Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

У жовтні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на повнолітнього сина. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано 11 вересня 2007 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Відповідач окрім аліментів іншої допомоги сину не надає. У звязку з тим, що [PERSON], який навчається в Дніпропетровському монтажному коледжі на третьому курсі денної форми навчання, потребує матеріальної допомоги, позивачка вимушена звернутися з даним позовом. Просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на користь сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох років. Позивачка у судове засідання не зявилася, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11 вересня 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії І-КИ № 079344, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 30.10.2007 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (копія Свідоцтва про народження Серії ІІ-БК № 349708, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві). Згідно довідки № 3469 від 15 вересня 2017 року [PERSON] являється студентом ІІІ курсу групи КД-15 2/9 Дніпровського державного коледжу будівельно-монтажних технологій та архітектури. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Як зазначено уст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За положеннями ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач в звязку з матеріальним становищем в змозі сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: - позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 1 статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Outcome: approved