Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

У грудні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 15 вересня 2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, за час перебування у шлюбі між сторонами виникали непорозуміння та конфлікти через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя. З січня 2019 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Позивач вирішив розірвати шлюб, оскільки він носить лише формальний характер, подальше його збереження є недоцільним, так як це суперечить його інтересам, тому позивач звернувся до суду із даним позовом та просив розірвати шлюб. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва Українець В.В. від 24 грудня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київській області від 05 березня 2020 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позов визнає у повному обсязі, проти задоволення не заперечує. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2000 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , одружилися, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 577, зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 9). Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 3408, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2183, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5, 6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження ш любу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, продовжувати подальше спільне життя не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved