Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Банк Фінанси та Кредит" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначав, що 25 квітня 2012 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту № 007-010867/12-00938 від 25 квітня 2012 року. Згідно умов договору позивач встановив кредитний ліміт в сумі 15000 гривень, які відповідач зобов'язався повернути до 26.04.2015 року з оплатою за користування кредитними ресурсами відсотків. Посилаючись на те, що позивач у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитних договорів, а відповідач [PERSON] незважаючи на це, порушив їх, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, позивач просив стягнути заборгованість за вищевказаними кредитним договором станом на 22 вересня 2014 року, в розмірі 34003 грн.68 коп., з яких: заборгованість за кредитом 3333,24 грн. Заборгованість прострочена за кредитним договором - 7266,08 грн. заборгованість за відсотками - 14292,67 грн., нараховані по простроченим відсоткам - 906,03 грн., пеня в розмірі 8205,66 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, що 25 квітня 2012 року року між Банком «Фінанси та Кредит» (далі Банк) та [PERSON] укладено договір № 007-010867/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту. Відповідно до умов договору Банк надав у тимчасове користування кредитні ресурси шляхом відкриття на картковий рахунок відповідача відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 15000 гривень з оплатою по процентній ставці 54% річних. Вказані кредитні кошти відповідач зобов'язався повернути до 26 квітня 2015 року. В зазначеному договорі сторони повністю узгодили всі їх умови .Факт виконання позивачем умов вищевказаного кредитного договору не оспорювався в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в Законі або договорі, а також порукою, заставою, іпотекою. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] дійсно порушив умови договору у частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим станом на 22 вересня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 34003 грн.68 коп. з яких: заборгованість за кредитним договором - 3333,24 гривень; прострочена заборгованість за кредитом - 7266,08 гривень; заборгованість по відсоткам - 14292,67 гривень; прострочена заборгованість за відсотками - 906,03 гривень; пеня - 8205,66 гривень; Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач [PERSON] порушив зобов'язання за даним договором, а тому суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 340 грн. 04 грн.

Outcome: approved