Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.09.2017 року. Під час вказаного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матірю та перебуває на її утриманні. Вказувала на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, а тому усі витрати щодо забезпечення нормальних житлових умов, харчування, придбання взуття та одягу, розвитку здібностей (відвідування секції карате), відпочинку, оздоровлення вона несе самостійно. [PERSON] перебуває на обліку у кардіоревматолога з діагнозом «мала аномалія розвитку серця: пролапс мітрального клапана, додаткова хорда лівого шлуночка, незначна регургітація через стулки мітрального клапана», у звязку з чим їй рекомендовано санаторно-курортне оздоровлення у закладах з морським кліматом. Усі витрати щодо лікування та оздоровлення доньки вона несе самостійно, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Зазначала, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, проте є особою працездатного віку, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], твердій грошовій сумі в сумі 2000 грн. щомісячно, з подальшою індексацією, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував свого обовязку матеріально утримувати доньку, проте зазначив, що у нього невисокі доходи, що просив врахувати при вирішенні даного спору. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Суд,\~заслухавши пояснення\~сторін,\~ дослідивши\~письмові \~докази по\~справі,\~вважає,\~що позов\~обґрунтований \~та підлягає\~задоволенню,\~при цьому\~суд \~також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.09.2017 року шлюб укладений між позивачем та відповідачем 03.08.2002 року розірвано (а/с 7). Під час вказаного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання між сторонами шлюбу залишилась проживати разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження, довідкою ПП «Житлосервіс» від 01.03.2018 року, а також визнана стронами в судовому засіданні (а/с 8,9). За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» \~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~ сімейному Кодексі України. У відповідності\~до вимог\~ст.ст.\~180,\~181\~СК України,\~батьки зобов'язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття.\~За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~ За змістом ст. 182 СК України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] відвідує індивідуальні заняття з англійської мови вартістю 900 грн. в місяць, займається карате в спортивному клубі «Тай-Сен» щомісячні благодійні внески до якого сплачує мати, навчається в 5-В класі Черніевцької загальноосвітньої школи №28, а також перебуває на обліку у кардіоревматолога з діагнозом «мала аномалія розвитку серця: пролапс мітрального клапана, додаткова хорда лівого шлуночка, незначна регургітація через стулки мітрального клапана» (а/с 13-18). За наслідками\~розгляду справи\~ встановлено,\~що відповідач\~ є\~особою працездатного\~віку,\~ доказів перебування на його утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб матеріали справи не містять. З системного аналізу ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України вбачається що як позивач так і відповідач зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, враховуючи обєктивні обставини справи, відсутність доказів того, що на утримання відповідача перебувають інші діти чи непрацездатні особи, однаковий обовязок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Так, позивач звернулась до суду з даним позовом 22.03.2018 року. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати за звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, а також на користь держави судові витрати за вимогами про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved