Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

У грудня 2019 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту постійного не проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з лютого 2016 року. Ухвалою Святошинського суду міста Києва від 13 січня 2020 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного не проживання осіб за місцем реєстрації. Постановою Київського районного суду від 03 червня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 16 серпня 2020 року заявник [PERSON] подала до Святошинського районного суду міста Києва заяву (у новій редакції) про встановлення факту постійного не проживання осіб за місцем реєстрації. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року була прийнята до розгляду заява [PERSON] , заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту постійного не проживання осіб за місцем реєстрації та відкрити окреме провадження у цивільній справі. Відповідно до розпорядження від 27 квітня 2021 року, на підставі відсторонення судді Миколаєць І.Ю. від здійснення правосуддя, цивільну справу № 759/22602/19 було призначено на повторний автоматизований розподіл. 27.04.2021 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддя, цивільна справа № 759/22602/19 передана до провадження судді Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року заява [PERSON] , заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту постійного не проживання осіб за місцем реєстрації, прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі. Представник заявника в судове засідання не з`явиласа, подала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника, просила суд задовольнити на підставі наданих доказах. Представник Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про дату, час та місце судового засідання повідомлено належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та просив винести рішення на розсуд суду. З підстав ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Розглянувши справу в окремому позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані заявником докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що заяву [PERSON] належить задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, заявник [PERSON] є власником приватного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується з відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2019 року (а.с.91). Згідно актів про не проживання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2016 року, встановлено, що особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з лютого 2016 року не проживают за вказаною адресою (а.с. 98-106) Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає доведеними обставини на які посилається заявник як на підставу своїх вимог про встановлення факту постійного не проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з лютого 2016 року за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Твердження заявника про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з лютого 2016 року не проживають за місцем своєї реєстрації, доведено під час судового розгляду належними та допустимими доказами, які не спростовано. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що заяву [PERSON] належить задовольнити, та судом належить встановити факт постійного не проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з лютого 2016 року за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved