Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивачка, звертаючись з позовом до суду просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] [INFO] року у них народився син [PERSON]. Після народження сина вони проживали з [PERSON] ще близько двох місяців, однак їхні стосунки не склалися і вони розійшлися. Однією із причин сварок у їхній родині було відсутність у [PERSON] бажання виховувати та забезпечувати сина. Дитина залишилася проживати з нею, відповідач не визнав сина і відмовився надавати будь-яку допомогу у його вихованні. Позивачка зазначає, що у 2010 році вона звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2010 року був задоволений. Крім цього, оскільки відповідач не визнавав дитину, за його клопотанням було проведено судово-медичну генетичну експертизу, яка підтвердила факт батьківства, однак це також не змінило ставлення відповідача до дитини. Після цього у 2011 році відповідач ще декілька разів відвідував сина та висилав присуджені аліменти, у подальшому перестав приїжджати до сина та припинив спілкування по телефону, слухавку не брав. Всі питання які стосуються дитини вона вирішувала самостійно без участі та підтримки відповідача. [PERSON] не цікаво чи здорова його дитина, як вона росте, чим цікавиться, чи є їй що вдягати та їсти, хоча він розуміє що їй немає від кого чекати допомоги у вихованні та утриманні сина і відповідачу не цікаво як живе його син без батьківської опіки та підтримки. З 2011 року відповідач не відвідує сина ані вдома ані в дитячому садочку, не виявляє жодного бажання поспілкуватися з ним хоча б по телефону, не питає про здоров'я, успіхи та потреби дитини, зник з життя сина, а всі прохання допомоги у вихованні дитини відповідач ігнорував або обіцяв допомогти, але не робив цього. Також позивачка зазначає, що протягом останніх років вона проживає з [PERSON], який став для [PERSON] вітчимом і фактично замінив йому батька, а свого біологічного батька син не згадує взагалі. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у ньому обставини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, третя особа суду подала заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, при цьому вказавши, що позов та висновок органу опіки та піклування підтримує (а.с. 35). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивачки вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження та актового запису про народження, дитина [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є сторони по справі, актовий запис відомостей про батька дитини проведений на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства (а.с. 9). Відповідно до інформації наданої ВАДР ГУДМС України в м. Києві від 06.05.2016 року відповідач [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] (а.с. 28). Згідно свідоцтва про шлюб, позивачка [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 750,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.05.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам виданої державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві від 15.01.2016 року № 134, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.01.2016 року становить у розмірі 51 000,00 грн. (а.с. 13-14). Дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою № 316 від 03 лютого 2016 (а.с. 11). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно довідки наданої дошкільним навчальним закладом № 319 м. Києва від 22.01.2016 року, дитина сторін по справі відвідує дошкільний навчальний заклад санаторного типу з 01.09.2011 року. Піклується про дитину мама [PERSON] та вітчим [PERSON] Батько [PERSON] в дошкільний заклад не приходить, вихованням, успіхами та досягненнями дитини не цікавиться. При спілкуванні з [PERSON] з'ясовано, що татом він називає вітчима, а про рідного батька не згадує (а.с. 17). Відповідно характеристик, дитина [PERSON], [INFO], другий рік відвідує Центр розвитку дитини «Дошкільнятко» та з 01.09.2015 року є вихованцем дитячого колективу театру естради та моди «Модного театру» ЦК та М Дніпровського району, приводить на заняття та турбується про [PERSON] його матір, батько [PERSON] жодного разу з дитиною не приходив, навчанням та вихованням сина не займається (а.с. 15, 16). Позивачка суду пояснила, що перешкод у зустрічах батька з дитиною вона ніколи не чинила, відповідач самоусунувся від виховання сина, востаннє бачив дитину десь в кінці 2011 року, аліменти сплачує несистематично та у невеликих розмірах, яких не вистачає, навіть, на оплату занять у гуртках дитини, станом здоров'я сина відповідач не цікавиться. Для того, щоб забезпечити дитину вона була змушена спочатку телефонувати відповідачу, а коли він перестав відповідати на дзвінки, то вимушена була направляти йому поштою листи з проханням купити необхідні речі, на які відповідач не реагував. Суд приймає до уваги пояснення позивачки, оскільки вони підтверджуються показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], яка засвідчила, що вона є тіткою [PERSON], відповідач сину не допомагає, його життям, здоров'ям та потребами не цікавиться, зі святами не вітає, з дитиною не зуcтрічається та такого бажання не виявляє. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 22.03.2016 року № 2088/41/3/103 з'ясовано, що батько дитини [PERSON] з сином не проживає, з 2010 року вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріально не допомагає. Борг по сплаті аліментів становить більше 50 000,00 грн. В липні 2015 року питання щодо позбавлення батьківських прав вже розглядалося, йому надавався термін для встановлення контакту з сином, але він не скористався цією можливістю. [PERSON] в дошкільний заклад не приходить, вихованням, успіхами та досягненнями сина не цікавиться. Відповідно даного висновку орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 37-38). Отже, за викладених обставин судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та самоусунувся від виконання обов'язку по вихованню сина [PERSON], не зустрічається та не спілкується з ним, не надає дитині доступу до культурних і духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє до дитини батьківської турботи, не цікавиться та не піклується здоров'ям сина, медичним доглядом, не забезпечує харчуванням, не утримує матеріально, хлопчик проживає з позивачкою, яка займається вихованням та утриманням дитини. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved