Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Агрофірма Лан» звернувся до суду з зазначеним позовом, зазначаючи, що 16 листопада 2011 року між ТОВ «Агрофірма Лан» та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером № 5924783400:08:004:0509 строком на 10 років, який є дійсним на теперішній час. Відповідач [PERSON] являється спадкоємицею померлого батька [PERSON] і власником вказаної земельної ділянки. Як стало відомо, 05.05.2016 року приватним нотаріусом Сумського МНО Каблучко О.М. було внесено запис в Державний реєстр про нерухоме майно про інше речове право право оренди земельної ділянки між ТОВ АФ «Рост» та [PERSON] , згідно договору від 04.04.2016 року. Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі від 04.04.2016 року та додаткової угоди до нього, укладені між [PERSON] та ТОВ АФ «Рост». Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача ТОВ Агрофірма «Рост» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Семереньки») в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в своєму відзиві на позовну заяву зазначила, що крім Договору оренди землі, укладеного 16 листопада 2011 року між її батьком [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Лан», було укладено новий договір оренди землі між нею та ТОВ АФ «Рост» від 04.04.2016 року, про що приватним нотаріусом Каблучко О.М. було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права оренди земельної ділянки ТОВ АФ «Рост». Крім того, в липні 2018 року між нею та даним Товариством було укладено додаткову угоду до договору. Вважає, що зобов`язальні правовідносини з ТОВ «Агрофірма Лан» припинились у 2016 році, коли вона повідомила в усній формі директора [PERSON] . [PERSON] . про бажання скористатись своїм правом на розірвання договору оренди. Просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа Приватний нотаріус Сумського МНО Каблучко О.М. для розгляду справи до суду не з`явилась, просила справу слухати без її участі, при вирішенні питання по суті позову поклалась на розсуд суду. Представник 3-ї особи Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області для розгляду справи до суду не з`явився, в своєму письмовому клопотанні просив вилучити його зі складу третіх осіб та слухати справу у його відсутність. З`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що 16 листопада 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лан» та [PERSON] був укладений договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] надав у строкове платне користування позивачу земельну ділянку загальною площею 3,35 га, у тому числі рілля 3,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5924783400:08:004:0509, розташовану на території Кіндратівської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.7-9). 21 грудня 2011 року вищевказаний договір оренди землі було зареєстровано у відділі Держкомзему у Сумському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 592478344003685 (а.с.9). Згідно з цим укладеним між сторонами договором [PERSON] надав вказану земельну ділянку ТОВ «Агрофірма Лан» в користування строком на 10 років (п.8 договору) на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 1 420 грн. 38 коп., що становить 3,0% від грошової оцінки землі (п.9 договору) і яка вноситься до 30 грудня звітного року (п.11 договору); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.10 договору). Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Обов`язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору. За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення та реєстрації договору оренди землі) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення та реєстрації договору оренди землі) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. У ч. І ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Отже, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України: від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162цс13 та від 18 січня 2017 року у справі № 6- 2777цс16. Враховуючи зазначену правову позицію, договір оренди землі від 16.11.2011 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лан» та [PERSON] на даний момент діє і є обов`язковим до виконання. [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 березня 2016 року, спадкоємицею зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON] є його донька [PERSON] відповідач по справі. Спадщина, на яку видано свідоцтва, складається з земельної ділянки площею 3,3513 га, що розташована на території Кіндратівської сільської ради Сумського району Сумської області (арк.с.61). Відповідач [PERSON] являється спадкоємицею померлого [PERSON] і на даний момент власницею земельної ділянки з кадастровим номером 5924783400:08:004:0509. В подальшому, 04 квітня 2016 року [PERSON] уклала договір оренди землі з ТОВ агрофірма «Рост», у відповідності з яким [PERSON] передала в оренду ТОВ агрофірма «Рост» належну їй в порядку спадкування земельну ділянку площею\~3,3513 га, з кадастровим номером 5924783400:08:004:0509, строком на 10 років (арк.с.62-66). Як позивачу стало відомо, 05 травня 2016 року приватним нотаріусом Сумського МНО Каблучко О.М., як державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, було внесено запис до Державного реєстру про нерухоме майно про інше речове право право оренди земельної ділянки між ТОВ АФ «Рост» та [PERSON] , про що був укладений договір від 04.04.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (арк.с.67-69). Суд вважає, що укладений між [PERSON] та ТОВ агрофірма «Рост» договір оренди землі не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є\~таке порушення\~стороною договору,\~коли внаслідок\~завданої цим\~шкоди друга\~сторона значною\~мірою позбавляється\~того,\~на що\~вона розраховувала\~при укладенні\~договору.У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У пункті 36 договору оренди від 16 листопада 2011 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Лан»», сторони дійшли згоди, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однією із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Підстави припинення договору оренди землі зазначені в\~ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Доказів того, що договір оренди від 16 листопада 2011 року було припинено або розірвано в установленому законом порядку суду надано не було. З огляду на викладене [PERSON] , не розірвавши в установленому законом та договором порядку договір оренди земельної ділянки від 16 листопада 2011 року, до закінчення строку його дії, уклала новий договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Агрофірма Рост». Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 27 Закону України «Про оренду землі»\~орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею. Згідно з ч. ч. 1, 2, п. "в" ч. 3\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. З огляду на роз`яснення, які викладені в абз. 1 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 6 від 06 листопада 2009 року, відповідно до частини першої\~статті 215 ЦК\~підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. ТОВ «Агрофірма Лан» не виступає стороною оспорюваного договору від 04 квітня 2016 року, але як орендар вказаної земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 6-605цс16, від 23 листопада 2016 року № 594/153/16-ц. Згідно заяви директора ТОВ «АФ Семереньки» [PERSON] , 07 грудня 2018 року ТОВ АФ «Рост» припинило свою діяльність (реорганізувалося) шляхом приєднання до ТОВ АФ «Семереньки», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків ТОВ АФ «Рост» (а.с.20). Зібрані по справі докази підтверджують факт укладення орендодавцем оспорюваного позивачем договору оренди в період дії раніше укладеного її померлим батьком договору оренди, що свідчить про порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту. Суд вважає, що договір оренди землі, укладений 04 квітня 2016 року між ТОВ Агрофірма «Рост» та [PERSON] слід визнати недійсними з тих підстав, що оспорюваний договір оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки зареєстрований до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ Агрофірма Лан»», спірна земельна ділянка на момент укладення договору з ТОВ агрофірма «Рост» знаходилася в законному користуванні ТОВ «Агрофірма Лан», а договір оренди між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Лан» розірваний у встановленому порядку не був, є чинним і обов`язковий до виконання. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved