Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У березні 2015 року представник ПАТ «Універсал Банк» за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який у подальшому був уточнений, посилаючись на те, що 11.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2944 за яким банк надав відповідачу кредитні послуги у валютах вказаних в договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 112000 дол. США у порядку і на умовах, визначених у цьому договорі зі строком та порядком повернення кредиту визначеного додатковою угодою до Генерального договору. 11.04.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № BL2944/К-1 до Генерального договору за якою банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 15000,00 дол. США, а останній зобов'язувався повернути кредитні кошти та внести плату за кредит до 01.04.2018 року зі сплатою 14% річних у межах строку кредитування та 28% річних понад такий строк. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язання за Генеральним договором 11.04.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки за яким остання передала в іпотеку позивачу квартиру № 309, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. 13.06.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № BL5268/К-1 до Генерального договору за якою банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 12000,00 дол. США, а останній зобов'язувався повернути кредитні кошти та внести плату за кредит до 01.06.2018 року зі сплатою 15,25 % у межах строку кредитування та 30,5% понад такий строк. [INFO] [PERSON] померла. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2014 року встановлено, що предмет іпотеки, а саме квартира № 309, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] успадкована [PERSON] Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2014 року, яке набрало законної сили з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була стягнута солідарно заборгованість за Генеральним договором та додатковою угодою № BL2944/К-1 до нього від 11.04.2008 року у розмірі 153248,70 грн. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року з [PERSON] була стягнута заборгованість за додатковою угодою № BL5268/К-1 до генерального договору у розмірі 137629,65 грн. Оскільки на час звернення до суду умови Генерального договору та додаткових угод до нього не виконі, позивач просить в погашення заборгованості [PERSON] перед банком за Генеральним договором від 11.04.2008 року в сумі 290878,35 грн. звернути стягнення на майно, передане в іпотеку згідно договору іпотеки від 11.04.2008 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1409, а саме: однокімнатну квартиру № 309, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала на праві власності [PERSON] та успадкована [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка буде визначена експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання на стадії виконавчого провадження. Свої позовні вимоги обґрунтовує ст. 525, 526, 546, 611, 1268, 1270, 1297, 1298 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання в день ухвалення рішення не з'явився, але був присутній при розгляді справи по суті. Проти позову заперечував. Зазначав що кредитор пропустив строк звернення до суду, оскільки позов до спадкоємців може бути поданий протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а у випадку якщо він не знав або не міг знати про відкриття спадщини протягом одного року від настання строку вимоги. Крім того зазначено, що хоча наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за виконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно, проте задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов'язання. Таких доказів, якими повинні бути постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу у зв'язку з відсутністю майна боржника на яке можливо звернути стягнення, інші документи державного виконавця, що свідчать про неможливість виконання рішення суду позивачем не надані. Також зазначено що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2015 року, яке набрало законної сили позивачу було відмовлено в задоволенні позову предметом якого було звернення стягнення на квартиру № 309, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а тому позивач не має право звертатися до суду з тими самими позовними вимогами до тих самих осіб. Також зазначено, що наведена в позовній заяві ціна позову не відповідає умовам кредитного договору. Крім того відсутність зазначеного в позовній заяві розрахунку заборгованості призводить до неможливості встановити по яким періодичним платежам строк позовної давності пропущений, а по яким ні. Також заперечував проти суми стягнення та посилався на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2944. За умовами договору банк надав відповідачу кредитні послуги у валютах вказаних в договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 112000 дол. США у порядку і на умовах, визначених у цьому договорі зі строком та порядком повернення кредиту визначеного додатковою угодою до Генерального договору (а.с.5-12). 11.04.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № BL2944/К-1 до Генерального договору за якою банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 15000,00 дол. США, а останній зобов'язувався повернути кредитні кошти та внести плату за кредит до 01.04.2018 року зі сплатою 14% річних у межах строку кредитування та 28% річних понад такий строк (а.с.13-18). З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язання за Генеральним договором 11.04.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за зареєстрований в реєстрі за № 1409 договір іпотеки за яким остання передала в іпотеку позивачу квартиру № 309, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності згідно свідоцтва про право власності, виданого 02.06.2004 року Головним управлінням житлового забезпечення (а.с.19-22). 13.06.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № BL5268/К-1 до Генерального договору за якою банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 12000,00 дол. США, а останній зобов'язувався повернути кредитні кошти та внести плату за кредит до 01.06.2018 року зі сплатою 15,25 % у межах строку кредитування та 30,5% понад такий строк (а.с.70-74). [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві зроблено актовий запис № 96 та видане відповідне свідоцтво (а.с.131). Згідно до витребуваної судом спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], [PERSON] прийняв спадщину, що є свідченням про те, що він успадкував як майно, так і майнові зобов'язання. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2014 року встановлено, що предмет іпотеки, а саме квартира № 309, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] успадкована [PERSON] (а.с.110-113). Тобто процес успадкування відбувся, до [PERSON] перейшли права та обов'язки за договором іпотеки, що був укладений між банком та [PERSON] Згідно п. 4.1 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у разі порушення будь-якого основного зобов'язання, що забезпечене іпотекою. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до п.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2014 року, яке набрало законної сили з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була стягнута солідарно заборгованість за Генеральним договором та додатковою угодою № BL2944/К-1 до нього від 11.04.2008 року у розмірі 153248,70 грн. (а.с.106-109). Рішення набрало законної сили. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року з [PERSON] була стягнута заборгованість за додатковою угодою № BL5268/К-1 до Генерального договору у розмірі 11676,45 дол. США (137629,65 грн.) (а.с.47-48). Суд критично ставиться до заперечень відповідача з огляду на наступне. Щодо строків позовної давності. Строк пред'явлення вимог зазначений ч.2 ст. 1281 ЦК України не стосується майнового поручителя. Щодо подвійного стягнення. Аналіз ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» дає підстави вважати, що наявність судового рішення про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно. Дана правова позиція висвітлена також в Постанові ВСУ від 04.09.2013 року справа № 6-73цс13. Щодо наявності рішення, яке набрало законної сили з тими самими сторонами та з тих самих підстав. Дійсно існує рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2015 року ПАТ «Універсал Банк» предметом якого є звернення стягнення на квартиру № 309, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 114). В даній справі [PERSON] виступав в якості третьої особи. Отже відсутні підстави вважати, що даний позов пред'явлений до тих самих осіб. Щодо ціни позову. Зазначаючи ціну позову 290878,35 грн. позивач виходив з наявності двох рішень суду про стягнення з відповідача заборгованості на суму 153248,70 грн. та 137629,65 грн. Щодо збільшення суми боргу з 153248,70 грн. до 290878,35 грн. Позивачем на день ухвалення рішення надано відповідачу 2 транші, які в тому числі з нарахованими відсотками складають 290878,35 грн. Щодо застосування ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Цей закон застосовується по єдиному житлу боржника. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, що є підставою для їх задоволення в повному обсязі. Згідно витягу із статуту ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» (а.с.38). У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на позивача судовий збір.

Outcome: approved