Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

У березні 2016 року позивач ТОВ «Альянс Україна» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу шкоди, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування в розмірі 19 194 гривень 21 коп. та судові витрати у розмірі 1 378 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 24.12.2013 р. між ТОВ «Альянс Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Формула», № 2001.17.0261981, відповідно до якого були застраховані майнові інтереси власника транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» д.н.з [NUMBER]. 31.07.2014 р. на вул.Л.Курбаса в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] та мопеда «Defiant», під керуванням водія [PERSON] Зазначена дорожньо-транспортна пригода трапилась з вини відповідача у справі відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва від 12.08.2014 р. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Власник автомобіля [NUMBER] звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, яке було здійснено на підставі страхового акту № 200117-11741-14 від 10.09.2014 р. здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 19 194,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12105 від 11.09.2014 р. Посилаючись на положення ст.ст. 993, 1187, 1188 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, понесені в зв»язку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER]. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у відсутність представника Страхової компанії та надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення судового розгляду не звертався. На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2013 р. між ТОВ «Альянс Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Формула», № 2001.17.0261981, відповідно до якого були застраховані майнові інтереси власника транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» д.н.з [NUMBER]. 31.07.2014 р. на вул.Л.Курбаса в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] та мопеда «Defiant», під керуванням водія [PERSON] Зазначена дорожньо-транспортна пригода трапилась з вини відповідача у справі відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва від 12.08.2014 р. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень Власник автомобіля [NUMBER] звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рахунку № 05034 від 07.08.2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 27 377 гривень 44 коп. Відповідно до Страхового акту № 200117-11741-14 від 10.09.2014 р. сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті власнику пошкодженого транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» д.н.з [NUMBER], становить 19 194 гривень 21 коп. Страхове відшкодування у зазначеному розмірі було сплачено ТДВ «Альянс Україна» на рахунок вигодонабувача за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 11.09.2014 р. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'ясень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. На момент розгляду справи в матеріалах справи відсутні докази, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у визначеному законом порядку. З матеріалів справи вбачається, що позивач 21.10.2014 р., 18.01.2016 р., звертався до відповідача з письмовою претензією про відшкодування шкоди, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про задоволення вимог позивача в добровільному порядку, зважаючи на всі фактичні обставини, встановлені в ході судового розгляду та досліджені судом докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у справі, понесені при зверненні до суду.

Outcome: approved