Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 01 листопада 2010 року між ними та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язувався щомісяця виконувати свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту - 6419,45 грн., заборгованість по процентам - 6195,34 грн., заборогованість по комісії - 1338,40 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 697,66 грн. Загальна сума заборгованості складає 15150,85 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 243,60 грн. сплаченого судового збору. В ході розгляду справи представник позивача надав уточнення до позовної заяви, зазначивши, що 01 листопада 2010 року між ними та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с.59/ В судовому засіданні представник позивача Титенко І.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві та пояснила, що 01.11.2010 року на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрито рахунок на підставі письмової угоди сторін та останньому надано платіжну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" на яку відповідачу перераховувалася заробітна плата, а в 2012 році був установлений кредитний ліміт на суму 300 грн. під 30 % річних від суми заборгованості. Вказана сума була перерахована на банківську картку, яку відповідач особисто отримав під підпис. З 2010 року відповідач користувався платіжною карткою, а в 2012 році почав користуватись і кредитним коштами. Останній раз відповідач погасив заборгованість за кредитним договором 15 жовтня 2013 року. Станом на 31.01.2015 року відповідач має заборгованість перед Банком у розмірі 15150,85 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 243,60 грн. сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, що відбулося 02.03.2015 року позов не визнав і пояснив, що дійсно в листопаді 2010 року отримав платіжну картку ПАТ КБ «Приватбанк» та користувався нею на протязі двох років. В 2012 році отримав нову кредитну картку з кредитним лімітом, який поступово зростав, проте заборгованість за кредитним договором погасив у повному обсязі, останній платіж ним було здійснено в 2013 році. Надати будь-які документи у підтвердження відсутності заборгованості можливості не має, оскільки жодних квитанцій не зберіг. Платіжну картку, яка йому була видана здав до ПАТ КБ «Приватбанк» після погашення заборгованості, а в даний час користується іншою, у зв'язку з чим у задоволенні позову просить відмовити. В судові засідання 01.04.2015 року та 14.04.2015 року відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив /а.с.51/, судова повістка на 14.04.2015 року повернулась на адресу суду з відміткою «за відмовою адресата від одержання» /а.с.58/, тому відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України, вважається, що судове повідомлення вручене належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що 01 листопада 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір, згідно якого відповідачу відкрито картковий рахунок та видано платіжну картку із встановленим на неї кредитним лімітом 300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с.6/ Укладений договір складається із анкети-заяви [PERSON] /а.с.6/, яка підписані клієнтом відповідачем, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» /а.с.7/ та умов і правил надання банківських послуг /а.с.9-32/ Підписавши анкету-заяву від 01 листопада 2010 року відповідач [PERSON] погодився на те, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг; відповідач зазначив, що він ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді /а.с.6/. Із виписки по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість по кредиту, останній раз відповідач погасив заборгованість за кредитним договором 15 жовтня 2013 року/а.с.60-64/. Проте зобов'язання за вказаним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2015 року, згідно розрахунку позивача, має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 15150,85 грн., де заборгованість по тілу кредиту - 6419,45 грн., заборгованість по процентам - 6195,34 грн., заборогованість по комісії - 1338,40 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 697,66 грн./а.с. 4-5/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Відповідач [PERSON] в судовому засідання пояснив, що заборгованість за вказаним кредитним договором погасив у повному обсязі, проте доказів, передбачених ст.ст. 57, 58 ЦПК України, які б свідчили про відсутність заборгованості перед Банком суду не надав, в той час, як відповідно до положень ст. 60 ЦПК України саме сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, судом встановлено, що 01 листопада 2010 року на підставі кредитного договору [PERSON] отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язувався щомісяця виконувати свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, однак взяте на себе зобов'язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 15150,85 грн., що і дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved