Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі на даний час зареєстрована відповідачка, [PERSON] , яка з грудня 2017 року за вказаною адресою не проживає, не оплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири за місце реєстрації. Відповідачка перебувала у шлюбі з сином позивачки, [PERSON] . Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Для вчинення ряду правочинів щодо квартири, необхідна згода проживаючих в ній осіб. Реєстрація відповідачки в даному житловому приміщенні не дозволяє позивачці розпоряджатися квартирою на власний розсуд та значно обмежує її права, як власниці житла. При зверненні до [PERSON] з проханням про зняття з реєстрації в добровільному порядку, остання ухилялася від вирішення вказаного питання. На даний час відповідачка взагалі не надає інформації про своє місце перебування. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судові засідання неодноразово не з`являлась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. ст. 129-131 ЦПК України, про наявність поважних причин неявки суд не повідомляла, відзиву, заяв, клопотань не подавала. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачці, [PERSON] , на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6, 8, 9). Відповідно до копії паспорта відповідачки, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). З довідки Андрушівської міської ради № 2048 від 14.07.2020 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрована але не проживає [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідачка перебувала у шлюбі з сином позивачки, [PERSON] (а.с.12,13). Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с 14). Актом обстеження місця проживання від 14.07.2020, складеним депутатом Андрушівської міської ради Курівською Л.В. в присутності сусідів: [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , дійсно не проживає за даною адресою з 2017 року і по час складання акту. ЇЇ особисті речі у квартирі відсутні (а.с. 11). Відповідачка з грудня 2017 року за вказаною адресою не проживає, не оплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири за місце реєстрації. Реєстрація [PERSON] в даному житловому приміщенні не дозволяє позивачці розпоряджатися квартирою на власний розсуд та значно обмежує її права, як власниці житла. При зверненні до відповідачки з проханням про зняття з реєстрації в добровільному порядку, остання ухилялася від вирішення вказаного питання добровільно та не надавала інформації про своє місце перебування. Стаття 41 Конституції України\~та стаття\~1\~Першого\~Протоколу до\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти ним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону Частиною\~\~1\~статті 383 ЦК України\~передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2\~статті 405 ЦК України\~визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 150 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідачка, будучи зареєстрованою у квартині [ADDRESS] , фактично в ній не проживає, не несе будь-яких обов`язків, що передбачені\~ст. 156 ЖК України, не утримує житло та\~\~не сплачує комунальні послуги. Позивачка не перешкоджала відповідаці у користуванні вищевказаним житлом. Встановлених законом випадків збереження за відповідачкою права користування квартирою судом не встановлено.\~\~ Наведене вище є підставою для визнання відповідача, відповідно до вимог ст.ст.\~391,\~405 ЦК України\~таким, що втратив право користування житлом у зв`язку з його відсутністю без поважних причин понад один рік за місце проживання (реєстраці). Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зі змінами та доповненнями,\~\~передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви\~\~особи, запиту\~\~органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене суд задовольняє позов та визнає відповідачку, [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи клопотання позивачки, суд не стягує з відповідачки на її користь судові витрати.

Outcome: approved