Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

У квітні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту - МТСБУ, позивач) звернулося до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 40 871,34 грн., витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 695, 60 грн. та понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 10.04.2019 вказану позовну заяву передано для розгляду за підсудністю до Корольовського районного суду м.Житомира. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира [PERSON] від 15.05.2019 відкрито спрощене провадження у справі. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади, справу передано судді Сингаївському О.П., яким ухвалою від 30.09.2019 справу прийнято до свого провадження. 27.08.2020 на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача, в якому він просив розглянути справу без його участі, позов підтримав та просив повністю задовольнити, а у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 70). Відповідач неодноразово належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи судовими повістками за останнім відомим місцем проживання, проте вони повернулися на адресу суду (а.с. 63-64, 75-76). Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Вивчивши наявні у справі матеріали, суд встановив такі обставини. 02.05.2017, близько 16-59 год. у м. Житомирі по вул. Домбровського, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Міцубісі Галант», днз [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля «БАЗ А079.23», днз [NUMBER] , власником якого є [PERSON] та за кермом якого перебував водій [PERSON] . Відповідач [PERSON] є особою, винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, що встановлено постановою Богунського районного суду м. Житомира від 10.08.2017 (а.с. 11). Відповідно до положень частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «БАЗ А079.23», днз [NUMBER] застрахована при його використанні згідно полісу № АК/5410458 (а.с. 9). На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності і шкоду потерпілій особі нею добровільно не відшкодовано. Пунктом 41.1. статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Розмір завданих збитків згідно Висновку №1698 від 06.06.2017, складеного судовим експертом Землюком В.В., був визначений як вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників автобуса «БАЗ А079.23», днз [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП та складає 40 175, 73 грн. (а.с. 15-28). 16.06.2017 [PERSON] подав до МТСБУ заяву про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 9). 30.08.2017 МТСБУ направило листа відповідачеві самостійно врегулювати спір з потерпілим, який вона залишила без відповіді. Відповідно до положень п. 40.3 ст. 40 Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. У зв`язку із залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати на загальну суму 695, 60 грн. На виконання вищенаведених положень Закону МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в сумі 40 175,74 грн. (а.с. 31, 32). За загальним правилом, встановленим статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 статті 38 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 06.09.2017 МТСБУ направило [PERSON] листа з проханням добровільно відшкодувати в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування (а.с. 30), проте вказана вимога залишилася без реагування. Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог МТСБУ, що є підставою для їх задоволення. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved