Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Постановою ВДВС у Радянському районі м. Києва від 23 березня 2001 року накладено арешт на нежиле приміщення, загальною площею 210 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] Відомості про обтяження з посиланням на ухвалу суду і на постанову державного виконавця були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на що вказує відповідний витяг з реєстру. Право власності на дане приміщення зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 22.03. 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. за реєстровим №1025. [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свіджоцтвром про смерть. Спадкоємець за померлим [PERSON] у зв'язку з тим, що наявність обтяжень перешкоджає видачі свідоцтва про право на спадщину, в листопаді 2016р. звернулась до ВДВС Святошинського РУЮ в м.Києві із заявою про зняття арешту, але отримала відмову мотивовану тим, що виконавче провадження в межах якого накладено арешт, знищене. Не погодившись з таким рішенням, [PERSON] в листопаді 2016 року заявила позов про зняття арешту. Представеник позивача [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. Відповідачі своїх представників в суд не направили, проо час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, заперечень до позову не надходило. Треті особи в суд також не зявились. Оскільки, у справі достатньо даних про права і взаємини сторін, то суд знаходить за можливе постановити заочне рішення за наявних доказів. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з того, що спірне обтяження було накладене на майно до того, як це майно було набуте [PERSON], виконавче провадження за яким воно накладалось закінчене, суд приходить до висновку що підстави для цього обютяження відпали. Оскільки, позивач не є стороною виконавчого провадження, в межах якого накладались обтяження, то суд погоджується, що зняти відповідні обтяження на майно можливо лише в судовому порядку. Згідно з ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пленум Верховного Суду України в постанові від 27 серпня 1976 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним та при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист. Згідно зі статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що на відновлення прав позивача необхідно зняти арешт, що накладений на нежиле приміщення, загальною площею 210 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS].. Отже, позов підлягає задоволенню. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved