Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач ТОВ «ДТЕК Східенерго» в інтересах Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що Ухвалою Марїнського суду Донецької області від 27.01.2017 року скасовано судовий наказ про стягнення з [PERSON] про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 33749,30 грн. Вказує, що [PERSON] мешкає у квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS]. При цьому Позивачем надаються Відповідачці комунальні послуги централізованого постачання холодної води. За період з листопада 2011 року по серпень 2016 року у Відповідачів утворилась заборгованість за оплату вказаних комунальних послуг на загальну суму 33749,30 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що мешкає у вказаній квартирі з 1989 року, при цьому останній договір про надання житлово-комунальних послуг укладала в 2002 році, після чого інших договорів не укладала. При цьому визнала, що її квартира знаходиться у багатоквартирному будинку та підключена до централізованого холодного, гарячого водопостачання та опалення. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив в повному обсязі. Пояснив, що договір на постачання житлово-комунальних послуг, укладений відповідачем у 2002 році втратив свою чинність з 2006 року, тому за відсутності укладеного Договору відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач не має права вимагати стягнення оплати за житлово-комунальні послуги, оскільки без чинного договору правовідносини не виникли як такі, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до рішення виконавчого комітету Курахівської міської ради 14.08.2013 № 187 «Про визнання виробником та виконавцем комунальних послуг централізованого опалення, гарячого та питного водопостачання» ДТЕК Курахівська ТЕС визначена виробником та виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення, гарячого та питного водопостачання. Відповідно до рішення виконавчого комітету Курахівської міської ради 23.10.2013 № 98 «Про визнання виробником та виконавцем комунальних послуг з централізованого питного водопостачання» ДТЕК Курахівська ТЕС визначена виробником та виконавцем комунальних послуг з централізованого питного водопостачання. Відповідно до рішень виконавчого комітету Курахівської міської ради № 79 від23.03.2011 року, № 39 від 23.02.2010 року, № 269 від 19.09.2011 року погоджені тарифи на послуги централізованого постачання холодної, гарячої води та централізованого опалення. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДТЕК Курахівська ТЕС є відокремленим підрозділом ТОВ «ДТЕК Східенерго». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що Позивач є повноваженим постачальником комунальних послуг із централізованого постачання холодної, гарячої води та централізованого опалення. Дана обставина відповідачем та його представником не заперечувалась. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу УРСР Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68Житлового кодексу УРСР Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу УРСР Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач комунальних послуг зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи вбачається, що на Відповідачку оформлений особистий рахунок № 502597, що рахується за наступною адресою: [ADDRESS]. Відповідно до виписки з особистого рахунку № 502597 за період з листопада 2011 року по серпень 2016 року нараховано 45405,38 грн. за послуги централізованого постачання холодної, гарячої води та опалення, в той час як за оплачено фактично за вказаний період 4883,37 грн., розмір субсидії склав 6772,71 грн, а борг складає 33749,30 грн. Доказів на спростування встановлених обставин від відповідачів на надійшло. Таким чином, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості [PERSON] за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 33749,30 грн., тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який не виконав грошове зобовязання вчасно, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу у розмірі 3 відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків річних не встановлений умовами договору. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 3 відсотків річних від суми заборгованості в розмірі 782,74 грн. також підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про відсутність правових підстав для стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги за відсутності укладеного письмового договору між постачальником та споживачем житлово-комунальних послуг з огляду на наступне. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки\~споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі в разі отримання таких послуг. Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Верховного суду України\~від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13. Суд зауважує, що відповідачка в судовому засіданні визнала факт підключення її квартири до централізованих мереж постачання гарячої, холодної води та опалення. Поряд з цим стороною відповідача не надано суду жодних доказів, що підтверджували б твердження відповідача про неналежну якість житлово-комунальних послуг чи про їх відсутність. Більше того, з розрахунків позивача вбачаються факти часткової оплати відповідачем за надані житлово-комунальні послуги протягом 2011 2013 років, що свідчить про згоду відповідача на отримання житлово-комунальних послуг без письмового договору. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 213-218, 224 ЦПК України, ст.ст. 67, 68, 126 ЖК України, суд

Outcome: approved