Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельт Банк» звернулось в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №004-19503-220713 від 22.07.2013 року в сумі 23000,34 гривень, з яких: 14626,48 грн. - тіло кредиту; 2565,60 грн. -прострочене тіло кредиту, 5808,26 грн. - заборгованість за відсотками. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач порушила взяті на себе, згідно кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника банку, з приводу заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явилася з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши докази , суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що 22.07.2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] укладено договір за №004-19503-220713 на видачу кредиту в розмірі 17200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту строком 364 дні на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у відповідності до тарифного плану «Кредитна картка №1 Еволюція Лояльна» з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Тарифним планом «Кредитна картка №1 Еволюція Лояльна» передбачено сплату відсотків в розмірі 0,0001 % за користування відновлювальною кредитною лінією для здійснення операцій в торгово-сервісній мережі та 48% річних за користування відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та/або касах банків. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг. В частині надання кредиту банком договір виконано повністю, шляхом відкриття рахунку [NUMBER] та зарахування на нього коштів в сумі 17200 грн. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала зобов'язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого станом на 02.07.2014 року утворилась заборгованість, яка складає 23000,34 гривень, з яких: 14626,48 грн. - тіло кредиту; 2565,60 грн. -прострочене тіло кредиту, 5808,26 грн. - заборгованість за відсотками. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу вимог ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь банку заборгованості по кредитному договору в сумі 23000,34 гривень, з яких: 14626,48 грн. - тіло кредиту; 2565,60 грн. -прострочене тіло кредиту, 5808,26 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., який в силу вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved