Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», будучи правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2006 року між Акціонерним товариством інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11021874000, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 49 920 швейцарських франків строком до 25.07.2027 року зі сплатою 8,99 % річних за користування кредитом. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо повернення кредиту порушив, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 27.01.2015 року становить 33606, 43 швейц фр., що еквівалентно за курсом НБУ станом на 27.01.2015 року 606 122 грн. 35 коп., просить згідно уточнених позовних вимог стягнути із відповідача 33606,43 швейц. франки - суму заборгованості за кредитом та відсотками, 6 281 грн. 19 коп. пені разом із понесеними судовими витрати в розмірі 3654 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить суд задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON]В в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11021874000, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 49920 швейц. франків строком до 25.07.2027 року зі сплатою 8,99 % річних за користування кредитом (а.с. 5-14). Правовідносини, що виникли між сторонами, носять зобов'язальний характер. Відповідно до вимог статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства та в установлений строк (термін). В порушення умов договору та статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконав, кредит не погашений та не сплачені відсотки за його користування. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна сума заборгованості станом на 27.01.2015 року становить 33 606,43 шв. франки, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 27.01.2015 року 606 122 грн. 35 коп., з яких заборгованість за кредитом 31 096,63 шв. франки (що еквівалентно 560 855 грн. 83 коп.), заборгованість за відсотками 2 509,80 шв. франки (що еквівалентно 45 266 грн. 51 коп.), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 6 281, 19 грн. (а.с. 15-24). Пунктом 5.5 кредитного договору та в силу ст. 1052 ЦК України, передбачено, що у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з пунктом 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражені у іноземній валюті (а.с. 9). За змістом ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до абз. 2, 6 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України), частина третя статті 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», у ст. 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. Із системного аналізу викладених вище положень законодавства вбачається, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просив стягнути заборгованість у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. При цьому, положення ч. 2 ст. 192 ЦК України та ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки, в зазначеному випадку пені, яка стягується в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Всупереч ст. 60 ЦПК України відповідачем не надано доказів своєчасності виконання грошових зобов'язань за вказаним вище договором. Враховуючи, що останній взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту не виконав, має борг за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі, та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] 31 096,63 швейцарських франків кредитної заборгованості, 2 509, 80 швейцарських франків заборгованості за відсотками та 6 281 гривні 19 копійок пені. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає до задоволення, тому судові витрати, понесені позивачем зі сплатою судового збору в сумі 3654 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved