Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття обтяження з рухомого майна. В обґрунтування своїх вимог посилається не те, що згідно біржової угоди купівлі-продажу транспортного засобу № 128912 від 18 листопада 2009 року у [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності реєстровий № 546 від 01.03.2006 року діяв [PERSON] , придбала автомобіль Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] . 19 листопада 2009 року поставила його на реєстраційний облік та отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Під час реєстрації про будь-які обтяження на автомобіль позивачку повідомлено не було. В 2013 році відповідач, АТ КБ «Приватбанк» (в 2013 році - ПАТ КБ «Приватбанк»), звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до позивача, [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] . Вимоги банку були обгрунтовані тим, що 07 травня 2007 року [PERSON] уклав з ПАТ «Приватбанк» кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримав від ПАТ «Приватбанк» у кредит 21317,08 доларів США. В якості забезпечення кредитного договору з [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна, згідно з яким [PERSON] надав в заставу автомобіль Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року ПАТ «Приватбанк» відмовлено в задоволенні позову про звернення стягнення на автомобіль Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] . 12 червня 2014 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ПАТ «Приватбанк» відхилено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року залишено без змін. Крім того, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 червня 2014 року встановлено, що [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки придбала спірний автомобіль у його власника, а боржник [PERSON] , який передав у заставу банку спірний автомобіль на забезпечення власних зобов`язань та здійснював його продаж на підставі довіреності, не є його власником. А отже, [PERSON] , яка є добросовісним набувачем спірного автомобіля, не може нести відповідальності за невиконання кредитних зобов`язань померлого [INFO] [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, колегія суддів враховує, що при укладенні договору застави на підставі довіреності, яка не надавала права [PERSON] від свого імені передавати вказаний автомобіль у заставу, ПАТ КБ «Приватбанк» було достовірно відомо, що боржник [PERSON] не є власником спірного автомобіля, що підтверджується змістом договору та наявністю відповідних доказів. Проте, в травні 2020 року позивач виявила, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ще досі зареєстровано обтяження у вигляді застави рухомого майна. У зв`язку із виявленим обтяженням позивач, як добросовісний набувач, не може в повній мірі використовувати своє право власності на автомобіль, оскільки позбавлена права розпоряджатися власністю. Тому існує необхідність в усуненні перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 3.06.2020р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 12.08.2020р. від відповідача надійшов відзив, згідно якого він проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № від 7ю05.2007р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 21317,08грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 7.05.2007р. уклали договір застави, згідно якого надав в заставу автомобіль держномер [NUMBER] . В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що 19.11.2009р. в порушення умов ст. 17.7 договору застави, чю 2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про заставу» без згоди Банку заставний автомобіль було реалізовано [PERSON] . Оскільки [PERSON] реалізував автомобіль [PERSON] без згоди Банку та в момент, коли було зареєстровано обтяження рухомого майна, [PERSON] є набувачем заставного майна з діючим обмеженням, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в позові, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (а.с. 24-27). 17.08.2020р. позивачка подала відповідь на відзив, згідно якої проти доводів відповідача заперечує, посилаючись на те, що згідно біржової угоди купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний номер 128912 від 18 листопада 2009р., укладеної на товарній біржі «Столична», [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності № 546 від 1.03.2006р. продав, а позивачка купила спірний автомобіль. При цьому продавець гарантував покупцю, що транспортний засіб під арештом не перебуває. Крім того, згідно відповіді Управління ДАІ Головного управління МВС України в м. Києві згідно даний автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ м. Києва та НАІС ДДАІ МВС України станом на 29.05.2014р. під арештом не перебуває. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, яка придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Отже, позивачка на момент придбання автомобіля не знала та не могла знати про наявність обтяження спірного автомобіля, у зв`язку з чим відсутні підстави для збереження сили застави для нового власника автомобіля (а.с. 37-39). 31.08.2020р. від 3-ї особи надійшли пояснення, відповідно до яких у разі проведення державної реєстрації приватних обтяжень рухомого майна адміністратором Реєстру та його філіями, відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви, поданої виключно в електронній формі. Закон покладає відповідальність за достовірність відомостей, що містяться в заяві на обтяжувача. Таким чином, саме АТ КБ «Приватбанк» повинен подати заяву про реєстрацію змін обтяження рухомого майна нотаріусу у паперовій формі або на ДП «НАІС» в електронній формі (а.с. 44-46). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві. 3-тя особа в судове засідання не з`явилась, про день розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач згідно біржової угоди купівлі-продажу транспортного засобу № 128912 від 18 листопада 2009 року придбала у [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності реєстровий № 546 від 01.03.2006 року діяв [PERSON] , придбала автомобіль Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] . 19 листопада 2009 року позивачка поставила не реєстраційний облік автомобіль Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] та отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Під час реєстрації про будь-які обтяження на автомобіль позивачку повідомлено не було (а.с. 7-8). В 2013 році відповідач, АТ КБ «Приватбанк» (в 2013 році - ПАТ КБ «Приватбанк»), звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до позивача, [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] . Вимоги банку були обгрунтовані тим, що 07 травня 2007 року [PERSON] уклав з ПАТ «Приватбанк» кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримав від ПАТ «Приватбанк» у кредит 21317,08 доларів США. В якості забезпечення кредитного договору з [PERSON] бува укладений договір застави рухомого майна, згідно з яким [PERSON] надав в заставу автомобіль Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року ПАТ «Приватбанк» відмовлено в задоволенні позову про звернення стягнення на автомобіль Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] (а.с. 10-12) 12 червня 2014 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ПАТ «Приватбанк» відхилено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року залишено без змін (а.с.13-15). Під час розгляду справи Апеляційним судом встановлено, що [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки придбала спірний автомобіль у його власника, а боржник [PERSON] , який передав у заставу банку спірний автомобіль на забезпечення власних зобов`язань та здійснював його продаж на підставі довіреності, не є його власником. А отже, [PERSON] , яка є добросовісним набувачем спірного автомобіля, не може нести відповідальності за невиконання кредитних зобов`язань померлого [INFO] [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція про захист прав людини), закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Оскільки позивачка [PERSON] є власником автомобіля Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] , право власності набула правомірно і набуття нею права власності відповідачем як заставодержателем не оспорюється, однак у зв`язку з наявністю обтяження у вигляді застави рухомого майна вона не має можливості в повному обсязі використовувати своє право власності, оскільки позбавлена можливості розпоряджатися власністю, суд вважає, що відповідно до ст. 391 ЦК України перешкоди в користуванні та розпорядженні майном підлягають усуненню шляхом внесення відомостей про припинення обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення із запису, зареєстрованого 05 червня 2007 року за № 5070180 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Посилання представника відповідача на те, що підстав для скасування обтяження немає, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження суд не приймає до уваги, оскільки застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами, проте рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року ПАТ «Приватбанк» відмовлено в задоволенні позову про звернення стягнення на автомобіль Mersedes-Benz, модель МL 230, чорного кольору, 1998 року випуску, номер шасі [NUMBER] , оскільки [PERSON] є добросовісним набувачем спірного автомобіля і не може нести відповідальності за невиконання кредитних зобов`язань померлого [INFO] [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк». На підставі викладеного,

Outcome: approved