Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 11.10.2005 р. помер її брат [PERSON], після смерті якого вона 30.04.2006 р. прийняла спадщину за законом, засвідчену свідоцтвом про право на спадщину за законом (спадкова справа № 1069 за 2015 рік, зареєстровано в реєстрі за № 2-1693 від 13.10.2006 р.) на 11/25 частин жилого будинку № 242, який знаходиться по вул. Йожикова буд. 242 м. Кам'янка-Дніпровська, Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької обл., розташованого на земельній ділянці площею 792 м2. На зазначеній земельній ділянці розташовано: «А» - житловий будинок, саман 1/2 цегла, загальною площею 72,2 м, житловою площею 26,7 м, «Д» - вбиральня, № 1- паркан, № 2 - ворота, № 3 - паркани, № 4 -водопровід. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно вона приватизувала земельну ділянку і отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 179000 загальною площею 0,0745 га. Разом з її братом за вищевказаною адресою проживала його співмешканка [PERSON] [INFO], за якою значилось 14/25 частини житлового будинку. [PERSON] померла 09.01.2001 р., після її смерті до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини ніхто не звертався. У зв'язку з цим позивач звертається до суду з позовною заявою про визнання права власності на 14/25 частин житлового будинку, в порядку спадкування. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача у визначений час в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 11.10.2005 р. помер брат позивачки [PERSON]. Після смерті [PERSON] 30.04.2006 р., [PERSON] прийняла спадщину за законом, що посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за законом (спадкова справа № 1069 за 2015 р., зареєстровано в реєстрі за № 2-1693 від 13.10.2006 р.) на 11/25 частин жилого буд. № 242, за адресою: вул. Йожикова буд. 242 м. Кам'янка-Дніпровська, Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької обл., розташованого на земельній ділянці площею 792 м2. На зазначеній земельній ділянці розташовано: «А» - житловий будинок, саман 1/2 цегла, загальною площею 72,2 м, житловою площею 26,7 м, «Д» - вбиральня, № 1- паркан, № 2 - ворота, № 3 - паркани, № 4 -водопровід. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] приватизувала земельну ділянку і отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 179000 загальною площею 0,0745 га. Разом з її братом за вищевказаною адресою проживала його співмешканка [PERSON] [INFO], за якою значилось 14/25 частини житлового будинку. [PERSON] померла 09.01.2001 р., після смерті якої до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини ніхто не звертався. Відповідно до Інструкції Міністерства юстиції України від 21.05.2005 року № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші майнові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державної реєстрації. На підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень передбачено, що право власності на нерухоме майно підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відсутність державної реєстрації дачного будинку в органах державної реєстрації створює їй перешкоди в оформленні спадщини на нього. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач протягом шестимісячного строку не відмовилась від спадщини, тому є такою, що не пропустила строк для прийняття спадщини. Як зазначається у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, та усі обєкти, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці були зведені у період з 1963 по 2003 рік. Житловий будинок був побудований в 1963 році, а правовідносини з забудови будинку в зазначений час були врегульовані ЦК УРСР, а отже цей будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребував. Правовстановлюючий документ про право власності на вказане домоволодіння спадкодавець не оформлював. Однак, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01 січня 2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 р. Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Позивачка зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину їй не було видано. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 цієї ж статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За приписами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Таким чином, вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними прибудовами підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 3, 25, 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1262, 1267 ЦК України, ст. 86 ЦК УРСР, ст.ст. 2, 12, 49 Закону України від 07.02.1991 р. Про власність», ст. 2 Закону України від 01.07.2004 р. № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved