Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що вона та відповідач підтримували фактичні шлюбні стосунки, від яких у них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, інтересами дитини не цікавиться, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість і зобовязаний це робити. Крім того, позивачка зазначила, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів немає, тому потребує також допомоги відповідача на своє утримання На підставі наведеного, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно і до досягнення ним повноліття, а також стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення сином трьох років. Позивачка в судове засідання подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували. Як вбачається зі свідоцтва про народження, позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180, ч.1 ст.182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, судом встановлено, що на утриманні позивачки знаходиться малолітній син, вона потребує матеріальної допомоги на його утримання, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча має таку можливість, є працездатним, інших аліментних зобовязань не має. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, відсутність доказів про розмір доходів відповідача, а також обставини передбачені ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання, суд вважає, що така не ґрунтується на законі, виходячи з наступного. Частинами 2, 4, 6 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. В той же час, виникнення права дружини на отримання від чоловіка аліментів на своє утримання, закон повязує з фактом перебування сторін в зареєстрованому шлюбі та (або) з фактом розірвання цього шлюбу. Як вбачається з позовної заяви, позивачка з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, які на час її звернення до суду, припинені. У відповідності до ч.2 ст.21 СК України, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу, не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Оскільки сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, а факт їх спільного проживання не породжує обовязку для відповідача надавати утримання позивачці до досягнення дитиною трьох років, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років слід відмовити. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Правила розподілу судових витрат, встановлені ст.88 ЦПК України, застосовуються навіть у тому випадку, коли сума судового збору визначена за мінімальною ставкою. В силу пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду заяви про стягнення аліментів судовий збір справляється за мінімальною ставкою в розмірі 551 гривня 20 копійок. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено на 33,33%, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 183 гривні 71 копійка (551,2 грн.х33,33:100).

Outcome: approved