Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Представник позивачів адвокат Вакула В.М. звернувся з позовом до Хотінської селищної ради, в якому просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частині на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером 5924756200:01:001:0093 площею 3,2040 га (рілля) та на земельну ділянку площею 0,543 га (сіножаті) після померлого [INFO] батька [PERSON] , які належали померлому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0119275 від 23.12.1996 року. Свою заяву мотивує тим, що відповідно до сертифікату серії СМ №0119275 померлий 10.12.2002 року [PERSON] мав право на земельну частку (пай) КСП «Мрія» на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області в умовних кадастрових гектарах 4,11 га. Після його смерті спадщину за законом прийняли його діти - позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Щодо наявності земельного паю, то позивачі дізналися про нього лише в 2020 році та звернулася до державного нотаріуса з проханням видати на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 3,2040 га та 0,543 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Хотінської селищної ради по Ѕ частці кожному, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Нотаріусом 01.09.2020 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки на момент відкриття спадщини такого майна як земельні ділянки площами 3,2040 га та 0,543 га не існували. У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача - Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача, покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12) та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мрія», на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області в умовних кадастрових гектарах 4,11 га, яке посвідчене сертифікатом серії СМ №0119275, виданим 23.12.1996 року Сумською райдержадміністрацією (а.с. 11). Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 949 від 03.07.2020 року, [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті постійно був зареєстрований в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] були зареєстровані однією сім`єю та за однією адресою: співмешканка - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] . Заповіту від імені [PERSON] виконком Хотінської селищної ради не посвідчував (а.с. 14). Відповідно до копії спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с. 44-49) спадщину після його смерті прийняли [PERSON] та [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. ст. 527, 529, 530 ЦК УРСРС (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року. Передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, спадкоємцями на земельну частку (пай) КСП «Мрія» на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області в умовних кадастрових гектарах 4,11 га є позивачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5915947582020, земельна ділянка за адресою: Сумська область, Сумський район, Хотінська селищна рада, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа 3,2040 га, кадастровий номер 5924756200:01:001:0093, право власності - територіальна громада в особі Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області (а.с. 16-18). Згідно довідки № 664 від 03.07.2020 року, виданої виконкомом Хотінської селищної ради Сумського району, відомостей, за яким саме рішенням селищної ради, щодо точної дати чи року відбулась передача земельної ділянки у власність [PERSON] серед наявних документів Хотінської селищної ради немає у зв`язку з тим, що рішення ради і виконавчих органів, прийняті до 2008 року знаходяться на зберіганні в архівному відділі Сумської РДА. Для виготовлення технічної документації по визначенню розмірів земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по КСП «Мрія» Сумського району Сумської області затверджувався розпорядженням голови райдержадміністрації від 13.12.1996 року №394 список громадян-членів КСП «Мрія», про яке зазначено в сертифікаті на право на земельну частку (паю). Земельний пай, який був виділений покійному [PERSON] знаходиться на території Хотінської селищної ради, як не витребуваний, позиція 537, кадастровий номер 5924756200:01:001:0093 площа - 3,2040 га рілля, а на площу 0,543 га сіножаті - кадастровий номер не виготовлений (а.с. 15). Позивачі звернулися до державного нотаріуса з проханням видати на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 3,2040 га та 0,543 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Хотінської селищної ради по Ѕ частці кожному, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Нотаріусом 01.09.2020 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки на момент відкриття спадщини такого майна як земельні ділянки площами 3,2040 га та 0,543 га не існували (а.с. 19). Відповідно до пункту 3.1. листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання в порядку спадкування права власності по Ѕ частині за позивачами [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки.

Outcome: approved