Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, з тих підстав, що 24 квітня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 12. У шлюбі в них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Виявилося, що з відповідачем вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та сварок у домі. Як наслідок, вона втратила до нього почуття любові та поваги, а тому більше як три роки вони не проживають разом і не ведуть спільне господарство. Питання розірвання шлюбу нею обдумане остаточно, відтак просить не давати строк для примирення і шлюб розірвати, а місце проживання дитини визначити з нею. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та просила розглянути справу без її участі. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, тому суд розглянув справу без його участі в порядку заочного провадження, на підставі доказів, що є в ній. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 24 квітня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 12 зареєстровано шлюб між сторонами (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 24.04.1999 року). У шлюбі в них народилася донька - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.05.2001 року), яка проживає з позивачкою. Спільне сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося через різні характери та погляди на нього, що призводило до частих непорозумінь та сварок у домі. Більше як три роки вони разом не проживають і не ведуть спільне господарство, а тому їх шлюб існує тільки формально, що суперечить інтересам позивачки. Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що збереження сім'ї стало неможливим й подальше перебування сторін у шлюбі буде суперечити нормам людської моралі, що має істотне значення, тому шлюб між ними необхідно розірвати. Щодо - 2 - визначення місця проживання дитини, суд вважає, що позивачка правомірно ставить питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки разом з нею, оскільки дитина вже тривалий час фактично проживає з матір'ю, яка займається її вихованням та здійснює за нею догляд. Відтак, враховуючи інтереси дитини, її слід й надалі залишити проживати з матір'ю. Будь-яких заперечень з цього приводу відповідач не надав, а тому суд вважає, що сторони дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 113 СК Кодексу визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved