Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради генеральний директор Шкробот В.В. 11 червня 2020 року звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , до психіатричного закладу у примусовому порядку, без її згоди. В обґрунтування вказаних вимог у заяві зазначено, що 11 червня 2020 року [PERSON] у супроводі матері [PERSON] поступила в стаціонар Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні. Після її огляду лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність її госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих та суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Вказані обставини підтверджені висновком комісії лікарів-психіатрів. У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради лікар-психіатр Бойчак О.Л. заяву підтримала з викладених у ній підстав. Вказала, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання, діагноз вроджене слабоумство: помірна розумова відсталість з синдромом емоційно-волевої нестійкості. Усвідомленої згоди на госпіталізацію не може надати через хворобу, психічний розлад є тяжким, внаслідок наявності у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих та суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога, лікування [PERSON] можливе лише в умовах стаціонару. З цих підстав просила заяву задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що всі навколо її дратують, вона приходить додому і б`є маму, тому її треба лікувати. Прокурор [PERSON] пояснила, що вбачає підстави для задоволення заяви відповідно до вимог закону. Законний представник [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її дочка визнана недієздатною на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2014 року та вона згідно з указаним рішенням є її опікуном. Стан дочки останнім часом погіршився, вона не розуміє значення своїх дій, комісією лікарів підтверджено наявність у неї тяжкого психічного розладу, тому просила задовольнити заяву, госпіталізувавши дочку до психіатричного закладу без її згоди. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного: Судом установлено, що [INFO] 2020 року [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у супроводі\~матері [PERSON] \~поступила в\~стаціонарТернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні. 11 червня 2020 року вона була оглянута лікарями-психіатрами Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні заступником головного лікаря з експертиз [PERSON] , завідувачем 5 відділення [PERSON] та лікарем-психіатром [PERSON] , про що складений письмовий висновок. Як убачається із зазначеного висновку, [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання, вроджене слабоумство: помірна розумова відсталість з синдромом емоційно-волевої нестійкості. [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без її згоди, або згоди її опікуна, оскільки вона страждає на психічний розлад, внаслідок якого неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність чим може спричинити небезпеку для себе та оточуючих. Однак, надати своєї усвідомленої згоди, в силу наявного тяжкого психічного розладу, [PERSON] не може. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2014 року [PERSON] визнано недієздатною та призначено їй опікуна її матір [PERSON] . Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2020 року вже вирішувалось питання про госпіталізацію [PERSON] у Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради в примусовому порядку та на підставі цього рішення її було примусово госпіталізовано до вказаного психіатричного закладу. Можливість госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю не відповідає Конституції України,\~що встановлено\~рішенням Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року (справа № 1-1/2016). Положення шостого речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III зі змінами, якими передбачено, що особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення до цього органу законного представника зазначеної особи і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 13-р/2018 від 20.12.2018. Згідно з вимогами ст.\~340\~ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації. Оскільки на підставі зібраних у справі доказів, у тому числі висновку комісії лікарів-психіатрів установлено, що обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, у неї наявний тяжкий психічний розлад, унаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, та суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога, суд вбачає наявність підстав, передбачених статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Аналізуючи в\~сукупності викладені\~обставини,\~досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання, що заяву представника Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved