overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У жовтні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 16986,74 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2015р складає 373028,81грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 17.05.2005р за договором банк надав відповідачу кредит у розмірі 29500доларів США, терміном до 16.05.2021р, під 1,00% на місяць; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не зявився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 17.05.2005року №NKH3GK04440033 ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 29500доларів США, терміном до 16.05.2021р, під 1,00% на місяць, що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 10.09.2015р становить 16986,74грн, яка складається з наступного: за кредитом 15763,35 доларів США, за відсотками 979,19 доларів США, комісія - 140 доларів США, пеня - 104,20 доларів США. Таким чином, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, пеня. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У жовтні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 26511,04грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 05.08.2008р за договором банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, терміном, що відповідає строку дії карти, під 30% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 05.08.2008р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування 30% річних, терміном, що відповідає строку дії карти, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 30.06.2015р. становить 48330,42грн, яка складається з наступного: за кредитом - 14731,79грн, за відсотками - 26639,98грн., пеня, комісія - 6958,65грн. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.12.2011р. з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто 23558грн. заборгованості за кредитним договором від 05.08.2008р. Таким чином заборгованість відповідача [PERSON] становить 24772,42грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) - 1238,62грн. Отже, заборгованість становить 26511,04грн. Таким чином, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, суми штрафу, комісія, пеня. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У жовтні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 5315,93грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 15.08.2012р за договором банк надав відповідачу кредит у розмірі 2248грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік, терміном до 14.08.2015р; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не зявився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 15.08.2012р ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 2248грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік, терміном до 14.08.2015р, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 28.08.2015р становить 5315,93грн, яка складається з наступного: за кредитом 1998,28грн, за відсотками 2,25грн, комісія - 143,88грн, пеня - 2442,19грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500грн, штраф (процентна складова) 229,33грн. Таким чином, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, суми штрафу, комісія, пеня. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що з відповідачкою знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 01.03.1999 року, шлюб зареєстровано Великознамянською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області під актовим записом № 6. З відповідачем від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, на даний час проживають окремо з серпня 2016 року, сімя фактично розпалась. За таких обставинах позивач вважає неможливим збереження сімї. Просить розірвати шлюб з відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 01.03.1999 року уклали шлюб, зареєстрований Великознамянською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області під актовим записом № 6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 049420. Від шлюбу дітей не мають. Частина 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити, так як при тих відносинах, що склалися між подружжям, збереження сімї неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 23 січня 2004 року він знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 24. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде мешкати з матірю. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у звязку з чим з липня 2016 року вони не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 23 січня 2004 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 24. Сторони надали суду заяви, в яких просять суд розглянути позов за їх відсутності, при цьому, позивач позов підтримує та просить його задовольнити; відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до заяви позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 23 січня 2004 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 24. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде мешкати з [PERSON]. (а.с. 5) Сторони фактично припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у звязку з чим з липня 2016 року вони не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до суду одним з подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. \~Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що шлюбні стосунки між сторонами припинились, позивачка та відповідач спільного господарства не ведуть, а тому суд приходить до висновку, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 02 жовтня 2010 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2015 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з"явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що вона позов визнає та просила розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 02 жовтня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 02 жовтня 2010 року, актовий запис № 435 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2015 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2014 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з січня 2016 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з"явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що вона позов визнає та просила розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 20 лютого 2014 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 20 лютого 2014 року, актовий запис № 207 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з січня 2016 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній, оскільки на даний час син сторін за попередньою домовленістю проживає з матір»ю [PERSON]. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30 червня 2012 року вона знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 390. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у звязку з чим з січня 2016 року не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 390. Сторони надали суду заяви, в яких просять суд розглянути позов за їх відсутності, при цьому, позивач позов підтримує та просить його задовольнити; відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до заяви позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 30 червня 2012 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 390. (а.с. 6) Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою (а.с. 7) Сторони фактично припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у звязку з чим з січня 2016 року не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до суду одним з подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. \~Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що шлюбні стосунки між сторонами припинились, позивачка та відповідач спільного господарства не ведуть, а тому суд приходить до висновку, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved