Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому прохає виконавчий напис, вчинений 17.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 21547, в якому пропонується стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] , не сплачену в строк заборгованість за Генеральною угодою б/н від 22.08.2014 в розмірі 45530,04 грн, визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Комсомольського міського суду від 18.09.2019 (а.с.34) позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] звернулася на адресу з заявою про розгляд справи без її участі та участі позивача. Представник відповідача правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову не скористався. Від представника відповідача Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, у прийнятті рішення поклались на розсуд суду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, суд находить позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., 17.11.2017, вчинено виконавчий напис, в якому пропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованість не сплачену в строк за Генеральною угодою /н від 22.08.2014 в розмірі 45530,04 грн. Вказана заборгованість складається з тіла кредиту в розмірі 24664,10 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 11247,37 грн, заборгованості з пені та комісії в розмірі 8879,04 грн, заборгованості по штрафам відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 739,53 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 21547. Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення (а.с.14). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п.1 якого такими документами є: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.3.5. Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172(далі Перелік № 1172). Відповідно до п.2 Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису заявник повинен надати нотаріусу в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 17.11.2017 не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь банку, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Також, нотаріус не з`ясував відповідність розрахунків заборгованості, з урахуванням строків позовної давності. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 22.08.2014 по 22.10.2017, тобто більше ніж три роки. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотриманням стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогою, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку. ПАТ КБ «ПриватБанк» не звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Генеральною угодою б/н від 22.08.2014 та не надіслав на її адресу будь-яких повідомлень щодо вказаної заборгованості. З наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів, а також зі змісту виконавчого напису вбачається, що заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом виникла в період з 22.08.2014 по 22.10.2017, що перевищує трирічний термін визначений законодавством (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат») та підтверджує, що розмір заборгованості є спірним. При цьому суд зазначає, що будь-яких документів, які б свідчили про те, що між сторонами генеральної угоди, на підставі ст.259 ЦК України, була збільшена позовна давність, кредитор до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу не надавав. Таким чином, суд вважає, що безспірність заборгованості [PERSON] для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена. Крім того, відповідно до статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, відповідно до підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис щодо вимог про стягнення пені та штрафу видається лише в межах одно річного строку. Таким чином, суд вважає встановленим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса Швець Р.О. від 17.11.2017 були порушені вимоги статей 87,88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 Порядку. Враховуючи наведене, суд вважає, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не мав права стягувати з [PERSON] пеню та штраф, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за Генеральною угодою. Вказане також свідчить про те, що розмір заборгованості наданий нотаріусу на момент вчинення виконавчого напису був спірним. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати вирішено судом відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved