Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 26 червня 2006 року виконавчим комітетом Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 14; судові витрати стягнути з відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі у них народилося четверо дітей. Прожили у спільному шлюбі вісім років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане стосується перших років спільного життя, але останні роки вони як сім'я разом не можуть проживати та виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися у присутності їхніх дітей. Вона вважає, що їхні діти є ще маленькими та багато речей не розуміють, так це в подальшому може вплинути на їхню психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формуванні їх світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь-якій сім'ї. Вона постійно звертала увагу на це свого чоловіка, але відповідач постійно ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження. Вона разом з відповідачем неодноразово протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося за останніх кілька років, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль, їхні відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті їхніх розмов вона прийшла до висновку що розлучення не єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю, їхніх спільних дітей, тим більше відповідач особисто вирішив сам розірвати з нею будь - які стосунки,три місяці тому пішов від них жити до своєї матері. З цих підстав збереження їхньої сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем вважає неможливим. Позивачка [PERSON] в наданій до суду заяві зазначила, що підтримує в повному обсязі заявлені нею позовні вимоги про розірвання шлюбу та дану справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в наданій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Просив дану справу розглянути у його відсутність. Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як відповідач позов визнав повністю та визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та згідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб ( не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 червня 2006 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 14 (а.с.6). Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.7-10). Шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили три місяці тому. На примирення не згодні. За таких обставин збереження шлюбу суперечить їх інтересам та є неможливим. Данні обставини визнаються відповідачем, тому відповідно до ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в повному обсязі відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved