Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те вона є власником домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. 2-й Пересипський узвіз, 9, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року. (справа №523/8752/15-ц.) Окрім того право власності позивача на зазначене домоволодіння підтверджується інформаційною довідкою з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна, від 07 червня 2016 року, реєстраційний номер 928944251101, номер запису про право власності 14633187. Відповідач по справі, [PERSON], колишній чоловік позивачки. Позивачка в позовних вимогах зазначила, що у червні 1989 року відповідач, сам покинув помешкання, забрав свої речі та виїхав до іншого помешкання. 15.10.2007 р. сторони офіційно розлучені, згідно витягу з рішення Суворовського районного суду м. Одеси. Позивачка вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач [PERSON] втратив право користування нею. Також позивачка зазначила, що наявність реєстрації [PERSON] в даному домоволодінні, змушує її сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить її в складне матеріальне положення. Позивачка в судове засідання зявилась, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 32-35). Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст. 6 Конвенції\~про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, [PERSON] Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав позивачку, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. 2-й Пересипський узвіз, 9, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року. (справа №523/8752/15-ц). Окрім того право власності позивача на зазначене домоволодіння підтверджується інформаційною довідкою з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна, від 07 червня 2016 року, реєстраційний номер 928944251101, номер запису про право власності 14633187. (а.с.16,17,36,37). У вказаній квартирі значиться зареєстрований, як чоловік власника, [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою (випискою із домової книги про склад сімї та реєстрації) від 14.06.2016 року, домоволодіння за номером 9 по вул. 2-й Пересипський узвіз в м. Одесі. (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] офіційно розлучені, що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2007 року по цивільній справі №2-5787/07. (а.с. 38). Відповідач по справі, [PERSON] на спірній жилій площі не проживає, ніякі витрати на утримання домоволодінння він не несе, що також підтверджується показами свідків. (а.с. 40-43). Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2\~ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою,\~\~що втратила право\~\~користування\~\~жилим приміщенням\~\~внаслідок\~\~відсутності\~\~цієї\~\~особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до\~Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання"\~- громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням у домоволодінні, котре розташовано за адресою: м. Одеса, вул. 2-й Пересипський узвіз, 9. В силу\~статті 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551,20 грн. сплачених позивачем при подачі до суду судового збору.

Outcome: approved