Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Постановою Смілянського міськрайсуду від 6 серпня 2012 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за те, що він 2 липня 2012 року біля 23-30 год. на р. Тясмин біля с. Головятино, Смілянського району ловив рибу забороненим знаряддям лову - саморобним виробом із сіткового матеріалу типу «павук», чим порушив п. 3.15 Правил спортивного та любительського рибальства, виловивши карася в кількості 15 шт. Позивач, представник якого в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, просить стягнути з відповідача заподіяну незаконним виловом риби шкоду в загальній сумі 255 грн., а також витрати по справі на користь держави. Відповідач позов визнав, але не був згоден з тим, що його пред'явлено майже через 2 роки після вчинення ним правопорушення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 10 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» органи рибоохорони мають право складати протоколи про порушення в указаній сфері, проводить нарахування заподіяної шкоди за встановленими таксами та тарифами, звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної державі, незаконним виловом риби. Відповідно до ст.ст. 4,10 ЗУ „Про тваринний світ" тварини, що перебувають у стані природної волі, належать до природних об'єктів загальнодержавного значення, та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу, внаслідок порушення законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21 листопада 2011 року затверджено такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування або знищення цінних видів водних біоресурсів згідно з якими одна голова риби «карась» оцінюється у 17 грн., а тому шкода, заподіяна відповідачем становить 255 грн. Факт порушення відповідачем вимог закону встановлений протоколом про порушення, на підставі якого його притягнуто до відповідальності, чим встановлена вина особи, наявність якої передбачена ст. 1166 ЦК України, як умова відшкодування шкоди в повному об'ємі. Крім того під час розгляду адміністративного матеріалу щодо нього, відповідач у вчиненні порушення винним себе визнав. Разом з тим за ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища. З пояснень відповідача вбачається, що він перебуває у незареєстрованому шлюбі та має на утриманні повнолітню дитину співжительки, яка навчається на контрактній основі у вищому навчальному закладі. Він працює охоронником у загальноосвітній школі за місцем проживання та отримує заробітну плату у мінімальному розмірі. В зв'язку з цим суд вважає можливим зменшити суму відшкодування шкоди, врахувавши при цьому також сплату ним штрафу в розмірі 340 грн. та необхідність сплати судового збору по справі в сумі 243,60 грн., які не співмірні з розміром шкоди. Відповідно до п.7 ч.3 ст. 29, п.7 ч.2 ст. 69 Бюджетного Кодексу грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, є джерелом формування спеціального фонду місцевих бюджетів, а тому кошти в рахунок відшкодування збитків повинні бути перераховані до спецфонду Голов'ятинської сільської ради Смілянського району. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного, ст. ст. 4, 10 ЗУ „Про тваринний світ", ст. 10 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ст. ст. 1166, 1193 ЦК України,

Outcome: approved