Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду і просить визнати за ним майнові права на об'єкт інвестування - 2-кімнатну кв. [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 13.05.2005 р. між ним як членом КС «Кредитна спілка військовослужбовців України» та відповідачем - АТЗТ „ДВК" було укладено інвестиційний договір № 20-02/С-4 про інвестування у житлове будівництво, згідно п. 1.1., якого відповідач зобов'язується за рахунок залучених коштів збудувати і передати позивача обумовлене житло - об'єкт інвестування, а позивач [PERSON] при цьому зобов'язався прийняти його у свою власність на умовах цього договору. Свої зобов'язання по сплаті коштів за об'єкт будівництва [PERSON] - позивач по справі виконав вчасно та в повному розмірі. Згідно із п. 1.3 договору позивач фінансує 2-кімнатну кв. [ADDRESS]., запланований початок будівництва - 2 квартал 2005 р., а здача будинку у експлуатацію - 1 квартал 2007 р. із сплатою 90% планової загальної площі за ціною 3500 грн. за 1 кв.м. до 01.06.2005 р. Другий етап - залишок фінансування вноситься після кінцевого уточнення БТІ загальної площі об'єкту по ціні, що діє на момент внесення коштів. На виконання даного договору у встановлені строки позивач здійснив фінансування у сумі 220878 грн. При цьому відповідачем - АТЗТ «ДВК»протягом 2006 р. було побудовано лише 13 поверхів будинку 1 черги будівництва житлового комплексу по [ADDRESS], що призвело до грубого порушення прав позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав свої зобов'язання по сплаті інвестицій. При цьому у позивача відсутні документи які б забезпечували її право на майно до завершення його будівництва. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, представник надіслав до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. У відповідності до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд з'ясував, 13.05.2005 р. між позивачем [PERSON] - як членом КС «Кредитна спілка військовослужбовців України» та відповідачем - АТЗТ „ДВК" було укладено інвестиційний договір № 20-02/С-4 про інвестування у житлове будівництво, згідно п. 1.1., якого відповідач зобов'язується за рахунок залучених коштів збудувати і передати позивача обумовлене житло - об'єкт інвестування, а позивач [PERSON] при цьому зобов'язався прийняти його у свою власність на умовах цього договору. (а.с. 7-8). Згідно до п. 1.3 Договору позивач фінансує 2-кімнатну кв. [ADDRESS]., запланований початок будівництва - 2 квартал 2005 р., а здача будинку у експлуатацію - 1 квартал 2007 р. із сплатою 90% планової загальної площі за ціною 3500 грн. за 1 кв.м. до 01.06.2005 р. Другий етап - залишок фінансування вноситься після кінцевого уточнення БТІ загальної площі об'єкту по ціні, яка буде встановлена стороною-1 - відповідач по справі. Як з'ясував суд, свої зобов'язання по сплаті коштів за об'єкт будівництва інвестор - [PERSON] виконав вчасно та в повному розмірі у сумі 220878 грн. При цьому відповідачем - АТЗТ «ДВК»протягом 2006 р. було побудовано лише 13 поверхів будинку 1 черги будівництва житлового комплексу по [ADDRESS], не ввів об'єкт інвестування в експлуатацію та не передав позивачеві необхідних документів для оформлення права власності на про інвестовану кв. 20 загальною площею 70,12 кв.м., тип секції 023/С-4, що розташована на 6 поверсі у житловому будинку по [ADDRESS], чим прострочив виконання взятих на себе договірних зобов'язань та що призвело до грубого порушення прав позивача [PERSON] як добросовісного інвестора, який належним чином виконав свої зобов'язання по сплаті інвестицій. Усі усні та письмові звернення позивача до відповідача - АТЗТ «ДВК» стосовно з'ясування причин зупинення будівництва, порушення умов укладених договорів на пайову участь у будівництві та повернення сплачених грошових коштів, не дали позитивних результатів. Як з'ясував суд, по факту вчинення шахрайських дій СВ Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальну справу № 55-1749, за ч. 4 ст. 190 КК України. При цьому позивача [PERSON] визнано потерпілим стороною у кримінальній справі (а.с. 11). У відповідності до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. У відповідності до ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Положеннями ст. 876 ЦК України передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. Як вбачається із п. 1 ч. 1 ст. 331 ЦК України «право власності на нову річ, яка виготовлена/створена особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом». Згідно до п. 5 ст. 7, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій й об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Як з'ясовано судом, позивачем [PERSON] проінвестовано 2-кімнатну кв. [ADDRESS], у даному незавершеному будівництвом об'єкті, а тому вважає, що позовні вимоги щодо визнання майнового права позивача на об`єкт інвестування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Визнання майнового права за позивачем не надає право йому здійснювати оформлення права власності на вказаний об'єкт нерухомості у органах державної реєстрації нерухомого майна, а є лише встановленим судом фактом сплати 90% від інвестиційної вартості об'єкта позивачем передбачених інвестиційною угодою коштів за 2-кімнатну кв. [ADDRESS] та набуття позивачем речових прав у вигляді майнових прав на вказаний об'єкт інвестування. Тому на підставі викладеного та

Outcome: approved