Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Прокурор Глибоцького району звернувся до суду в інтересах держави в особі департаменту охорони здоров'я та цивільного захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації з позовом до [PERSON] про стягнення вартості витрат на лікування на суму 167 гривень 96 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 грудня 2014 року біля 22.00 год. [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, наніс [PERSON] легкі тілесні ушкоджень, як такі, що не являлись небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами. 22.01.2015 року ухвалою судді Глибоцького районного суду задоволено клопотання потерпілого [PERSON] про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 125 КК України відносно обвинуваченого [PERSON] та закрито кримінальне провадження за нереабілітуючої підстави - п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України відносно [PERSON] В зв'язку з одержаними тілесними ушкодженнями, потерпілий [PERSON], перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 07.12.2014 року по 08.12.2014 року, тобто 1 ліжко-день, вартість якого становить 167 грн. 96 коп. Зважаючи на викладене, прокурор просив суд стягнути з відповідача вартість витрат на лікування потерпілого. В судовому засіданні прокурор Сака А.М. позовні вимоги підтримала, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Представники департаменту охорони здоров'я та цивільного захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації та обласної комунальної установи «Лікарня швидкої медичної допомоги м. Чернівці» в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в їх відсутність. За таких обставин, за згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності усі зібрані у справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою від 22 січня 2015 року Глибоцького районного суду кримінальне провадження №12014260080000495 відносно [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито у зв'язку із відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Ухвала суду набрала законної сили 29.01.2015 року. Ухвалою суду було встановлено, що 06 грудня 2014 року біля 22.00 год. [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, маючи умисел спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, під час суперечки із [PERSON], яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, перебуваючи у власному житловому будинку, що розташований по [ADDRESS], наніс [PERSON] коліном лівої ноги в область голови з правого, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження [PERSON], які згідно висновку експерта №1536 від 10.12.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що не являлись небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами. Відповідно до відомостей наданих головним лікарем ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» Грушко О.І. (лист №254 від 22.01.2015 року), гр..[PERSON], перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 07.12.2014 року по 08.12.2014 року, з приводу: забій м'яких тканин голови, а саме синець у правій пара орбітальній ділянці з переходом на крило носа та вилицеву ділянку. Хворий перебував 1 ліжко-день, відповідно до розрахунків, перебування хворої у відділенні становить 167,96 гривень. Відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, передбачено нормами ст.1206 ЦК України, відповідно до якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У постанові Пленуму ВСУ від 07.07.1995, № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" звернуто увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт витрат понесених медичним закладом на стаціонарне лікування в період з 07.12.2014 року по 08.12.2014 року потерпілого [PERSON] від злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України вчиненого [PERSON], відтак є причинний зв'язок між злочинними діями винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування, а тому понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілого підлягають стягненню із відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи наведене, ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved