Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

ПрАТ «ПРОСТО - страхування» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON], збитків, завданих в наслідок ДТП в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що в результаті ДТП, що мало місце 27.02.2015 року, позивач виплатив страхувальнику, який зазнав збитків, суму страхового відшкодування в розмірі 18 883,96 грн. Оскільки ДТП сталось через порушення [PERSON] правил дорожнього руху України, позивач просить стягнути з нього в порядку регресу вказану суму страхового відшкодування та судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином причини неявки суду невідомі. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. 11 березня 2014 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО - страхування» та Посольство Республіки Польща в Україні уклади договір страхування № ПКД 1401894 майнових інтересів власника автомобіля марки «АУДІ Q7» д/н [NUMBER]. Як встановлено в судовому засіданні, 27 лютого 2015 року в місті Києві по вул.. Виборзькій відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля марки «АУДІ Q7» д/н [NUMBER], ДТП сталось в наслідок порушення відповідачем ПДР України. Вказане підтверджується постановою Солом'янськго районного суду м. Києва від 02.04.2015 року по справі № 760/4293/15-п про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України відносно останнього. Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В результаті вказаної ДТП автомобіль марки «АУДІ Q7» д/н [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, вартість яких виходячи з Звіту № 1738/106168 з оцінки транспортного засобу від 03.03.2015 року та ремонтної калькуляції № 1738 від 06.03.2015 року склала 31 951,53 грн. Відповідно до страхового акту № 106168 від 12 березня 2015 року заявлена подія є страховим випадком "пошкодження внаслідок ДТП (дорожньо-транспортної пригоди)", сума страхового відшкодування в зв'язку зі страховим випадком складає 18 883 грн. 96 коп. 12 березня 2015 року згідно платіжного доручення № 4128, АТ «ПРОСТО-страхування» відшкодувало ФОП «[PERSON].» витрати за ремонт автомобіля марки «АУДІ Q7» д/н [NUMBER]. 27 лютого 2015 року позивачем була направлена [PERSON] претензія про сплату страхового відшкодування у розмірі 18 883,96 грн. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про стахування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню Судові витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved