Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивачка пред'явила позов в суд до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно за № 9 від 10 лютого 2010 року їй належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. Разом з нею у її будинку проживав [PERSON] який на даний час у вказаному будинку не проживає, та де він знаходиться їй не відомо. Просить суд визнати [PERSON] таким що втратив право користуватись житлом. Позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила в судовому засіданні. [PERSON] який більше двох років не проживає у вказаному будинку. Дозволу на його реєстрацію в будинку вона не давала, він не являється членом її сім'ї, договору найму оренди з ним не складалось , в будинку не має жодних його речей, комунальних платежів він не сплачував. Просить суд визнати відповідача таким що втратив право користування житлом Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоч належним чином був повідомлена про день, час, місце розгляду справи, що стверджується повісткою про виклик в суд, а тому суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Заслухавши позивачку дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно за № 9 від 10 лютого 2010 року належить на праві приватної власності в цілому [PERSON] Довідкою №1250 від 6 листопада 2014 року виданою Краснянською сільською радою стверджується що [PERSON] [INFO] більше двох років за адресою [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК). Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в спірному будинку не проживає більше двох років, суд вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України він втратив право користування будинком [ADDRESS]. На підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 72, 150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 383, 405 ЦК України,

Outcome: approved