overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач просить задовольнити позов, посилаючись на докази: З 20 квітня 2001 року за договором купівлі-продажу, належить трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] в якій зареєстровані вона її донька [PERSON] та її сини - відповідачі по справі, але за зазначеною адресою не мешкають. Неможливість нести зобов'язання по комунальним платежам з урахуванням зареєстрованих в квартирі відповідачів стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 243,60 грн. та за надання юридичної допомоги - 300,00 грн. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав суду телеграму, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, з позовом згоден. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, заперечень суду не надав, суд вважає розглянути справу за його відсутністю, на підставі доказів, які містяться у справі. Суд, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 20 квітня 2001 року позивачу належить трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Право власності на цю квартиру зареєстроване в КП «Первомайське БТІ» за реєстровим № 5294 (а. с. 6). Дійсно, згідно поквартирної картки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані з 10.07.2001 року за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Факт не проживання відповідачів за вказаною вище адресою підтверджується з актом КП «Жилсервіс» від 20.11.2014 року, який складений комісією у складі: в.о. начальника ЖЕУ [PERSON], майстра ЖЕУ [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дійсно зареєстровані, але на момент складання акту не мешкають за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Надані позивачем докази свідчать про втрату відповідачами інтересу до спірного житла. Вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] - [INFO] до 1500 грн. щомісячно до його повноліття покликаючись на те, що визначені раніше аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно, на даний час є мізерними, а дитина потребує щораз більшого матеріального утримання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному розмірі, справу просить слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заперечення на позов, в якому готовий частово збільшити розмір аліментів до 800 грн., оскільки за період часу з 2013 року по теперішній час його матеріальне становище не змінилося та не покращилося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Сторони розірвали шлюб 13.05.2006 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис за № 38 від 13.05.2006р. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є неповнолітній син: [PERSON] - [INFO]. Згідно довідки ТзОВ "Доставка ліків", встановлено, що [PERSON] працює водієм транспортного засобу, його дохід за період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року склав 19 712,57 грн. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Неповнолітня дитина потребує матеріальних затрат на одяг, продукти харчування, навчання та ін. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище як дітей так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення, а тому вважає що аліменти необхідно визначити у твердій грошовій сумі, яка відповідно до закону підлягатиме індексації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами , розташованого по [ADDRESS] як за спадкоємцем після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. При цьому позивач посилається на те, що його матері [PERSON] на праві власності, як члену колгоспного двору, належала 1/5 частка зазначеного будинку. Після смерті матері він є спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Але оформити спадщину на цю частку будинку він не може через те , що при житті його мати [PERSON] не отримала свідоцтво про право власності на цю частку будинку, в зв"язку з чим йому відмовлено нотаріусом в оформленні спадщини. Відповідачі - Оріхівська сільська рада Болградського району Одеської області, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] позов визнали, заперечень проти позову не мають. Позов підлягає задоволенню. Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований по [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, до складу якого входили: мати позивача [PERSON] , сам позивач [PERSON], дружина позивача [PERSON] та діти позивача [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на той час, кожен з членів цього колгоспного двору придбав право власності на 1/5 частку вищеназваного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. Наведене підтверджується довідкою Оріхівської сільської ради Болградського району про склад і тип двору за № 1350 від 28 жовтня 2013 року (а.с.10). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.5), відкрилась спадщина на 1/5 частку вказаного житлового будинку. Позивач - рідний син померлої є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року. Позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. Оформити спадщину на вказану частку житлового будинку позивач не може в зв"язку з тим, що при житті його мати [PERSON] не отримала правовстановлювальний документ - свідоцтво про право власності на цю частку будинку. Викладене підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.5), копією свідоцтва про народження позивача (а.с.6), довідкою Оріхівської сільської ради Болградського району № 1350 від 28.10.2013 року (а.с.10), копією технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.7-9), листом державного нотаріуса Болградської райдержнотконтори про неможливість оформити спадщину № 336/02-17 від 18.02.2014 року (а.с.11), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, наданою Болградською райдержнотконторою 04.03.2014 року (а.с.17-18). За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на вказану частку житлового будинку, як за спадкоємцем після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, між ними часто виникали сварки , у звязку з чим вони з відповідачем у лютому 2014 року припинили спільне проживання, проживають окремо, примирення та подальше проживання з відповідачем однією сімєю неможливе. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі в судовому засіданні, наполягає на задоволенні свого позову. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ст. 74 ч.9 ЦПК України шляхом розміщення оголошення в газеті "Одеські вісті" № 48(4871) від 23 червня 2016 року, причину неявки до суду не повідомила, заперечення проти позову не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України зі згоди позивачки суд постановляє по справі заочне рішення. Позов підлягає задоволенню Відповідно до ст.. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами було зареєстровано 07 листопада 1982 року Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Болградського району Одеської області , про що було зроблено актовий запис за № 28. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Між сторонами склалися неприязні стосунки, в звязку з чим вони у лютому 2014 року припинили спільне проживання, проживають окремо. За минулий час будь-яких заходів для примирення та збереження сімї сторони не здійснили. Позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки взаємовідносини подружжя свідчать про те, що збереження шлюбу неможливо, суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та їх подальше спільне життя неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що вони з відповідачкою з 2011 року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, примирення та подальше проживання з відповідачкою однією сімєю неможливе. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі в судовому засіданні. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - шляхом розміщення оголошення в газеті "Одеські вісті" № 58(4768) від 04 липня 2015 року відповідно до ст. 74 ч.9 ЦПК України , причину неявки до суду не повідомила, заперечення проти позову не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України зі згоди позивача суд постановляє по справі заочне рішення. Позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами було зареєстровано 29 вересня 2007 року Виконавчим комітетом Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 5. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. У 2011 році сторони припинили спільне проживання , проживають окремо. За минулий час будь-яких заходів для примирення та збереження сімї сторони не здійснили. Позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Спору між сторонами щодо місця проживання неповнолітньої дитини немає. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та їх подальше спільне життя неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що вони з відповідачкою мають різні погляди на подружні стосунки, в зв"язку з чим у квітні 2014 року вони припинили спвільне проживання , проживають з відповідачкою окремо, не підтримують подружніх стосунків та у кожного з них фактично склалися подружні стосунки з іншими особами, тому примирення та подальше проживання з відповідачкою однією сімєю неможливе. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі в судовому засіданні та задоволення його позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі в судовому засіданні , на розірвання шлюбу з позивачем згодна , миритися не бажає. Позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами було зареєстровано 27 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 657. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Між сторонами склалися неприязні стосунки , в звязку з чим у квітні 2014 року вони припинили спільне проживання, проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. За минулий час будь-яких заходів для примирення та збереження сімї сторони не здійснили, обидва наполягають на розірванні шлюбу , миритися не бажають. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та їх подальше спільне життя неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що між ними склалися неприязні стосунки, в зв'язку з чим у січні 2014 року вони припинили спільне проживання, примирення та подальше проживання з відповідачкою однією сім'єю неможливе. Відповідачка позов визнала в повному обсязі , на розірвання шлюбу між нею та позивачем згодна , миритися не бажає. Позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами було зареєстровано 03 жовтня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Болградського району Одеської області , про що було зроблено актовий запис за № 98. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Спора щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає. Між сторонами склалися неприязні стосунки , в зв'язку з чим вони у січні 2014 року припинили спільне проживання, проживають окремо, миритися сторони не бажають, обидва наполягають на розірванні шлюбу. За минулий час будь-яких заходів для примирення та збереження сім'ї сторони не здійснили. Відповідно до ст.. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та їх подальше спільне життя неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про зміну після розірвання шлюбу її прізвища на дошлюбне, суд вважає за необхідне в зв"язку з розірванням шлюбу між сторонами присвоїти позивачці за її бажанням дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач просить про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] Відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей, не бере участі у їх забезпеченні. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти, в розмірі 700 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до їх повноліття. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі давши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву в якій позовні вимоги визнав часткоко, готовий сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Вислухавши позивача, проаналізувавши обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних обставин. Сторони перебувають в шлюбі 03 вересня 2005 року, від даного шлюбу народилися діти: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] Згідно консультаційного висновку спеціаліста виданого КЗ "Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр", встановлено що у [PERSON] двобічна хронічна сенсоневральна глухота IV ст., яка потребує систематичних консультацій в психоневролога. Згідно довідки Золочівського об'єднаного УПФ Львівської області, встановлено, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, розмір якої складає з березня 2016 року по серпень 2016 року 6 668,00 грн. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище як дітей так і платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення, а тому вважає що аліменти необхідно визначити у твердій грошовій сумі, яка відповідно до закону підлягатиме індексації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач просить розірвати їх шлюб з відповідачкою, зареєстрований 06.05.2016 року Бердичівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, актовий запис № 132. \~ \~ \~ \~ Мотивуючи тим, що з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя у них не склалося. Майже відразу, після одруження відповідачка почала влаштовувати скандали. Невдовзі він довідався про вагітність дружини, одна остання повідомила його про небажання зберегти дитину. В свою чергу він просив її зберегти дитину, та зобов"язався забезпечувати їх матеріально. Враховуючи стан свого здоров"я, він мав обгрунтовані підозри щодо зради дружини та сумніви щодо свого батьківства. А тому повідомив відповідачку, що в майбутньому бажає, провести генетичну експертизу щодо його батьківства. Після чого 16.08.2016 року відповідачка перервала вагітність. І тому він вирішив шлюб розірвати. На даний час шлюбні відносини між ними припинені. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Миритися вони не бажають, а тому збереження шлюбу не можливе і суперечить їх інтересам.\~ У відкритому судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснив, що причиною розірвання їх шлюбу є подружння зрада дружини. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає, просить не стягувати з неї судові витрати, оскільки вона на даний час є безробітньою, і має на утриманні малолітню дитину. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про шлюб(а.с. 6), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими, і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати, оскільки їх понесення підтверджено документально, а обставини наведені в заяві відповідачки не є підставами для звільнення її сплати даних витрат(а.с. 2, 15).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивач просить розірвати їх шлюб з відповідачкою, зареєстрований 07.09.2002 року Бердичівським відділом реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 469. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають з 07.09.2002 року у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину- доньку Вероніку, [INFO]. Протягом останніх п"яти років подружні відносини між ними припиненні. Вони втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім"ю та ведення спільного господарства. На даний час спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Миритися вони не бажають, а тому збереження шлюбу не можливе і суперечить їх інтересам. В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін(а.с. 6), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved