Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі . В процесі розгляду справи позивачка позовні вимоги уточнила , просить стягнути в її користь невиплачену заробітну плату в розмірі 11733 грн. та компенсацію за невикористану відпустку за період з 2007-2009роки в сумі 1450гривень 3копійки.. Позов обґрунтовує тим, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем і була звільнена з роботи з 25.02.2012 року. Проте у день звільнення і дотепер з нею не було проведено розрахунку . На її неодноразові звернення відповідач не реагував, заборгованість, що виникла не погашав, довідки про розмір такої не надавав. За таких обставин вона змушена була звернутися за захистом порушеного права до суду і просить стягнути із відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати, а також компенсацію за невикористані нею відпустки.\~ В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просять такі задовольнити. Дали суду пояснення, аналогічні обґрунтуванням позовних вимог, викладеним вище. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що дійсно в період з 14.06.2010 року по 25.02.2012 року позивач перебувала у трудових відносинах із [PERSON] «Океан» і відповідно до умов укладеного трудового договору позивачу нараховувалася заробітна плата в розмірі не меншому за встановлений законом мінімальний розмір заробітної плати. В той же час вважає, що ніякої заборгованості по виплаті заробітної плати відповідач не допустив перед позивачкою, така своєчасно виплачувалася, що підтверджується відповідними звітами, які подавалися у податкову інспекцію, відомостями про нарахування заробітної плати. При цьому пояснив, що оригінали відомостей про нарахування та виплату заробітної плати не може представити, так як місце їх перебування невідоме, вони зникли після проведених на підприємстві перевірок.За результатами перевірок, проведених на підприємстві за заявами позивачки, порушень трудового законодавства не встановлено, заборгованості по заробітній платі перед позивачкою не виявлено, кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення. Також пояснив, що у грудні 2011р.-січні 2012р. позивачка перебувала у відпустці за власник рахунок, про що написала власноручно заяву. Тому просить відмовити у задоволенні позову. Оглянувши матеріали справи,заслухавши пояснення сторін, дослідивши в сукупності зібрані по справі докази , суд вважає , що позов слід задовольнити, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч.7\~ст.43 Конституції України\~право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено із записів трудової книжки позивачки, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.3-4), остання з 14.06.2010 року по 25.02.2012 року працювала в [PERSON] «Океан» та займала посаду касира торгового залу. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік»\~було встановлено на 2011 рік мінімальну заробітну плату у місячному\~\~розмірі:\~\~з\~\~1 січня - 941 гривня, з 1 квітня - 960 гривень, з 1 жовтня - 985 гривень, з 1 грудня - 1004 гривні. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік»\~було встановлено на 2012 рік мінімальну заробітну плату у місячному\~\~розмірі: з 1 січня - 1073 гривні. Таким чином, позивачка повинна була отримувати заробітну плату не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а також виходячи із розміру заявлених вимог позивачем, суд приходить до висновку про те, що розмір її заробітної палати за відпрацьований період повинен був становити за січень- березень 2011року по 941грн., за квітень-вересень 2011року по 960 грн., за жовтень- -листопад 2011року по 985грн. , за грудень 2011року- 1004грн. , за січень 2012року 1073грн., лютий 2012року (за відпрацьовані дні)-781,92грн. В судовому засіданні позивач\~\~суду ствердила, що на протязі усього періоду роботи у відповідача, вона не отримувала заробітної плати, що і стало основною причиною розірвання трудового договору за згодою сторін. Крім цього, з нею не було проведено повного розрахунку на час звільнення, зокрема не виплачено компенсацію за невикористану відпустку за період з 2007-2009роки в сумі 1450гривень 3копійки.. Дійсно у відповідності до положень ч.1\~ст. 47 КЗпП України\~передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. У відповідності до ч.1\~ст. 83 КЗпП України\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до положень\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В судовому засіданні представник відповідача заперечив факт невиплати позивачці заробітної плати, при цьому послався на довідку, видану [PERSON] «Океан» про те, що заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] відсутня та на копіі відомостей про нарахування та виплату заробітної плати січень,лютий,серпень, вересень, жовтень2011р., січень,червень,липень2009р., що знаходяться в матеріалах справи № 442/1843/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] «Океан» про стягнення боргу по зарплаті,компенсації та моральної шкоди. Також покликався на заяву позивачки про надання їй відпустки за власний рахунок в період з грудня 2011року по лютий 2012року, однак оригіналу такої заяви представити суду не зміг. Разом з тим позивач категорично заперечила факт отримання\~\~коштів, які вказані в копіях відомостей, а також ствердила, що підпис у графі, яким засвідчено отримання цих коштів їй не належить, з приводу даних фактів підроблення підписів у відомостях зверталась з заявою до правоохоронних органів, тому вважає, що такі копії не можуть бути судом визнані належним та допустими доказом. Крім цього пояснила, що жодної заяви про надання їй відпустки за власний рахунок в період з грудня 2011р.-січня 2012р. не писала, у зазначений період працювала , а тому вважає копію заяви неналежним доказом. Разом з тим, у відповідності до вимог ч.1\~ст.60 ЦПК\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. В силу вимог\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів Частиною 2\~ст. 64 ЦПК України\~визначено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 20.02.2015року кримінальне провадження №120131150110001806 від 18 серпня 2013року за заявою [PERSON] про підроблення документів закрито у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст.358 КК України , оскільки не встановлено місця знаходження оригіналів відомостей на виплату грошей , через що у досудового слідства немає можливості провести відповідну почеркознавчу експертизу вказаних документів та надати їм належну правову оцінку Суд вважає, що зазначені копії платіжних відомостей\~\~не можуть бути належним та допустимим доказом виплати позивачці заробітної плати за спірний період, оскільки єдиним документом первинної звітності є оригінал відомостей про нарахування та виплату заробітної плати. Як вбачається з індивідуальних відомостей пенсійного фонду про застраховану особу [PERSON] сума заробітку для нарахування пенсії становить за січень- березень 2011року по 941грн., за квітень-вересень 2011року по 960 грн., за жовтень- -листопад 2011року по 985грн. , за грудень 2011року- 0грн. , за січень 2012року 0грн., лютий 2012року -781,92грн Крім цього, здовідки управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області від 27.05.2015р. передбачено, що відповідач [PERSON] «Океан» за 2007-2012рр. не має заборгованості по страхових внесках до Пенсійного фонду України та єдиному внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування. Однак така довідка не може бути доказом виплати позивачу заробітної плати, оскільки вона вказує про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України та єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування виходячи із сум нарахованої, а не виплаченої заробітної плати. Відповідно до відповіді територіальної держінспекції з питань праці у Львівській області за результатами перевірки інспекцією встановлено , що при звільненні позивачки їй не було нараховано та виплачено компенсацію за невикористаний день щорічної основної відпустки за період з 14.11.2012р. до 29.11.2012р. Перевірка проводилась за листопад 2012року на підставі табеля обліку використання робочого часу , розрахункової відомості №000011, відомості про виплату грошей №ВЗП-000031 за вказаний період, наказу №50 від 29.11.2012р. «Про звільнення», журналу обліку трудових книжок. На основі даних перевірки директору [PERSON] «Океан» винесено припис усунути виявлені порушення. Отже, покликання представника відповідача на те, що при перевірці інспекцією праці не було виявлено жодних порушень трудового законодавства , суд не може взяти до уваги, оскільки за спірний період зазначена перевірка не проводилась. За таких обставин суд вважає, що відповідачем не доведено факту проведення розрахунку із позивачем на момент її звільнення, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення та слід стягнути із відповідача в користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а також виходячи із розміру заявлених вимог позивачкою плату за період з січня 2011року по лютий 2012 року в сумі 11733гривень , компенсацію за невикористану відпустку за період з 2007-2009роки в сумі 1450гривень 3копійки. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved