Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Представника заявник [PERSON] адвокат Севастьянов Р.Ю. звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем, заінтересована особа [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] померла мати заявниці, [PERSON] - [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді, зокрема нежитлових приміщень за реєстраційними номерами: [NUMBER] , 4447206, 33914396, Ѕ житлового приміщення переведеного до нежитлового фонду та квартира загальною площею: 69,18 кв.м., які належали спадкодавцю на праві власності. При житті [PERSON] заповіт не складала. Після відкриття спадщини заявниця [PERSON] із заявою до нотаріуса не зверталась, оскільки з 2014 року до моменту смерті проживала разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , хоча була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У 2002 році, у зв`язку з одруженням заявниця змінила прізвище, взявши прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження № 091803 від 07.09.2002р. Факт проживання заявниці [PERSON] з матір`ю може бути підтверджений поясненнями її батька, [PERSON] , що вказаний заінтересованою особою в даній заяві та поясненнями свідка. Батько спадкові права не реалізовував та заяву про прийняття спадщини не подавав, оскільки вважав, що спадщина за фактом спільного проживання прийнята заявницею, тому спір про право відсутній. Окрім того, вказаний факт постійного проживання також може бути підтверджений квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг, копії яких додаються. Однак [PERSON] не може оформити свої спадкові права, оскільки вони з матір`ю були зареєстровані за різними адресами. Також зазначає, що заяви про відмову від спадщини з боку заявниці відсутні. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. На підставі вищевикладеного просить суд встановити \~ \~ \~ \~факт постійного проживання [PERSON] (паспорт [NUMBER] виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 02.10.2002р., ІПН [NUMBER] ) зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року по 09.05.2018 року. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами окремого провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у судове засідання на 15.05.2019 року на 14 год. 30 хв. У судовому засіданні представник заявниці [PERSON] - адвокат Севастьянов Р.Ю. вимоги викладені в заяві підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надала суду письмові пояснення, в яких зазначив, що його донька та дружина, [PERSON] з 2014 року до по 09.05.2018 року проживали разом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] підтверджує факт їх спільного проживання. Вказаний факт також може бути підтверджений квитанціями про сплату комунальних та інших послуг пов`язаних з утриманням житла, що збереглись у його доньки. Він спадкові права не реалізовував та заяву про прийняття спадщини не подавав, оскільки вважав, що спадщина за фактом спільного проживання прийнята його донькою. Зі свого боку жодних заперечень щодо встановлення даного факту не має, встановлення даного факту не порушить його прав та охоронюваних законом інтересів, тому вважає, що спір про право відсутній. З огляду на вказане підтверджує факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим просить задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт постійного проживання [PERSON] (паспорт [NUMBER] виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 02.10.2002р., ІПН [NUMBER] ) зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року по 09.05.2018 року. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справ, допитавши свідка, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці, [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 5). Після її смерті залишилась спадщина у вигляді, зокрема нежитлових приміщень за реєстраційними номерами: [NUMBER] , 4447206, 33914396, Ѕ житлового приміщення переведеного до нежитлового фонду та квартира загальною площею: 69,18 кв.м., які належали спадкодавцю на праві власності (а.с. 11-22). За життя [PERSON] заповіт не складався. Після відкриття спадщини заявниця [PERSON] із заявою до нотаріуса не зверталась. Як вбачається з матеріалів справи заявниця [PERSON] не може реалізувати свої спадкові права, оскільки вони з матір`ю були зареєстровані за різними адресами. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено письмовими поясненнями заінтересованої особи [PERSON] , заявниця [PERSON] з 2014 року та до моменту смерті її матері [PERSON] проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , хоча була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Факт постійного проживання [PERSON] та її матері [PERSON] підтверджується також копіями квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг, які сплачувала заявниця [PERSON] (а.с. 24-42). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що дійсно заявниця [PERSON] з 2014 року та до моменту смерті її матері [PERSON] проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Заявницею [PERSON] сплачувалися житлово-комунальні послуги. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п.-п., 21, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 2-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних спорів про спадкування» зазначено: «Щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно до роз`яснень, що надані у Листі Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» нотаріус чи державна нотаріальна контора є учасниками правовідносини із спадкування та заінтересованими особами (абзац 18 пункту 2). Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (абзац 1 пункту 9). З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву представника заявника [PERSON] адвоката Севастьянова Р.Ю. слід задовольнити.

Outcome: approved