Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

представник [PERSON] адвоката Гончар Л. В. звернулась до суду з позовом до Черкаської міської ради, Відкритого акціонерного товариства «Черкасиагропроект» про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. В обґрунтування позову вказує, що рішенням виконкому Черкаської міської ради №298 від 16.04.1971 року [PERSON] , яка є бабусею позивача було надано квартиру у відомчому житловому будинку по [ADDRESS] . Підтвердження того, що позивач є онукою [PERSON] є свідоцтво про народження [PERSON] , де вказано, що його матір`ю є [PERSON] , а відповідно до свідоцтва про народження позивача вказано, що її батьком є [PERSON] . З архівної довідки № 160-р/05-08 від 06.006.2018 вбачається, що в складі архівного фонду Черкаського філіалу проектного інституту «Укрколгосппроект» є наступні відомості: у порядку денному протоколу № 40 засідання місцевого комітету профспілки від 10.04.1971 року розглядалось клопотання про розподіл житлової площі по [ADDRESS] . Відповідно до постанови [PERSON] виділено дві кімнати у трьокімнатній квартирі за умови встановлення у меншій кімнаті опалювального пристрою, у протоколі № 62 спільного засідання комітету профспілки та адміністрації інституту від 27.09.1971 року є відомості про розгляд питання щодо зміни ордера [PERSON] у зв`язку з переплануванням квартири. У постанові зазначено, що змінити ордер [PERSON] у зв`язку з переплануванням квартири. 10.09.2009 [PERSON] звернулась до голови правління ВАТ «Черкасиагропроект» з заявою про надання дозволу на реєстрацію [PERSON] в кв. [ADDRESS] , відповідно до дозволу надано дозвіл. Розпорядженням Черкаського міського голови № 29-р від 22.02.2016 року «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Черкаси» вул.Рябоконя перейменована на [ADDRESS] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради , № 6385275 від 24.11.2020 вбачається , що [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Крім того, про реєстрацію за вказаною адресою свідчить відмітка у паспорті [PERSON] [INFO] народився син позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. З 11.09.2009 [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . [INFO] народилась донька позивача [PERSON] та з 22.07.2011 вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Таким чином, позивач з 10.09.2009 і по теперішній час відкрито та безперервно володіє квартирою [ADDRESS] , сплачує комунальні платежі та всі витрати, зберігає речі, іншого житла у неї немає. Тому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . 08 квітня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено за правилами спрощеного провадження. 11.06.2021 відповідачем Черкаської міською радою надано відзив на позовну заяву в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки не встановлено, які права позивачем порушено Черкаською міською радою. Ухвалою суду виключено неналежного відповідача Черкаської міської ради належним відповідачем відкрите акціонерне товариство «Черкасиагропроект». В судове засідання представник позивача з`явилась та підтримала позовні вимоги, просила їх задоволити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача ВАТ «Черкасиагропроект» в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був належно повідомлений про день та час слухання справи. У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Черкаської міської ради №298 від 16.04.1971 року [PERSON] , яка є бабусею позивача було надано квартиру у відомчому житловому будинку по [ADDRESS] . Родинне споріднення позивача встановлено свідоцтвами про народження [PERSON] (серія [NUMBER] від 22.02.1965), де вказано, що його матір`ю є [PERSON] , а відповідно до свідоцтва про народження позивача (повторно видане 01.10.2002) вказано, що її батьком є [PERSON] . З архівної довідки № 160-р/05-08 від 06.006.2018, яка надано до позовної заяви вбачається, що в складі архівного фонду Черкаського філіалу проектного інституту «Укрколгосппроект» є наступні відомості: у порядку денному протоколу № 40 засідання місцевого комітету профспілки від 10.04.1971 року розглядалось клопотання про розподіл житлової площі по [ADDRESS] . Відповідно до постанови [PERSON] виділено дві кімнати у трьокімнатній квартирі за умови встановлення у меншій кімнаті опалювального пристрою, у протоколі № 62 спільного засідання комітету профспілки та адміністрації інституту від 27.09.1971 року є відомості про розгляд питання щодо зміни ордера [PERSON] у зв`язку з переплануванням квартири. У постанові зазначено, що змінити ордер [PERSON] у зв`язку з переплануванням квартири. 10.09.2009 [PERSON] звернулась до голови правління ВАТ «Черкасиагропроект» з заявою про надання дозволу на реєстрацію [PERSON] в кв. [ADDRESS] , відповідно до резолюції надано дозвіл. Розпорядженням Черкаського міського голови № 29-р від 22.02.2016 року «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Черкаси» вул.Рябоконя перейменована на [ADDRESS] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради , № 6385275 від 24.11.2020 вбачається , що [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Крім того, про реєстрацію за вказаною адресою свідчить відмітка у паспорті [PERSON] [INFO] народився син позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. З 11.09.2009 [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . [INFO] народилась донька позивача [PERSON] та з 22.07.2011 вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З викладено вбачається, що позивач [PERSON] з 10.09.2009 і по теперішній час відкрито та безперервно володіє квартирою [ADDRESS] . Як вбачається з ч.2\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду (ч. 4\~ст. 344 ЦК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно п. п. 9, 11 та 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). За таких обставин, оцінюючи докази наданні позивачем, суд приходить до висновку, що позивач більше 10-ти років відкрито, безперервно володіє квартирою [ADDRESS] . Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Зважаючи на доведеність факту добросовісності, відкритості, безперервності володіння позивачем протягом двадцяти років нерухомим майном, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, його вимоги про визнання за ним права власності на це майно за набувальною давністю на підставі положень ст. 344 ЦК України

Outcome: approved