Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом в інтересах позивача, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 02 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною та зареєстрованого в реєстрі за № 708, щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс» в розмірі 43 515,55 грн. за кредитним договором, укладеним між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк» від 10.06.2013 р., таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Прайм Альянс» на користь позивача понесені судові витрати у сумі 1261,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2020 року на адресу АТ Укрсиббанк через Укрпошту прийшла Постанова про арешт коштів боржника від 15.09.2020 року ВП № 62999151. Копію даної Постанови та супровідний лист щодо її відправлення позивачу було надано банком. В даному банку у позивача є рахунок. З даної постанови позивач дізнався про виконавчий напис нотаріуса. Сам виконавчий напис позивач не отримував, а також не отримував, ані постанови про відкриття виконавчого провадження, ані постанови про арешт коштів боржника. На адвокатський запит представника позивача була отримана копія виконавчого напису № 708 від 02.06.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчука Є.Ю., яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача кошти за Кредитним договором № R53700432805В від 10.06.2013 року в розмірі 43515,55 грн. Ознайомившись з виконавчим написом позивач вважає, що останній вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів. Зокрема, позивач не погоджується з розміром заборгованості та періодом стягнення, оскільки він погасив заборгованість за кредитним договором, але подати зустрічний розрахунок не має можливості через відсутність квитанцій, крім того позивач не повідомлявся про необхідність сплати боргу, нотаріус не перевірив безспірність вимог, ПАТ ВТБ банк не повідомив позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором. Також нотаріусом був порушений строк вчинення виконавчого напису у три роки з моменту виникнення права вимоги, оскільки кредитний договір між позивачем та відповідачем був складений у 2013 році. Копію даного кредитного договору позивач не має можливості надати, так як у нього не зберігся його екземпляр. 18 листопада 2020 року до суду від директора ТОВ Фінансова компанія Прайм Альянс [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволені позову [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відзив обґрунтовує тим, що 10.06.2013 року між [PERSON] та ПАТ ВТБ банк був укладений кредитний договір № R53700432805В, відповідно до якого останньому було надано кошти у сумі 55720,00 грн., із нарахуванням процентів користування кредитними коштами у розмірі 14 % річних. У зв`язку з невиконання позивачем умов Кредитного договору утворилась кредитна заборгованість. 27.08.2015 року між ПАТ ВТБ банк та ТОВ Довіра та Гарантія було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 270815, відповідно до якого ТОВ Довіра та Гарантія набуло право Нового кредитора до позивача за Кредитним договором. У подальшому, 29.01.2019 року тож ТОВ Довіра та Гарантія та ТОВФінансова компанія Прайм Альянс було укладено договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ Фінансова компанія Прайм Альянс набуло права Нового кредитора до позивача за Кредитним договором. На підставі зазначеного договору, 01.03.2019 року позивачу було направлено цінним листом з описом вкладення повідомлення про відступлення права вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Направлення вимоги можна підтвердити списком №16029-110-10 згрупованих поштових відправлень цінних листів з описом вкладень та квитанцією про оплату з Укрпошти. Отже, відповідач вважає, що належним чином повідомляв позивача про наявну заборгованість та про необхідність у її оплаті. Також відповідач вважає, що виконавчий напис був вчинений у строк, оскільки момент з якого у ТОВ Фінансова компанія Прайм Альянс виникло право примусового стягнення обчислюється з дня направлення вимоги про погашення кредиту, яка була направлена позивачу 01.03.2019 року. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином. Представник позивача-адвокат Шило А.О. у судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з відзивом подав до суду про розгляд справи без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність. Враховуючи неявку відповідачів, неподання ними відзиву, відсутність заперечнь позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 2 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. винесено виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором R53700432805В від 10.06.2013 року, укладеним ним із Первісним кредитором - ПАТ ВТБ банк, право вимоги яким було відступлено до Нового кредитора - ТОВ Довіра та Гарантія відповідно до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 270815нв від 27.08.2015 року, відповідно до якого ТОВ Довіра та Гарантія набуло право Нового кредитора до позивача за Кредитним договором. 29.01.2019 року тож ТОВ Довіра та Гарантія та ТОВФінансова компанія Прайм Альянс було укладено договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ Фінансова компанія Прайм Альянс (далі - Стягувач) набуло права Нового кредитора до позивача за Кредитним договором. Строк платежу по кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року. Сума часткової заборгованості складає 43084,70 грн., в тому числі: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) становить 37890,61 грн., заборгованість по відсоткам становить 603,99 грн., коміся становить 4590,10 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плати із Стягувача в розмірі 430,85 грн., які підлягають стягненню з боржника. Загальна сума стягнення з [PERSON] , складає 43515,55 грн. Зареєстровано в реєстрі за № 708. Також суддею були дослідженні такі документи: копія кредитного договору R53700432805В від 10.06.2013 року, який був укладений між ПАТ ВТБ банк та [PERSON] у простій письмовій формі; копія розрахунку заборгованості; копія повідомлення про відступлення прав вимог №4587 від 18.02.2019 р.; копія вимоги про погашення кредитної заборгованості на підставі ст.ст.530,512,516 ЦК України вих. № В/14/02/207 від 18.02.2019 р.; копія опису поштового відправлення; копія списку №16029-110-10 згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень; копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 62999151 від 09.09.2020 р. з виконання виконавчого напису № 708 від 02.06.2020 р., виданого приваьтним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю.; копія постанови про арешт коштів боржника від 15.09.2020 р. № 2065. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року . Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 16.08.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем шляхом підписання позивачем кредитного договору у письмовій формі. Тобто, з викладеного вище вбачається, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, та відповідач у своєму відзиві не спростував доводи позивача, який оспорює наявність заборгованості, а також приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосував нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, тому оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Також кредитний договір між [PERSON] та ПАТ ВТБ банк був укладений у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, тому за ним не може бути виданий виконавчий напис. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн., який був сплачений за подання позовної заяви, та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову - 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved