «Пушкарівське» на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації № 107 від 25.03.1997 р. 10.10.2002р. зареєстровано перехід права на земельну частку (пай) до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 398280 від 02.10.2002р. За [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) (сертифікат серія СМ № 0221030), про що зроблено запис № 30 від 28.03.1997р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною державною адміністрацією членам КСП «Пушкарівське» на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації № 107 від 25.03.1997 р. 10.10.2002р. зареєстровано перехід права на земельну частку (пай) до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 398280 від 02.10.2002р. Розмір земельної частки (паю) складає 4,19 га в умовних кадастрових гектарах. Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання в порядку спадкування права власності на земельну частку (пай) за позивачем [PERSON] .

Outcome: approved