Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі -Банк) звернувся до суду з позовом, в якому просять стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитно-заставним договором №К2V4АК00430108 від 24.01.2008 року в розмірі 70272,46 доларів США, що за курсом 21.86 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.09.2015 року складає 1535814,92грн. та судові витрати в сумі 23037,22грн., вказуючи, що відповідачі добровільно не виконують договірні зобов'язання по кредитному договору та договору поруки. В судове засідання представник позивача ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» не прибув,про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнає, просить відмовити позивачу в позові. (а.с.101-103 т.2). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнала, просить відмовити позивачу в позові. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.01.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір №К2V4АК00430108 , відповідно до якого Банк зобов'язався надати відповідачу кредит в розмірі 14465,56 доларів США, терміном до 23.01.2015 року, в обмін на зобов'язання відповідача [PERSON] повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с.12-15 т.1). В якості забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 24.01.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки. (а.с.16 т.1). Позивач свої договірні зобов'язання за кредитно-заставним договором виконав, про що сторони не заперечують. Відповідач [PERSON], передбачені договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту і сплати нарахованих відсотків не виконує, внаслідок чого станом на 08.09.2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед Банком становить 70272,46 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 15988,40 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4665,65 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 862,65доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 45398,56доларів США, штрафу(фіксована частина) в сумі 11,44доларів США, штрафу (процентна складова) в сумі 3345,76 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором№К2V4АК00430108 від 24.01.2008 року станом на 08.09.2015 року.(а.с.6-8 т.1). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п.4.4 Кредитно-заставного договору, погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до статті 17.8 Договору, до складу яких входять платежі за винагородою, процентами та кредитом. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань. Відповідно до ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, зі змісту наведених правових норм та матеріалів справи вбачається порушення прав позивача внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачами. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявив клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо). Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до частин 2 і 3 статті 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 10.01.2013 року, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк" за кредитним договором № К2V4АК00430108 від 24.01.2008 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Chery, реєстраційний номер: [NUMBER]. (а.с.97 т.1). Наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет застави за відсутності доказів його виконання не припиняє кредитні правовідносини та не позбавляє кредитора права вимагати стягнення заборгованості з боржника в повному обсязі. Таке стягнення не є подвійним стягненням, а є лише використанням кредитором іншого способу захисту порушеного права. Враховуючи, що внаслідок пред'явлення Банком позову за вищевказаним кредитним договором, позовна давність, згідно ч.2 ст.264 ЦК України, переривалась, і після переривання перебіг позовної давності почався заново, тому, суд вважає, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності встановленої сторонами в кредитному договорі (5 років). Щодо посилання представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON] про те, що наданий Банком розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки, не передбачає врахування обліку початку перебігу позовної давності по кожному черговому платежу як окремого самостійного зобов'язання, то суд вважає наступне. На підтвердження своїх позовних вимог, банк надав розрахунок заборгованості за кредитно-заставним договором №К2V4АК00430108 від 24.01.2008 року та виписку по особовому рахунку [PERSON] Відповідачі та їхні представники на спростування зазначеного розрахунку свій розрахунок не надали, клопотань про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи не заявляли, висновок спеціаліста щодо розміру заборгованості по кредитному договору також не долучали до справи. Посилання представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON] у відзиві на позовну заяву (а.с.77-79 т.2) про те, що банком додатково нараховано відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості, тобто збільшено розмір відповідальності поручителя без її згоди, що є підставою для припинення поруки, спростовуються розрахунком заборгованості за договором, в якому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості не нараховано Банком. (графа 9). Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази щодо невиконання зобов'язань відповідачами, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, зокрема, стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №К2V4АК00430108 від 24.01.2008 року в розмірі 70272,46 доларів США, що за курсом 21.86 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.09.2015 року складає 1535814,92грн. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 23037грн. 22коп. також підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених вимог на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved