Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Білозерської селищної ради Херсонської області 18 жовтня 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] є батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач з дітьми не проживає, повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по їх вихованню та утриманню, не відвідує дітей, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям. Так за час перебування дітей у дитячому будинку інтернатного типу «Радість» та у психоневрологічному санаторії «Надія» батько їх не відвідував, їхнім життям та здоров`ям не цікавився. Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області від 14 серпня 2019 року був прийнятий висновок №01-10-413/0/19/601-18 «Про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ». Просили позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей та стягнути з нього аліменти на користь органу опіки та піклування Білозерської селищної ради Херсонської області на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2019 року. Представник позивача в судове засідання не прибула, однак спрямувала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, подальший розгляд справи проводити без її участі; не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи та [PERSON] в судове засідання не прибули. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, що є у справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені до вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно до свідоцтв про народження (серія [NUMBER] , серія [NUMBER] та [NUMBER] ) відповідно [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] та їхніми батьками записані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Відповідно до інформації директора Дитячого будинку інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради № 137 від 20 травня 2019 року, малолітніх [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2013 року народження та [PERSON] , 2014 року народження, батько [PERSON] жодного разу за період перебування дітей у закладі не відвідував, не телефонував, участі у їх вихованні не приймав. Аналогічна інформація міститься у довідці виконувача обов`язків головного лікаря Комунального закладу «Новомаячківський дитячий психоневрологічний санаторій «Надія» Херсонської обласної ради від 20 травня 2019 року за № 86. Служба у справах дітей Білозерської районної державної адмінстрації Херсонської області дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідач нехтує виконанням батьківських обов`язків, дітей не відвідує, не цікавиться ними ні в усній, ні в письмовій формі, свідомо самоусунувся від виховання та утримання дітей. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 14 серпня 2019 року Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області прийнято рішення № 01-10-413/0/19/601-18 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно громадської характеристики від 28 лютого 2019 року за вих. № 809 виданої Білозерським селищним головою, [PERSON] зарекомендував себе з посереднього боку, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріально дітей не забезпечує, їхнім вихованням не займається. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з [PERSON] на користь Органу опіки та піклування на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд виходить з положень ст. 166 СК України, відповідно до яких, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний та може надавати допомогу, так як є працездатним, у зв`язку з чим, відповідно до ст. ст. 84, 180 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь Органу опіки та піклування аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вчіку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Дослідив та оцінив докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] дійсно не приділяє увагу вихованню дітей, не піклується про їхній духовний і фізичний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не цікавиться їхнім здоров`ям, а також не проявляє до дітей батьківської уваги та турботи, а тому суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст 164 СК України, вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав, так як він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до частин 2, 3 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач згідно пункту 14 статті 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відповідно до статтей 133, 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір 1) за вимогу про позбавлення батьківських прав - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840 грн 80 коп., 2) за вимогу про стягнення аліментів - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840 грн 80 коп., а всього 1 681 грн 60 коп.

Outcome: approved