Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 04 грудня 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідачу надані послуги з центрального опалення в квартиру [ADDRESS], за період з 01.04.2004 року по 01.11.2014 року існує заборгованість в розмірі 13402,09 грн. Крім того вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 20067,41 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2015 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просила суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за послуги з теплопостачання та понесені позивачем судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнавала частково, за період з квітня 2012 року по листопад 2014 року, посилаючись на те, що в період з 2004 року по квітень 2012 року в [ADDRESS] вона не проживала. Відповідач [PERSON] щодо задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на відсутність укладеного письмового договору з позивачем. Також вказував, що в період 2004-2014 років постійно не проживав за вказаною адресою у зв'язку з перебуванням в місцях позбавлення волі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільних справ № 552/4190/14-ц, № 2-1762/07, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] належить до комунальної власності міста Полтави та знаходиться на балансі комунального підприємства Полтавської міської ради, як маневрений фонд. Також встановлено, що позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.04.2004 року по 01.11.2014 року надавалися послуги з теплопостачання у вигляді опалення за адресою: [ADDRESS], але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 13402,09 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам та здійснений відповідно до опалювальної площі. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є користувачами жилого приміщення по [ADDRESS] в складі кв. №№ 79, 83, 83а, та в силу норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачами послуг з теплопостачання за вказаною адресою. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов'язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Як встановлено судом, за період з 01.04.2004 року по 01.11.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 13402,09 грн. За нормами ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Тому суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Твердження відповідача [PERSON] про те, що в період з 2004 року по квітень 2012 року вона в житловому приміщенні по [ADDRESS] не проживала, а лише займала дане житло, не можуть бути прийняті судом до уваги. Зокрема, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2007 року, по справі № 2-1762/07, яке вступило в законну силу, встановлено, що [PERSON], [PERSON] та інші, постійно проживають в кв. [ADDRESS] з 1981 року. За нормами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Тому суд вважає доведеною обставину користування відповідачами житловими приміщеннями по [ADDRESS] в період з 01.04.2004 року по 01.11.2014 року (межі позовних вимог). Твердження відповідачів про їх тимчасове в період з 2004 року по квітень 2012 року непроживання в даному житловому приміщення не можуть бути прийняті судом до увагу ще і з тих мотивів, що така відсутність суперечить положенням Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 422 з наступними змінами та доповненнями. Згідно з нормами ст. 132-1, ст. 132-2 ЖК України, нормами зазначеного вище Порядку, жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам виключно за умови, що для них таке житло є єдиним місцем проживання. Посилання відповідачів на ту обставину, що зобов'язання по сплаті заборгованості за отримані послуги з теплопостачання мали б бути покладені також на [PERSON] (померлого [INFO]) та [PERSON], як членів сім'ї, яким надавалася в користування жила площа по [ADDRESS], жодним чином не спростовують позовних вимог. Норми ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України передбачають обов'язок солідарної оплати таких послуг всіма членами сім'ї. В силу норм ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Твердження відповідача [PERSON] про відсутність укладеного з позивачем письмового договору також є безпідставними. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» також передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений саме обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком відповідачів, як користувачів жилого приміщення та споживачів послуг з теплопостачання, за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Як встановлено судом, хоча письмовий договір між сторонами за весь період з квітня 2004 року по листопад 2014 року укладено не було, але фактично послуги позивачем надавалися, а відповідачами отримувалися та частково оплачувалися. Тому суд приходить до висновку, що між сторонами по справі фактично склалися правовідносини з надання послуг з теплопостачання, при цьому надання позивачем неналежних послуг жодними доказами в справі не підтверджено. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Тому з відповідачів на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає стягненню сума індексу інфляції в розмірі 4922,58 грн., 3% річних в розмірі 1742,74 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 243,60 грн. в рівних частках з кожного.

Outcome: approved