Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права на спадкове майно за законом посилаючись на те, що помер її брат [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0299 га, яка розташована на території Новобудської сільської ради, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 114366 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4964 га, яка розташована на території Новобудської сільської ради, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 114365. Позивач не може оформити право власності на спадкове майно, так як у Державному акті внесено виправлення, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою як спадкоємець за законом. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-АВ № 392583 від 01.04.1971 року, батьками позивачки зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 25.08.1995 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №000307 від 25.08.1995 року (а.с. 9). 15.10.2014 року помер брат позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0299 га, яка розташована на території Новобудської сільської ради, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 114366 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4964 га, яка розташована на території Новобудської сільської ради, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 114365. Відповідно до довідки виконавчого комітету Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області № 129 від 01.07.2015 року (а.с.11) [PERSON] є власником даних земельних ділянок. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом, що стверджується копією свідоцтва про народження. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №172/2014 щодо майна померлого 15.10.2014 року [PERSON], судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті брата. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали заяви до нотаріальної контори про відмову від спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved