Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Державник ощадний банк» в особі ТВБВ №10018/019 філії - Сумське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №30-019 від 07 березня 2013 р. в розмірі 2 285 (дві тисячі двісті вісімдесят п'ять) грн. 91 коп. Крім того просить суд стягнути з [PERSON], який є солідарним боржником з позичальником [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №30-019 від 07 березня 2013 р. в розмірі 2 285 (дві тисячі двісті вісімдесят п'ять) грн. 91 коп. та з [PERSON], який також є солідарним боржником з позичальником [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №30-019 від 07 березня 2013 р. в розмірі 2 285 (дві тисячі двісті вісімдесят п'ять) грн. 91 коп. А також просить суд стягнути з відповідачів судові витрати по справі в сумі 1378 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, кожний окремо, визнали в повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.69). Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 березня 2013 року було укладено кредитний договір №30-019 між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10018/019 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк». Відповідно до п.1.1 вказаного договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 30 000 ( тридцять тисяч) гривень 00 копійок, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 26 % річних в порядку на умовах та в строки, визначені кредитним договором, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 07 березня 2016 року. Пунктом договору 1.5. визначено, що погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 833 грн. 33 коп. до 27 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих у банку. Згідно з пунктом 1.6 договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначені договором. У відповідності до п. 5.2 договору за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (а. с. 4-10). Підписуючи кредитний договір, [PERSON] погодився з його умовами у повному обсязі, дійсність кредитного договору не оспорював, а навпаки, частково вносив платежі на його виконання до 28 березня 2016 року. Таким чином, суд вважає, що сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, а тому ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. З метою забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному кредитному договору були укладені договір поруки №30-019-1 від 07 березня 2013 р. (а.с.11-12) з фінансовим поручителем [PERSON] та договір поруки №30-019-2 від 07 березня 2013 р. (а.с.13-14) з фінансовим поручителем [PERSON]. Відповідно до п. 1.1. договору поруки №30-019-1 від 07 березня 2013 р. та договору поруки №30-019-2 від 07 березня 2013 р. поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником Зобов'язання за кредитним договором №30-019 від 07 березня 2013 р., а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У відповідності до п. 2. 1 вказаних договорів у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому договором. Згідно з п. 3.1 договорів поруки [PERSON] і [PERSON] взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях [PERSON] в тому ж обсязі, що й боржник. Пунктами 3.2, 4.1 договорів поруки визначено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Частиною першою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою. Таку правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі №6-185цс14 та від 1 липня 2015 року у справі №6-745цс15. На адресу позичальника рекомендованим листом з повідомленням направлялась вимога про дострокове повернення кредиту від 01.03.2016 №272, яку він отримав 09.03.2016, про що зроблена відмітка в рекомендованому повідомленні, також на адресу фінансових поручителів направлені повідомлення від 01.03.2016 №270, №271, які також ними отримані: [PERSON] 09.03.2016 та [PERSON] 11.03.2016, але вимоги банку залишились без належного реагування з боку як [PERSON] так і [PERSON] та [PERSON] У подальшому, позичальник [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 525, 1049 Цивільного кодексу України та умов п. 1.1., п. 4.3.2 Кредитного договору, в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань та фактично перестав виконувати умови договору, що привело до порушення графіку погашення кредиту та сплати відсотків, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до п. 4.3.3. Кредитного договору передбачено зобов'язання позичальника у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції відповідно до чинного законодавства України. Пунктом 4.3.5. цього ж договору передбачено зобов'язання позичальника відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з умов кредитного договору. Договором поруки 1 та договором поруки 2, а саме п. 3.1. визначено відповідальність поручителя по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник, в пункті 3.2. цих же договорів зазначено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Право банку вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту вцілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за кредитним договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за кредитним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку: - затримання сплата частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, належних до сплати комісійних винагород та інших винагород та інших платежів за кредитним договором на 1(один) календарний місяць, передбачено п. 3.4 кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Станом на 18 серпня 2016 року за умовами кредитного договору №30-019 від 07 березня 2013 р., заборгованість [PERSON] зі сплати кредиту, а також за нарахованими і несплаченими процентами та іншими платежами становить 2285 (дві тисячі двісті вісімдесят п'ять) гривень 91 копійки, з них: - 1303 грн. 89 коп. - заборгованість за кредитом; - 768 грн. 65 коп. - пеня за простроченим кредитом та відсотками. Зазначений розрахунок є належним і допустимим доказом існування у відповідача [PERSON] вказаної вище заборгованості. Свого розрахунку останній всупереч ст. 60 ЦПК України не надав. До того ж, в силу приписів статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріальні втрати установи банку за весь період прострочення платежів складають 213 грн. 37 коп.: - 3 % річних від простроченої суми в розмірі - 35 грн. 62 коп.; - інфляційні втрати - 177 грн. 75 коп. Вказана сума заборгованості нарахована у відповідності до вимог діючого законодавства (а.с.75-81), а тому підлягає стягненню з відповідачів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved