Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Вішва Ананда» з позовом, в якому просить розірвати договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем 10 січня 2006 року, який зареєстрований у Державному реєстрі земель 30 листопада 2006 року за №040673300310. Мотивуючи свої вимоги представник позивача вказує, що 10 січня 2006 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вішва Ананда» був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого позивач надав відповідачу належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 3, 52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва -вирощування сільськогосподарських культу, ведення садівництва, виноградства, строком на 49 років. Відповідно до умов зазначеного договору орендар повинен використовувати земельну ділянку за призначенням та сплачувати орендодавцю орендну плату до 15 листопада кожного року. Однак, в порушення зазначених умов відповідач не використовує земельну ділянку за призначенням та не сплачує орендну плату починаючи з 2011 року. Представник позивача [PERSON], який діє за довіреністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив достроково розірвати договір оренди землі укладений між позивачем та відповідачем, з підстав викладених у заяві. У судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі ст. 169 ЦПК України у його відсутність, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені слідуючи обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2006 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вішва Ананда» був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого надав відповідачу належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 3, 52 га ведення товарного сільськогосподарського виробництва -вирощування сільськогосподарських культу, ведення садівництва, виноградства, строком на 49 років. У договорі оренди відповідно до ст.15 ЗУ "Про оренду землі" зазначені такі істотні умови: об'єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві та інше. Згідно п. 3,5 Договорів орендна плата вноситься раз на рік до 15 листопада. Однак, взявши в оренду земельну ділянку, товариство порушило вимогу про строк сплати орендної плати за 2011, 2012 та 2013 роки, не виконавши свої зобов'язання, що є порушенням однієї з істотних умов договору. Згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.24, 25 цього Закону та умовами договору... Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однією із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Не вчасна сплата орендної плати є порушенням відповідачем істотних умов договору, що є підставою для його розірвання, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, суд дійшов висновку, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243, 60 грн..

Outcome: approved