Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Борт П.С. звернувся до Подільського районного суду м. Києва в інтересах позивача [PERSON] із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини сторін [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 25.10.2019 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини передано на розгляд до Недригайлівського районного суду Сумської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). 13.01.2020 у порядку ст. 31 ЦПК України до Недригайлівського районного суду Сумської області надійшли матеріали позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Ухвалою від 14.01.2020 відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, наслідки визнання позову йому зрозумілі (а.с.65). Представник служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, із заявами та клопотання до суду не звертався. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що із 30 травня 2009 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18.11.2013, рішення набрало законної сили 29.11.2013 (а.с.7). Під час шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Позивачка 31.10.2014 зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Після розірвання шлюбу сторін дитина залишилася проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. Так, із копій довідок про реєстрацію місця проживання (а.с.9,10) вбачається, що позивач [PERSON] та дочка сторін [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, у квартирі за адресою проживання позивачки [PERSON] та дитини [PERSON] створені добрі умови проживання, у дитині є окреме місце для сну, відпочинку, письмовий стіл, шкільне приладдя, речі особистого побуту (а.с.28). Відповідно до копій довідок, наданих позивачкою, дитина [PERSON] навчається у 2 класі спеціалізованої школи № 124 у м. Києві, відвідує позашкільні навчання із естетики та спорту (а.с.13-14,17-18). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 157 СК України визначені права того із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України за певних умов. Так, відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Із наведених положень закону та встановлених обставин справи вбачається, що визначення місця проживання дитини із позивачкою відповідає інтересам дитини, з чим також згоден відповідач, визнаючи обставини спору, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлялась. На підставі викладеного,

Outcome: approved