Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23.02.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області /актовий запис №21/. Дошлюбне прізвище позивачки -[PERSON]. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає і буде проживати з позивачкою. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем у зв'язку з тим, що подальша реєстрація шлюбу суперечить її інтересам, так як з лютого 2014 року шлюбні стосунки між ними припинені, бо в сім'ї стали постійними сварки через різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини, тому вона покинула відповідача, спільне господарство не ведеться, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Спору про дитину і майно немає. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати по справі за надання правової допомоги в сумі 300,0 грн. (консультація, складання і подання позову до суду), за ведення справи 500,0 грн., а також за сплату судового збору в сумі 243,60 грн. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу без неї, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач позов визнав і просив розглянути справу у його відсутність, про що також подав заяву. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відповідач позов визнав, почуття поваги та любові між сторонами втрачені, вони проживають окремо і наполягають на розлученні, шлюб розпався остаточно, подальша реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Спору про майно немає. Дитина буде проживати з позивачкою. За клопотанням позивачки її прізвище після розлучення слід залишити [PERSON]. Стосовно судових витрат суд вважає наступне. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно зазначеної норми склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Виходячи з аналізу змісту ст. ст. , ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги. Повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Враховуючи вищевикладене, те, що адвокат не був присутній в судовому засіданні, а правова допомога адвоката складається із консультації адвоката, складання та подання позову до суду, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 грн. та витрати за надання правової допомоги в сумі 300,0 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved