Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд з даним позовом вказуючи, що відповідач відповідно до договору від 18.05.2007 року отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2013 року має заборгованість у сумі - 12350,42 грн із них: 4565,11грн - заборгованість за кредитом; 5143,25 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1577,75 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн.- штраф фіксована частина; 564,31 - штраф процентна складова. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 18.05.2007 року у розмірі 12350,42 грн та судові витрати. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, просив застосувати строки позовної давності виклавши обставини у своїй заяві та у запереченні, на судові засідання 10.06.2014 року не прибув, причину неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому у відповідності до ст. 169 ч. 2 ЦПК України суд продовжує розгляд справи у його відсутності. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. - 2 - Судом встановлено, що 18.05.2007 року між закритим акціонерне товариство «ПриватБанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н від 18.05.2007року відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. В судовому засіданні оглянуто оригінал заяви позичальника, яка заповнена клієнтом, в заяві зазначені конфіденційні дані щодо клієнта і ця обставина підтверджує, що [PERSON] дійсно заповнив документи на оформлення кредиту. В умовах надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою передбачені умови, порядок надання кредиту та правил користування кредитною карткою. Згода відповідача на отримання кредиту та на умови кредитного договору підтверджується його підписом у заяві. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних ресурсів відповідачу шляхом видачі останньому платіжної картки. Відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед банком, яка станом на 31.10.2013 року відповідно до поданого позивачем розрахунку становить 12350,42 грн, яка складається: із них: 4565,11грн - заборгованість за кредитом; 5143,25 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1577,75 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн.- штраф фіксована частина; 564,31 - штраф процентна складова. Випискою по особовому рахунку [PERSON] вбачається рух коштів по рахунку, останній платіж відповідач здійснив 21.03.2014 року в сумі 200 грн. Із наданих інформацій про картки слідує, що відповідач отримав три платіжні картки за відповідними номерами строк дії яких закінчився: І-у липні 2008 року; ІІ-у травні 2011 року; ІІІ-у серпні 2016 року, що підтверджує користування відповідачем розрахунками по платіжних картках та доданим розрахунком заборгованості. Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності необхідно зазначити наступне. Згідно з п.9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Крім того, відповідно до п.6.4 умов і правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів виникає обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. Представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження звернення до ПАТ КБ "Приватбанк" відповідача із заявою про розірвання договору від 18.05.2007 року, а тому договір між сторонами продовжив свою дію, як на час звернення позивача до суду так я на час розгляду справи. Крім того суд звертає увагу на те, що відповідно до п. п.3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній, і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH), та що останній платіж здійснено в березні 2014 року, а дія картки закінчується 31.08.2016 року За таких обставин суд приходить до висновку, що строк позовної давності не може бути застосований до даних цивільно-правових відносин. Дана позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 р. в страві № 6-14 цс14, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Представники позивача спростували доводи представника відповідача про те, що анкета-заява була заповнена відповідачем 18.05.2007 року, а рух коштів по платіжній картці здійснено 15.05.2007 року, тим, що в анкеті було помилково поставлено дату 18.05.2007 року, так як кредитна карта була активована 14.05.2007 року, 15.05.2007 року відповідачем з рахунку були зняті кошти на підставі виданої картки та пін-коду, який був відомий лише відповідачу і останній - 3 - не заявляв жодних претензій до позивача щодо відсутності встановленого ліміту на платіжній картці при її видачі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані та підлягають задоволенню в межах заявлених вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved