Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому з урауванням уточнень своїх вимог мотивувала тим, що 13 жовтня 2003 року вона, [PERSON], була прийнята на посаду молодшої медсестри до ДП «Санаторій Україна» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», який 06 січня 2015 року було реорганізовано у ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», а 27.02.2015 року вона звільнилася з роботи за власним бажанням, згідно з наказом № 69-к від 26 лютого 2015 року, відповідно до ст. 38 КЗпП України, і на день звільнення з роботи ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» нараховано їй, але не було виплачено заробітну плату за період з 01.09.2014 року по 27.02.2015 року загалом в розмірі 10 425,83 грн. Також позивач зазначає, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19.05.2015 року по справі №367/2882/15-ц з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на її користь присуджено стягнути заборгованість по нарахованій і невиплаченій заробітній платі за період з 01.11.2014 року по 27.02.2015 року в розмірі 7683,58 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 4 204 грн. 72 коп., компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування), у розмірі 79 грн. 20 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., а всього 12967,50 грн., яке набуло законної сили і виконано в примусовому порядку лише 08.08.2016 року, що підтверджується листом Ірпінського міського відділу ДВС №9873 від 10.08.2016 року. Крім цього позивач зазначає, що 09.06.2016 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/8841/15-ц частково задоволено її позов до ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів (інфляційні нарахування), а саме присуджено стягнути з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій і невиплаченій заробітній платі за вересень 2014 року в розмірі 1915,41 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 19.05.2015 року по 24.03.2016 року в розмірі 20 366 грн. 00 коп., компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування) у розмірі 1049 грн. 48 коп., а всього 23330,89 грн. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2016 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2016 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів, скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким встановлено, що розмір середньоденного заробітку за час затримки розрахунку становить 102,26 грн. та присуджено стягнути з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19.05.2015 року по 24.03.2016 року в розмірі 21 985,90 грн., компенсацію втрати частини доходів - 4 296,80 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином позивач важає дії відповідача незаконними, оскільки за законом повний розрахунок з позивачем мав бути проведений в день звільнення з роботи, а у разі порушення такого строку відповідач зобов'язаний був на підставі ст. 117 КЗпПУ сплатити на її користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, тобто по 08.08.2016 року, яка за період з 25.03.2016 року по 08.08.2016 року складає в розмірі 9407,92 грн. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив стягнути з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на її користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 25.03.2016 року по 08.08.2016 року в розмірі 9407,92 грн. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача адвокат Лисенко Г.О. в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмові заперечення проти позову та письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність. За таких обставин суд, враховуючи письмові заяви сторін, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач 13 жовтня 2003 року була прийнята на посаду молодшої медсестри до ДП «Санаторій Україна» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», який 06 січня 2015 року було реорганізовано у ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», а 27.02.2015 року вона звільнилася з роботи за власним бажанням, згідно з наказом № 69-к від 26 лютого 2015 року, відповідно до ст. 38 КЗпП України, і на день звільнення з роботи ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» нараховано їй, але не було виплачено заробітну плату за період з 01.09.2014 року по 27.02.2015 року загалом в розмірі 10 425,83 грн. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19.05.2015 року по справі №367/2882/15-ц з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на користь позивача було присуджено стягнути заборгованість по нарахованій і невиплаченій заробітній платі за період з 01.11.2014 року по 27.02.2015 року в розмірі 7683,58 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 4 204 грн. 72 коп., компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування), у розмірі 79 грн. 20 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., а всього 12967,50 грн., яке набуло законної сили і виконано в примусовому порядку лише 08.08.2016 року, що підтверджується листом Ірпінського міського відділу ДВС №9873 від 10.08.2016 року. Крім цього, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09.06.2016 року у справі №367/8841/15-ц присуджено стягнути на користь позивача з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» заборгованість по нарахованій і невиплаченій заробітній платі за вересень 2014 року в розмірі 1915,41 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 19.05.2015 року по 24.03.2016 року в розмірі 20 366 грн. 00 коп., компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування) у розмірі 1049 грн. 48 коп., а всього 23330,89 грн. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2016 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2016 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів, скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким встановлено, що розмір середньоденного заробітку за час затримки розрахунку становить 102,26 грн. та присуджено стягнути з ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19.05.2015 року по 24.03.2016 року в розмірі 21 985,90 грн., компенсацію втрати частини доходів - 4 296,80 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, дії відповідача є незаконними, оскільки за законом повний розрахунок з позивачем мав бути проведений в день звільнення з роботи, а у разі порушення такого строку відповідач зобов'язаний на підставі ст. 117 КЗпПУ сплатити на користь позивача суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, тобто по 08.08.2016 року, за період з 25.03.2016 року по 08.08.2016 року яка складає в розмірі 9407,92 грн. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до положень ст. ст. 233, 234 КЗпП України працівник може звернутися до суду з позовом про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки. У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.2 постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 25.03.2016 року по 08.08.2016 року в розмірі 9407,92 грн. підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved