overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 07 серпня 1993 року між ними був зареєстрований шлюб виконкомом Білорічицької с/Ради народних депутатів Прилуцького району, Чернігівської області. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та несумісності характерів. Спільне подружнє життя припинено з червня 2014 року на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки, тому вона і просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 30 січня 2015 року сторонам був наданий строк для примирення терміном на два місяці. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що примирення з відповідачем не відбулося за строк наданий судом для примирення, відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований виконкомом Білорічицької с/Ради народних депутатів Прилуцького району Чернігівської області 07 серпня 1993 року, про що складено відповідний запис за № 12 (а. с. 4). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що за час наданого судом строку для примирення сторони не примирилися та те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити "[PERSON]". На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 08 травня 1991 року між ними був зареєстрований шлюб Дідовецькою сільською радою, Прилуцького району, Чернігівської області. Від подружнього життя сторонни неповнолітніх дітей не мають. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та несумісності характерів. Спільне подружнє життя припинено на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечать інтересам позивачки, тому вона просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 26 вересня 2016 року сторонам був наданий строк для примирення терміном на один місяць. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що примирення з відповідачем не відбулося за строк наданий судом для примирення, відповідач у судове засіданні не зявився, проте в матеріалах справи є розписка про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON](дошлюбне прізвище Михайліченко) зареєстрований Дідовецькою сільською радою, Прилуцького району, Чернігівської області 08 травня 1991року, про що складено відповідний актовий запис за № 10 (а. с. 3). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що за час наданого судом строку для примирення сторони не примирилися та те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити "Нечай". На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 09 січня 1996 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з вересня 2011 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки, тому остання і просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції 09 січня 1996 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 01 (а. с. 4). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з вересня 2011 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, а відповідач в судове засідання не з'явився та від нього не надійшли письмові заперечення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 10 листопада 2011 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів. Спільне подружнє життя припинено з червня 2012 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки, тому остання і просить суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте завчасно подала до суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився також, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі, категорично наполягає на розлученні, на примирення не згоден та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 10 листопада 2011 року, про що складено відповідний актовий запис за № 495 (а. с. 5). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони хоча й проживають за однією адресою, але шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін сторони наполягають на розлучення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 10 серпня 2013 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з листопада 2014 року і на примирення позивачка не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розлученні, на примирення не згодна та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі, категорично наполягає на розлученні, на примирення не згоден та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області 10 серпня 2013 року, про що складено відповідний актовий запис за №318 (а. с.5). Судом достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з листопада 2014 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін сторони наполягають на розлучення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачці змінити на дошлюбне "[PERSON]". На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 12 березня 2005 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з жовтня 2014 року і на примирення позивачка не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розлученні, на примирення не згодна та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі, категорично наполягає на розлученні, на примирення не згоден та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 12 березня 2005 року, про що складено відповідний актовий запис за №63 (а. с.4). Згідно копії свідоцтва про народження від 06 жовтня 2006 року [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Судом достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з жовтня 2014 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін сторони наполягають на розлучення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити "[PERSON]". На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 14 січня 2012 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з жовтня 2014 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки, тому остання і просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції 14 січня 2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 04 (а. с. 6). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з жовтня 2014 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, а відповідач в судове засідання не з'явився та від нього не надійшли письмові заперечення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 18 листопада 1983 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міськвиконкому Чернігівській області. Неповнолітніх дітей з відповідачем не мають. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та несумісності характерів. Спільне подружнє життя припинено з липня 2015 року на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечать інтересам позивачки, тому вона просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 18 грудня 2015 року сторонам був наданий строк для примирення терміном один місяць. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що примирення з відповідачем не відбулося за строк наданий судом для примирення, відповідач у судове засіданні не з'явився, проте в матеріалах справи є розписка про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON](дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міськвиконкому Чернігівської області 18 листопада 1983 року, про що складено відповідний актовий запис за № 550 (а. с. 5). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що за час наданого судом строку для примирення сторони не примирилися та те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити "[PERSON]". На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved