Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер його брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] . На вказану земельну ділянку позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.10.2015 року. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Так, спірний будинок належав батькові позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті спадщину прийняв син померлого та відповідно брат позивача [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, але свідоцтво про право спадщину за життя оформити не встиг. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок з усіма побудовами подвір`я за [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, до судового засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіна О.В. до судового засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі доводяться синами [PERSON] та рідними братами [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18.09.1956 року, актовий запис №93; серії [NUMBER] від 20.10.1954 року, актовий запис №16 та серії [NUMBER] від 22.12.1977 року, актовий запис №79. [INFO] помер батько сторін [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 08.09.2010 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1148. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належні йому за життя земельну ділянку та будинок [ADDRESS] . Будинок належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р.В., зареєстровано в реєстрі за №430. Земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯЕ №746670 від 26.11.2009 року. Із заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся [PERSON] , однак оформити за життя свої спадкові права не встиг. Інші діти спадкодавця позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь свого брата [PERSON] . [INFO] брат сторін по справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 28.05.2019 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №817. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , к/н 1412300000 :03:012:0297, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2015 року, виданого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К.; на земельну ділянку, розташовану на території Малобілозерської сільської ради, к/н 2320983300:05:013:0004, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.06.2011 року, виданого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К., а також на житловий будинок [ADDRESS] , який останній прийняв у спадщину після смерті батька, однак не встиг за життя оформити спадкові права. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся його рідний брат, позивач [PERSON] 28 листопада 2019 року позивач отримав два свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , а саме на земельну ділянку, розташовану на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, к/н 2320983300:05:013:0004, площею 8,5658га. та на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , к/н 1412300000 :03:012:0297, площею 0,1000га. Постановою приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Лушкіної О.В. від 24.12.2019 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] , яке складається з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок, який за життя у встановленому законом порядку не оформив свої спадкові права після смерті батька [PERSON] . Так, згідно довідки МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 23.09.2015 року на земельній ділянці [ADDRESS] розташовані: житловий будинок літ.Л-1, житловою площею 43,3кв.м, ганок літ.л, загальною площею 64,9кв.м, сарай літ.З-1, гараж літ.К-1,убиральня літ.М-1, літній душ літ.Н-1, сарай літ.О-1, вимощення І, огорожа №4, ворота №5. Житловий будинок літ.Л-1, сарай літ.О-1 збудовані самочинно. Як вбачається з висновку експертного дослідження будівельно-технічної експертизи №98 судового експерта Спірідонова В.А . від 27.12.2019 року реконструкція житлового будинку [ADDRESS] не суперечить вимогам Державних будівельних норм України. Площа жилого будинку на початок робіт по реконструкції будинку складала 65,7кв.м, після реконструкції склала: 64,9кв.м. Зменшення площі на 0,8кв.м відбулось внаслідок зведення перегородки в приміщенні №1-2 та реконструкції приміщення №1-2 на три приміщення. Враховуючи, що правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок батьком сторін [PERSON] та їх братом [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті батька, за життя належним чином оформлені не були, а також наявність іншого спадкоємця, яким виступає відповідачем по справі, оформлення спадщини позивачем в досудовому порядку є неможливим. Згідно ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця. Відповідно до п.6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування". За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст.376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (ст.ст.1216, 1218 ЦК України). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст.376 ЦК України) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК України є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216,1218 ЦК України. Згідно із ч.1 ст.13 Конституції України та ст.20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця спадщини. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). За змістом п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки спадкодавець [PERSON] здійснив реконструкцію спірного житлового будинку, який був розташований на належній йому на праві власності земельній ділянці, вказана реконструкція згідно висновку судово-будівельної експертизи №98 від 27.12.2019 року не суперечить вимогам Державний будівельних норм України, права інших осіб внаслідок проведеної реконструкції порушені не були, право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва перейшло спочатку до спадкоємця після смерті батька- [PERSON] , а після смерті останнього до його спадкоємця- позивача по справі [PERSON] , який оформив в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, на якій розташований спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок із усіма побудовами подвір`я за [ADDRESS] .

Outcome: approved