Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» подав до суду вказаний позов, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з газопостачання в розмірі 23707 грн. 98 коп., пеню в розмірі 11,12 грн., 3% річних-1660 грн.98 коп., інфляційні втрати-2329 грн.82 коп. та витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування вимог представник позивача посилалася на те, що позивач з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області. На позивача покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області. Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Позивач є постачальником побутовому споживачу природного газу у необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмір строки та порядку, що визначені договором. Відповідно розрахунку заборгованості, відповідач нерегулярними сплатам, підтверджує факт споживання послуги з газопостачання та приєднання до умов типового договору. Між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01.08.2016 р. по 30.11.2020 р. склала 23 707,98 грн. та не погашена відповідачем. Крім того, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, нарахована пеня - 11,12 грн. 3% річних - 1 660,98 грн., інфляційні втрати - 2 329,82 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, на останню відому адресу реєстрації місця його проживання, була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками. Також на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет 30.04.2021 року було викладено судове повідомлення, в якому зазначено, що в провадженні суду знаходиться вказана вище справа і у разі неявки відповідача в судове засідання, суд буде проводити розгляд справи у його відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Відповідно до вимог ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що ТОВ «Харківгаз збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно Постанови № 1588 від 21.05.2015 (переоформлена на безстрокову Постановою № 2283 від 08.09.2015), та з 11.05.2017 р. - згідно Постанови № 633 від 11.05.2017 (виданої на постачання природного газу на території України). Крім того, на підприємство було покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015, з 01.04.2017 - відповідно до Постанови КМУ № 187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018). Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 . Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано підприємством в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015р., та розміщений на офіційному сайті ТОВ «Харківгаз збут». Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2454-VIII від 07.06.2018 року послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних. Пункт 5 ч. 2 ст. 7 Закону встановив обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально. Позивач підставі Закону України «Про ринок природного газу» № 329 від 09.04.2015 р. провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території м. Харкова та Харківської області, тобто, є Оператором ГРМ. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмір строки та порядку, що визначені договором. Фактом згоди про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) сплачений рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а також факт фактичної споживання природного газу. Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкрито на [PERSON] . Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач нерегулярними сплатам, підтверджує факт споживання послуги з газопостачання та приєднання до умов типового договору. Таким чином між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Пунктом 14 Розділу III Правил закріплено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. Пунктом 17 Розділу III Правил, встановлює, що якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення. Відповідно до абз.2 п.22 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Відповідно до п.2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01.08.2016 р. по 30.11.2020 р. склала 23 707,98 грн. та не погашена станом на момент подання даної заяви до суду, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»: «у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу». Також відповідно до п.4.9. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Так, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, позивачем нарахована пеня - 11,12 грн. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, відповідачеві нараховані 3% річних - 1 660,98 грн., інфляційні втрати - 2 329,82 грн. Відповідно до ч,2 ст. 161 ЦПК України, звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості, можливе в порядку наказного або в спрощеному позовному провадженні на вибір заявника. Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права. Частиною 1 ст.526, ст.ст.527, 530 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - частина 1 ст. 610 ЦК України. Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги вноситься окремо від плати за користування житлом та своєчасно. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує обов`язки передбачені п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» по оплаті наданих житлово-комунальних послуг за цінами тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Такі заяви до суду не були надані. Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку нарахувань, який знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача за надані послуги з газопостачання за період з 01.08.2016 року по 30.11.2020 року в складає 23707 грн. 98 коп., нарахована пеня - 11,12 грн., 3% річних - 1 660,98 грн., інфляційні втрати - 2 329,82 грн. Щомісячно позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги однак відповідачем кошти за отримані послуги в повному обсязі не сплачувалися, що призвело до утворення заборгованості. Оскільки, відповідач, будучи зобов`язаним своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинив виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашає заборгованість добровільно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягнути заборгованість за надані послуги з газопостачання у вказаному розмірі. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст.ст.12,13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять в собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved