Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] від 11.08.2015 року про державну реєстрацію прав, індексний номер:23581078, згідно якого право на домоволодіння по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності №1076344 від 11.08.2015 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 11 грудня 2006 року між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» (на той час закритим акціонерним товариством) було укладено кредитний договір №MKH0GA00001718 та договір іпотеки від 11.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований за № 3705, згідно якого у забезпечення виконання зобов'язань по названому кредитному договору передано в іпотеку домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS], що належало на праві власності позивачу [PERSON] Зазначає, що ході розгляду іншої судової справи №303/179 /16-ц йому стало відомо, що 10.02.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, яким останній поручився за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №MKH0GA00001718 у розмірі 459270 грн. Копія відповідного договору була надана позивачу в лютому 2016 року разом із запереченням на позовну заяву. В подальшому позивачу [PERSON] було направлено копії документа, який названо як повідомлення про застосування застереження, в якому [PERSON], мешканець [ADDRESS] вказував, що відповідно до укладеного Кредитного договору № MKHOGA00001718 від 11.12.2006 року [PERSON] надано кредит ... за вказаним договором основне зобов'язання складало 40000 дол. США. Також вказано на те, що 22.05.2015 року між ПАТ « ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, в результаті чого до нового кредитора - [PERSON], відбувся перехід прав та вимог за зобов'язаннями, які виникли у [PERSON] як іпотекодавця на підставі договору іпотеки № 3705 від 11.12.2006 року. (без зазначення змісту порушених з боку [PERSON] зобов'язань). Також [PERSON] вказав на те, що пропонує усунути порушення відповідного Кредитного договору (до якого він не мав жодного відношення) протягом 30 днів з моменту отримання відповідної вимоги, та зазначив, що має намір звернути на свою користь відповідний предмет іпотеки. Внаслідок 11.08.2015 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] було прийнято рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер: 23581078, згідно якого право власності на відповідне домоволодіння по [ADDRESS] було зареєстровано за відповідачем - фізичною особою [PERSON] Відповідач - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], подав письмовий відзив на позов, у якому заперечив позовні вимоги та зазначив, що 11 грудня 2006 між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір на виконання якого в іпотеку передано нерухоме майно домоволодіння в [ADDRESS]. 10 лютого 2015 року стосовно зазначеного кредитного договору та іпотечного майна між первісним кредитором та новим кредитором укладено правочини, внаслідок чого [PERSON] став новим кредитором/іпотекодержателем відносно [PERSON] та належного йому нерухомого майна в [ADDRESS]. 11 серпня 2015 року [PERSON], як державним реєстраторам, за рішенням Іпотекодержателя - [PERSON] про прийняття у власність предмета іпотеки (прийнятого ним відповідно до ст. 37 Закону Укра'їни «Про іптотеку») проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, який містив іпотечне застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. В частині що стосується дій нотаріуса [PERSON], як державного реєстратора, при вчиненні реєстраційної дії по переходу права власності на [PERSON] на вищезазначене нерухоме майно на підставі іпотечного застереження, яке міститься в договорі іпотеки від 08 грудня 2006 року, вимоги про застереження у порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» позовні вимоги вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 7 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 11.08.2015р.) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті (державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію). Пунктом 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013р. №868 (в редакції від 18.03.2015р.) встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: -завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; -документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; -заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем. 11 серпня 2015 року відповідачем за зверненням [PERSON] була вчинена нотаріальна дія із нерухомим майном за адресою: [ADDRESS], а саме засвідчено справжність його підпису на заяві-рішенні іпотекодержателя, прийнятого відповідно до ст.ст. 33, 35, 37 Закону України «Про іпотеку» (оригінал знаходиться в розпорядженні [PERSON]). Одночасно на виконання вимог п. 46 Порядку №868 останнім були надані оригінали наступних документів: - повідомлення про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору (із вимогою про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку»); - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу із відміткою про його особисте вручення. - договір іпотеки, посвідчений 11 грудня 2006 року [PERSON], приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу за реєстровим № 3705, пункт 26 якого містив застереження про задоволення вимоги іпотекодержателя та передбачав передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання; - договір про відступлення прав вимоги за вказаним вище договором іпотеки, посвідчений 22.05.2015 року [PERSON], приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу за реєстровим № 1924; - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки про реєстрацію [PERSON] іпотекодержателем по відношенню до іпотекодавця [PERSON], виданий 22.05.2015 року, приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу. Інші документи необхідні для вчинення дії по перереєстрації права власності. Як свідчать надані [PERSON] документи, письмову вимогу про усунення порушень основного договору разом із попередженням про набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки (у випадку неусунення таких порушень) іпотекодавець отримав, про те у встановлений законом строк допущені нею порушення не усунув, а також не заявив жодних заперечень проти вимог та намірів іпотекодавця, що відповідно до ч.3 ст. 205 Цивільного кодексу є мовчазною згодою із діями іпотекодержателя [PERSON] Вважає, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Таки чином посилання позивача що до позивача відійшло право вимоги лише частково в межах суми виконаної за договором поруки спростовується фактом укладення між первісним та новим кредитором договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором. До нового кредитора перейшло право вимоги у повному обсязі, а не частково. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч.3 вказаної статті Закону). Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (примусове стягнення) або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (договірне стягнення). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.36 вказаного вище Закону). У січні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ "Приват Банк"), [PERSON] приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON], треті особи: приватні нотаріуси Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] та [PERSON], про визнання недійсними: договору іпотеки; договорів відступлення права вимоги; визнання рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав незаконним та його скасування, зобов'язання вчинити певні дії. Постановою Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 303/179/16-ц рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 травня 2016 року, та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 06 березня 2017 року в частині задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] - скасовано та ухвалено нове рішення яким у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними: договору іпотеки; договорів відступлення права вимоги; визнання рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав незаконним та його скасування, зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено повністю. Вирішено питання про судові витрати. В межах справи позивач заявляв до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] вимогу про визнання незаконним рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] від 11 серпня 2015 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок в [ADDRESS] за [PERSON] та про виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності від 11 серпня 2015 року. Також, позивач у справі через представника адвоката Сідун В.М. скористався своїм правом та подав письмову відповідь на відзив відповідача [PERSON], у якій зазначив, що твердження у відзиві про те, що до [PERSON] «перейшло право вимоги у повному обсязі», який зазначений у відповідній вимозі (єдиною сумою у відповідній вимозі є 40000 доларів С1ІІА) спростовується змістом договорів поруки, відступлення права вимоги від 21.05.2015 року та 22.05.2015 року і свідчить про неправильне сприйняття [PERSON] фактичних відносин між [PERSON] та [PERSON] і невідповідність вимоги статті 35 Закону № 898-IV «Про іпотеку» та незаконності дій вказаного відповідача, який діяв у даному випадку як державний реєстратор. Відповідач [PERSON] правом подачі письмових заяв не скористався. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, від його представника адвоката Сідун В.М. надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №303/179/16-ц за позовною заявою [PERSON], [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON], приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватні нотаріуси Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про визнання договорів недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію прав, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається та не оспорюється сторонами, що 11.12.2006 [PERSON] уклав із Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», кредитний договір №MKH0GK00001718, за яким була відкрита непоновлювана кредитна лінія не загальну суму 48227,00 дол. США, з якої 40000,00 дол. США передбачалися на купівлю будинку, а 8227,00 дол. США на оплату страхових платежів, на строк по 10.12.2026 зі сплатою за користування коштами 1% на місяць (12% річних) на суму залишку заборгованості та передбачених договором платежів і комісій (а.с.77-82). На забезпечення виконання своїх зобов'язань як позичальника за кредитним договором [PERSON] (іпотекодавець) 11.12.2006 уклав із банком (іпотекодержателем) договір іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3705 Предметом іпотеки став будинок № 6 загальною площею 86,60 кв. м, житловою 56,60 кв. м по [ADDRESS], який на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3690, належить [PERSON] Пунктом 27 договору іпотеки сторони погодили застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом, зокрема, переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця. Договір іпотеки був укладений за нотаріально посвідченою згодою [PERSON] дружини іпотекодавця [PERSON] (а.с.72-76, матеріали цивільної справи №303/179/16-ц). 10.02.2015 ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало із відповідачем [PERSON] (поручителем) договір поруки, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 11.12.2006 № MKH0GK00001718 (а.с.17-19). За умовами договору поруки: поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 459270,00 грн. (п. 2 Договору); до поручителя, який виконав зобов'язання позичальника відповідно до п.2 договору «переходять усі права кредитора за вказаною у п.2 цього договору сумою грошових коштів договору застави (іпотеки) від 11.12.2006 р., укладеного з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед кредитором за кредитним договором» (п.9); особливими умовами договору (п.18) передбачено, що предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором «за виконання зобов'язань 462000 грн. за кредитним договором від 17.12.2007 № MKZ0GA00000049, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 48227 доларів США…» (а.с.17-19). 21.05.2015 ПАТ КБ «ПриватБанк» (Первісний кредитор) уклало із [PERSON] (Новим кредитором) договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого: Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає право вимоги в розмірі вимоги згідно договору поруки, укладеного 10.02.2015 між цими ж сторонами (п. 1.1.); до Нового кредитора переходять всі права Первісного кредитора, передбачені основним зобов'язанням, у межах вказаної в договорі поруки суми грошових коштів, належно сплаченої на момент оформлення договору, а саме, 459270,00 грн. (п.п.1.2., 2.1., 2.2.); за Первісним кредитором залишається право вимоги щодо сум заборгованості за основним зобов'язанням, що не уступаються відповідно до договору (п.2.3.2) (а.с.20-22). 22.05.2015 приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1924 посвідчила договір про відступлення прав вимоги, що його ПАТ КБ «ПриватБанк» (Цедент) уклало із [PERSON] (Цесіонарієм) (а.с.23-24), за змістом якого: відповідно до умов договору поруки, укладеного 10.02.2015 між Цедентом і Цесіонарієм, у зв'язку з виконанням Цесіонарієм всіх істотних умов договору поруки та у зв'язку з укладанням 21.05.2015 цими ж сторонами договору відступлення прав вимоги, Цедент передає, а Цесіонарій приймає права вимоги за договором іпотеки від 11.12.2006, посвідченим приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3705, внаслідок укладання цього договору до Цесіонарія переходять всі права Первісного іпотекодержателя за іпотечним договором, який забезпечує вимоги за основним договором (п.п.1.1.,1.1.1); відступлення прав вимоги за іпотечним договором здійснюється на підставі ст.24 Закону України «Про іпотеку» в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги, включаючи, зокрема, право звернення стягнення на предмет іпотеки, право застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; за цим договором до Цесіонарія переходять усі без винятку права та обов'язки Первісного іпотекодержателя Цедента, передбачені чинним законодавством та іпотечним договором (п.п.1.2., 2.3). 25.05.2015 відповідач [PERSON] здійснив повідомлення іпотекодавця [PERSON] про застосування іпотечного застереження (а.с.11-12). 11.08.2015 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] було прийнято рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер: 23581078, згідно якого право власності на відповідне домоволодіння по [ADDRESS] було зареєстровано за відповідачем - фізичною особою [PERSON] (а.с.13-16). Частиною першою статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон N 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Частиною першої статті 10 Закону N 1952-ІV визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус. Враховуючи, що іпотечний договір, на підставі якого була здійснена державна реєстрація права власності на нерухоме майно, було укладено 11 грудня 2006 року, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України «Про іпотеку» в редакції від 12 травня 2006 року. Так, згідно статті 35 Закону, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Як вбачається з Повідомлення про застосування застереження, надісланого відповідачем [PERSON] на ім'я позивача [PERSON], вимогам Закону не відповідає. Так, у зазначеному повідомленні констатовано, що відповідно до укладеного Кредитного договору № MKHOGA00001718 від 11.12.2006 року [PERSON] надано кредит ... за вказаним договором основне зобов'язання складало 40000 дол. США. При цьому будь якого викладу порушення зобов'язань дане повідомлення не містить. Крім того, суд констатує, що відповідно до статті 36 цього Закону, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. При цьому згідно із частинами першою та другою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Сторони договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що випливає з пункту 27 договору іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання можливе у порядку, встановленому статтею 37 Закону. В той же час під час відчуження спірного нерухомого майна договору про добровільну передачу у власність укладено не було, а [PERSON] як іпотекодавець не надавав своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю. За таких обставин, ураховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, ненадання такого договору нотаріусу та залишення тим без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов'язує можливість переходу права власності, дії приватного нотаріуса щодо реєстрації за [PERSON] права власності на спірний будинок, власником якого залишався позивач, не можна вважати законними. Відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved