Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її донька [PERSON] . Згідно заповіту від 14 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Ганною Миколаївною, [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON] , усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона по закону матиме право. Однак, позивач також згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту, в силу свого віку і непрацездатності має право на обов`язкову частку у спадщині в розмірі половини частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом, оскільки вона входить в коло спадкоємців першої черги по закону. З огляду на те, що в коло спадкоємців входить також онуки: [PERSON] та [PERSON] , який не звертався з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, нотаріусом була розрахована її обов`язкова частка у спадщині за законом в розмірі 1/6 частки спадщини, виходячи з кількості спадкоємців по закону. Оскільки ні позивач, інший спадкоємець [PERSON] не відмовилися від прийняття спадщини, як передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України, та вже отримали у спадок частину квартири [ADDRESS] ( [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.09.2020 на 5/6 частки квартири, що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М., зареєстровано в реєстрі за №1621; [PERSON] , - свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.09.2020 на 1/6 частки квартири), що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М., зареєстровано в реєстрі за №1620, тому виникла необхідність у оформленні права на автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] успадкувала вказаний автомобіль, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2016, що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Ганною Миколаївною, зареєстровано в реєстрі за №1121, однак, не зареєструвала своє право власності на вказаний автомобіль відповідно до ст. 34 Закону України "Про дорожній рух", де зазначено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не зареєструвала права власності на неї. Встановивши коло спадкоємців, та з урахуванням того, що онук позивача, [PERSON] , не звернувся до нотаріуса з заявою при прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , приватний нотаріусом Київського міського нотаріального Трач Ганна Миколаївна винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2020 та видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину обов`язкової частки за законом на 1/6 частки автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з тим, що позивачем не були надані необхідні правовстановлюючі документи на вказаний автомобіль. Аналогічну відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку на 5/6 вказаного автомобіля у формі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2020 отримав також [PERSON] . Вказані обставини стали перешкодою в успадкуванні та отриманні права на частку власності на даний автомобіль в розмірі обов`язкової частки за законом в порядку нотаріального оформлення спадщини, у зв`язку з чим, позивач змушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, у позовних вимогах просила визнати право власності на автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування обов`язкової частки за законом в розмірі 1/6 частки автомобіля. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07.10.2020 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено її до підготовчого судового засідання та учасникам справи, встановлені строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07.10.2020 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Трач Ганни Миколаївни завірену належним чином копію спадкової справи №10/2020 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . 26 листопада 2020 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом посилався на аналогічні підстави звернення до суду із вказаним позовом. У позовних вимогах якого, просив визнати за ним право власності на 5/6 частини автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA, 2007року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26.01.2021, яку занесено до протоколу судового засідання вказаний зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом на підставі ч.1,2 ст. 193 ЦПК України. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У судове засідання сторони не з`явились. Від позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вимоги первісного позову підстримала та просила задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Від відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вимоги первісного позову підтримав та просив задовольнити. Проти задоволення первісного позову не заперечував. Відповідач 2 за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від нього до суду не надходило. Третя особа Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) свого представника у судове засідання не направив, проте від них до суду надішли письмові пояснення на первісний позов [PERSON] , у яких вирішення даного спору поклались на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 2 ст. 206 ЦПК України встановлено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Згідно з ч. 4 цієї ж статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами заяви та матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позов підлягають задоволенню, у зв`язку з повним визнанням сторонами позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] доводиться матір`ю померлої [PERSON] . Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] доводиться сином померлої [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт від 14 травня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М., яким заповіла своєму сину [PERSON] , усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона по закону матиме право. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, у відповідності із положеннями статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами ч. 1 ст. 1269, ст. 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, у строк тривалістю шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом після смерті його рідної матері [PERSON] . Також позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у силу приписів ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України, незалежно від заповіту, має право на обов`язкову частку у спадщині в розмірі половини частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом, оскільки вона входить в коло спадкоємців першої черги по закону, яка була розрахована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. на становить 1/6 частки спадщини, виходячи з кількості спадкоємців за законом. Відповідач 2 за первісним позовом [PERSON] , 1976 року народження, не звертався із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Отже, у [PERSON] та [PERSON] виникло право на спадкове майно, яке належало за життя [PERSON] . Після смерті [PERSON] . 24.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. відкрито спадкову справу №10/2020 щодо майна померлої, за заявами [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.09.2020 на 5/6 частки квартири [ADDRESS] , що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М., зареєстровано в реєстрі за №1621. Також, [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.09.2020 на обов`язкову частку 1/6 частки квартири, що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. Спадкове майно [PERSON] мати померлої [PERSON] прийняла відповідно до ч. 1 ст. 1241, ст. 1268 Цивільного кодексу України, як непрацездатна. Як вбачається з матеріалів спадкової справи [PERSON] , після смерті свого чоловіка [PERSON] успадкувала серед іншого також автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М., зареєстровано в реєстрі за №1121. Однак, [PERSON] не зареєструвала своє право власності на вказаний автомобіль. Таким чином, померла [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не зареєструвала права власності на неї. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. за результатом розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку, винесено постанови від 08.09.2020 про відмову у вчиненні нотаріальнихї дій - видачі свідоцтва про право на спадщину на автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на цей автомобіль. З досліджених у судовому засіданні документів встановлено, що спору щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] не існує. Крім того, суд дійшов висновку, що запропонований сторонами спосіб розподілу спадщини не порушує інтереси жодного із спадкоємців, є обґрунтованим та відповідає часткам у спадщині сторін. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1266 ЦК України). За змістом статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Згідно п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998р. № 1388 (далі по тексту - Порядок), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати. На зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки (крім тимчасово ввезених на митну територію України транспортних засобів особистого користування), що відповідають державному стандарту України: два номерні знаки - на автотранспорт, один - на мототранспорт, мопед, причіп та напівпричіп, дозволи на встановлення на транспортних засобах спеціальних світлових і (або) звукових сигнальних пристроїв. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ідентифікаційний номер двигуна не зазначається (п. 16 Порядку). Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Постановою Верховного Суду від 14 березня 2019 року, справа № 755/15364/17, провадження № №61- 37398св18, визначено, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку». Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. Суд вважає, що набуття спадкоємцями в порядку спадкування права власності на автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] прав та інтересів інших осіб не порушує, є правомірним та відповідає нормам закону, проте не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі нотаріусом свідоцтв про право на спадщину у належних їм частках. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право спорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] за життя не зареєструвала в установленному законом порядку своє право власності на автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , що стало перешкодою для спадкоємців [PERSON] та [PERSON] отримати свідоцтва про право на спадщину на вищевказане рухоме майно та реалізувати своє право на спадкування, і тим самим їх порушене право власності підлягає відновленню у судовому порядку. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 цього Кодексу встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого, немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, зокрема, може бути визнання права. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на встановлені обставини, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, яка надає кожній особі право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та визначає можливі способи захисту прав, та ст. 328 цього Кодексу, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення первісного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. З огляду на те, що спадкоємці відповідно до вимог закону належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON] однак не можуть оформити право власності на вказане майно, через відсутність правовстановлюючого документу на тркнспортни засіб, що позбавляє їх у повному обсязі володіти та користуватись та розпоряджатись ним, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за [PERSON] , право власності на 1/6 частину автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування обов`язкової частки за законом та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 5/6(п`ять шостих) частини автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved