Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивачка з урахуванням заяви від 15 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 01 вересня 2006 року вона уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у відділ реєстрації актів цивільного стану Солонянського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 87, під час якого у них народилася спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2012 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, в зв'язку з чим дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не регулярно і не в значній мірі в добровільному порядку надавав кошти на утримання дитини до березня 2014 року, а з цього періоду ухиляться від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні сина між ними не досягнуто, в зв'язку з чим вона змушена звернутися з даним позовом до суду, оскільки права та обов'язки батьків по утриманню неповнолітньої дитини є рівними за законом. Відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, в зв'язку з чим прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 643 гривні, що відповідатиме 1/2 частині встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який з 01 січня 2014 року становить 1 286 гривень. Позивачка та її представник, які належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.14,16), у судове засідання не з'явились, надавши суду письмові заяви (а.с.22-26), за якими прохали розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.15,17-18), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.19-21), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 643 гривні щомісячно. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 01 вересня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №87 (а.с.4), який 28 грудня 2012 року був розірваний рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області (а.с.6). В період шлюбу у сторін народився спільний неповнолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с.5), який після припинення між сторонами сімейно-шлюбних відносин проживає разом з позивачкою, що підтверджується складеним 28 липня 2014 року за участю депутата Солонянської селищної ради Солнянського району Дніпропетровської області актом обстеження житлово-побутових умов (а.с.7). В судовому засіданні було встановлено, що з 2012 року сторони в зв'язку з розірванням шлюбу припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо, а відповідач матеріальну допомогу на утримання сина позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання сина між сторонами не досягнуто, відповідач позовні вимоги згідно поданої суду заяви визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а участь в утриманні сина без судового рішення не приймає. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.19-21), матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоров'я є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, стан здоров'я як неповнолітньої дитини, так і платника аліментів та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 643 гривні 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на рівні 1/2 частини встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" (зі змінами та доповненнями) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання сина сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved