Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вимоги позову обґрунтовано тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 01.10.2005 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 89. Від шлюбу мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу, сини залишилися жити з нею. З моменту розірвання шлюбу відповідач фінансово не допомагає, хоча працездатний та здоровий. На момент подання позову вона не має достовірних відомостей про те, де саме працює відповідач та розмір його дійсних доходів. За останній рік він неодноразово змінював місце своєї роботи, яка була не кваліфікована за його визначеною професійною спеціальністю, а тому мала зміст різного характеру, виду та сфери діяльності, що призводило до отримання відповідачем непостійних та нерегулярних доходів, які в досить значній частині становили доходи від неофіційних джерел. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1200 грн. на кожну дитину, 2400 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову (а.с.1-2). 31.10.2018 позивачка [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття (а.с.20). В судове засідання позивачка не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, до суду подала заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність, за участю її представника [PERSON], вимоги, зазначені у заяві про уточнення позовних вимог просила задовольнити (а.с.22). Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з 24.04.2016 він мешкає окремо від дітей та колишньої дружини, на вихідних спілкується з дітьми, надає матеріальну допомогу по мірі можливості, залежно від матеріального становища та стану здоровя, перераховував гроші на утримання дітей. Він не відмовляється від утримання своїх дітей, буде надавати допомогу, виходячи з наявних можливостей. Він не заперечує проти позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 01.10.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №89 (а.с.7). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 13.03.2018 шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). У свідоцтвах про народження вказано, що [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народився [INFO], батьками яких записані: [PERSON], [PERSON] (а.с.8,9). Позивачка проживає з дітьми, окремо від відповідача з 24.04.2016. Згідно з висновком №902 ВЛК КП «Примосрька ЦРЛ» [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у ревматологічному відділенні ЗОКЛ з 09.07.18 по 19.07.18, потребує постійного дорого вартісного медикаментозного лікування, направляється на МСЕК для вирішення питань працездатності (а.с.25). Заяв, клопотань про долучення до матеріалів справи інших доказів сторонами не заявлялося. Відповідач після початку розгляду справи по суті пояснив, що він позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Додатково пояснив, що по мірі можливості матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей надає. Представник позивача зазначила, що відповідач для утримання дітей добровільно необхідної допомоги не надає. Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову , а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. З матеріалів справи вбачається, що позивачка і відповідач є батьками неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з матірю. Відповідач у добровільному порядку належним чином матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Діти є неповнолітніми та потребують догляду та утримання, знаходяться на утриманні матері. Відповідач щодо предявлених позовних вимог заперечень не надав, позовні вимоги визнав. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття; позивачка, мати неповнолітніх дітей займається їх вихованням, повністю їх утримує, а відповідач, батько дітей, ухиляється від виконання своїх зобовязань по утриманню неповнолітніх дітей; суд вважає, що з нього необхідно стягнути аліменти на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів, суд враховує усю сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивачки та дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення, враховує, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків неповнолітніх дітей, що відповідач заперечень проти позову не надав, і приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню повністю у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з 27.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття На підставі ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову.

Outcome: approved