Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позову зазначає,що він [PERSON] , [INFO] ,є сином [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . [INFO] в с. Бовбасівка Хорольського району Полтавської області померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть Серія [NUMBER] . З довідки виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за Вих. № 10107/03-18 від 20 жовтня 2021 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті [INFO] (свід. про смерть Серія [NUMBER] від 10.08.2000 р. акт.запис №22) була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . З виписки з погосподарської книги, виданої Відділом « Центр надання адмінстративних послуг» виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за Вих. № 10109/03-18 від 20 жовтня 2021 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №7 Трубайцівської сільської ради за 1996-2000 роки, житловий будинок з надвіриними будівлями та спорудами, номер об`єкта господарського обліку 531, що розташований: с. Бовбасівка Хорольського Полтавської області, відноситься до суспільної групи-робочий двір. Голова домогосподарства- [PERSON] , [INFO] , ( померла [INFO] акт.запис №22 від 10 08 2000 d свід. про смерть Серія [NUMBER] ). Члени господарства: син - [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] . [INFO] батько позивача [PERSON] помер в с. Бовбасівка Хорольського району Полтавської області, що доводиться копією свідоцтва про його смерть Серія [NUMBER] . З довідки виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за Вих. № 10106/03-18 від 20 жовтня 2021 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, тобто житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який він прийняв як спадщину померлої [INFO] матері [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 529 549 ПК України в редакції від 18.07.1963 року. 12.11.2021 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з"явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно з повідомленням державного нотаріуса Хорольської держнотконтори Решта С.М. від 26.10.2021 року за вих. № 1372/01-16 слідує, що спадкова справа до майна [PERSON] , 1949 року народження, дата смерті [INFO] , останнім місцем проживання та реєстрації якого було: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини діяли норми Цивільного кодексу України в редакції від 18.07.1963 року, і відповідно до вимог ст. 549 цього кодексу та на підставі заяви позивача про видачу свідоцтв про право на спадщину, 05.09.2003 року була відкрита спадкова справа № 435/2003 і цього числа позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину на заявлене ним майно. [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON] , останнім місцем проживання якої було [ADDRESS] , спадкова справа до її майна не відкривалася, але її син [PERSON] відповдно до ч.1 ст.549 в редакції від 18.07.1963 року фактично вступив у спадщину після смерті своєї матері. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів па спадкове майно, позивачу роз`яснено державним нотаріусом Решта С.М., що для отримання цієї спадщини необхідно звернутись до суду з відповідною заявою. Відповідно до ст.ст. «29, 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року позивач, [PERSON] ,є єдиним спадкоємцем першої черги : законом померлого [INFO] батька [PERSON] який прийняв його спадщину, тому має право на його спадкове майно. Згідно з повідомленням про результати огляду об`єкта нерухомої майна ФОП [PERSON] від 29.10.2021 року та відповідно до звіту пр оцінку майна ТОВ « Альбатрос» від 02.11.2021 року, слідує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами домоволодіння, що розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 47, 8 кв.м, житловою площею 25, 5 кв.м., прибудови Літ.а, літньої кухні літ. Б, погреба літ. Бп, прибудови літ.б, сараю літ. В, сараю літ. Г, колодязя № 1, вигрібної ями літ. №2, газопроводу № 3, огорожі №4, воріт з хвірткою №5 становить 40400 грн. Самочинне будівництво, переобладнання відсутнє. З технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленої станом на 01.11.2021 року ФОП [PERSON] , вбачається, що господарські будівлі вказаного домоволодіння перебувають у задовільному технічному стані, придатні до подальшої експлуатації. Норми права, застосовані судом. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п.1 ч. 1 до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Статтею 328ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст.392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідност. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідност.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам. Таким чином,під способамизахисту суб`єктивнихцивільних прав/інтересіврозуміють закріпленізаконом матеріально-правовізаходи примусовогохарактеру,за допомогоюяких проводитьсяповновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved