Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

представник позивача адвокат Ковальов Д.В. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 119663 від 09.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» суми заборгованості в розмірі 15 841,80 грн. Позов обґрунтований тим, що 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 119663, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 15 841,80 гривень. Сам виконавчий напис у позивача відсутній. Неодноразові усні звернення про надання виконавчого напису жодного результату не дали. Взаємовідносини з відповідачем виникли внаслідок продажу банком відповідачу погашеного боргу позивача за раніше діючими кредитними договорами. Якими саме, позивач також не знає, оскільки жодної інформації від відповідача отримати не зміг. Більш того, згідно постанови про звернення стягнення на доходи боржника підстава виникнення заборгованості не зазначена. Позивач вважає, що виконавчий напис № 119663 від 09 червня 2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірним є провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на майно та грошові кошти позивача. На сьогодні нотаріус позивачу копію виконавчого напису та матеріали, на підставі яких було видано виконавчий напис, не надав. За таких підстав неможливо встановити документи, на підставі яких був виданий виконавчий напис та не можливо встановити, чи при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), щоб свідчили про безспірність заборгованості. Крім того, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не пройшло більш ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача. Також, у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності, оскільки згідно постанови приватного виконавця, виконавчий напис виданий виключно «про стягнення заборгованості». Отже, у даному випадку виконавчий напис приватним нотаріусом був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та при його вчиненні не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Ухвалою судді від 24.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 21.12.2021 року; зобов`язано приватного нотаріуса надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису. 06.12.2021 року представник позивача Ковальов Д.В. надав суду заяву, в якій просив долучити до матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 67588073. Інших заяв та клопотань не надходило. Позивач в судове засідання не прибула, її представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» в судове засідання уповноваженого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання судової повістки, заяв про відкладення справи не подавав, відзив на позов не надіслав. Третя особа приватний нотаріус Остапенко Є.М. в судове засідання не прибув, поштовий конверт із судовою повісткою повернувся до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Третя особа приватний виконавець Проценко А.Ю. в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис (зареєстрований за № 119663), яким пропоноване стягнути з [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (місцезнаходження: 03035, м. Київ, Солом`янська площа, буд. 2, код ЄДРПОУ 40340222), якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346) відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 250521-ВП від 25.05.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (код ЄДРПОУ 35017877) відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 250121-ВП від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 25/01/21-1 від 25.01.2021 року , якому АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (код ЄДРПОУ 09807856) на підставі Договору відступлення прав вимоги № 000127-а від 29.05.2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 300-104150/13-00938-вкл-к від 13.09.2013 року, укладеного між АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та [PERSON] , за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року включно, суму у розмірі: 14\~291,80 грн заборгованість за тілом кредиту, 1\~500,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 15\~841,80 гривень. Так, у виконавчому написі вказано, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 09 червня 2021 року, та має бути пред`явлений до виконання до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, протягом трьох років з дня його вчинення. Копії договорів про відступлення прав вимоги в матеріалах справи відсутні. Згідно матеріалів виконавчого провадження, 26.08.2021 року директор ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» Наваренко В.Г. подав приватному виконавцю Проценку А.Ю. заяву про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором в розмірі 15\~841,80 гривень. Відповідно до виписки ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» з особового рахунку за кредитним договором № 300-104150/13-00938-вкл-к від 13.09.2013 року, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, станом на 03.06.2021 року заборгованість за кредитним договором № 300-104150/13-00938-вкл-к від 13.09.2013 року не погашена, залишок заборгованості складає 15\~791,80 гривень. 13.09.2013 року [PERSON] підписав заяву-анкету № 300-104150/13-00938-вкл-к на отримання кредиту в ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ». 19.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. було відкрито виконавче провадження (ВП № 67588073) з примусового виконання виконавчого напису № 119663 від 09.06.2021 року. Також, 19.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. була винесена постанова ВП № 67588073 про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди. В сумі 1584,18 гривень. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, виконавчий напис може бути вчинений лише на підставі нотаріально посвідченого договору. Як роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, відповідачем не було надано суду первинні бухгалтерські документи, які би підтверджували безспірність заборгованості та видачу кредитних коштів, а також докази отримання відповідачем права вимоги, оскільки договори з відступлення прав вимоги відсутні. На переконання суду, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог законодавства, не перевірив безспірність заборгованості і вчинив виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, на переконання суду позивачем доведено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 908,00 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., на підтвердження чого надано такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 24.11.2021 року у пункті 5.2. якого визначено гонорар в розмірі 2000,00 грн.; акт виконаних послуг за договором від 24.11.2021 року, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, у якому зазначено, що сума правової допомоги складається з вартості складання позовної заяви і підготовки документів 1000,00 грн. та участі у судових засіданнях (орієнтовано 2 засідання по 500 гривень кожне) - 1000 грн.; копію квитанції від 24.11.2021 р. до прибуткового касового ордера на суму 2000,00 грн. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30\~Закону України "Про адвокатуру", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінюючи заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в контексті обсягу наданих адвокатом послуг, суд враховує, що справа розглянута в першому судовому засіданні за відсутності учасників справи, а тому сума гонорару за участь в двох судових засіданнях в розмірі 1000,00 грн. є явно необґрунтованою. Водночас, як роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц), обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. … ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників\~справи. … саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає\~ініціативу\~суду\~з приводу\~відшкодування\~витрат\~на професійну\~правничу\~допомогу\~одній із\~сторін\~без\~відповідних дій\~з\~боку\~такої сторони. (пункти 36, 39, 44 постанови). Тому, враховуючи що послуги з підготовки матеріалів, складання позову і заяви про витребування доказів були фактично надані і пов`язані з розглядом справи, а відповідач не надав жодних заперечень про їх розмір, суд присуджує до стягнення суму правової допомоги у заявленому в цій частині розмірі - 1000,00 грн.

Outcome: approved