Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління освіти і науки виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок злочину, зазначаючи, що вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року [PERSON] визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, а [PERSON] визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 5 червня 2013 року вирок у відношенні [PERSON] залишено без змін, а у відношенні [PERSON] вирок змінено та застосовано положення ст. 79 КК України, звільнивши її від відбування основного виду покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. У ході кримінального провадження вона заявляла цивільний позов про стягнення з винних у скоєнні злочину осіб моральної та матеріальної шкоди, який у подальшому за її клопотанням залишено судом без розгляду. Вона є матір'ю померлого [PERSON], [INFO]. Вчинений [PERSON] та [PERSON] злочин завдав їй великої моральної травми та нервове потрясіння. [PERSON] був її першою та довгоочікуваною дитиною, також вона має молодшого сина, [PERSON], [INFO]. Трагічна смерть старшого сина вибила її з постійного ритму життя та завдала глибокі моральні страждання. Вона весь час перебуває в нервовому напруженні, що вже позначилось на її здоров'ї, психічному та фізичному стані. Це виражається в тому, що втрата дитини наклала тяжкий душевний тягар і змінила її сприйняття світу. Вона не може спокійно спати вночі, їй постійно сняться нічні жахіття, з'вився головний біль та частий біль у серці. Перебувати вдома у спокої вона також не може, оскільки її оточують речі [PERSON], вона постійно згадує про нього, як він ходив по будинку, грався на подвір'ї й знову починає плакати. Вона почала постійно боятися за життя вже єдиного молодшого сина та боїться в майбутньому віддавати його на виховання до дитячого садка і школи, залишати педагогам чи вихователям, тому що не довіряє їхній компетенції та взагалі особам, які займаються виховною діяльністю. Через злочинну недбалість [PERSON] і [PERSON] вона змушена докладати значних зусиль для налагодження та створення нового ритму життя, вже без [PERSON], тому весь час перебуває в стані стресу, що негативно відчуває на собі молодший син. У період з 19 червня 2012 року до 16 липня 2012 року за своїм станом здоров'я вона перебувала на денному стаціонарі в обласному комунальному закладі «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг», де на ліки було витрачено 164 грн 85 коп. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила стягнути з Управління освіти і науки виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області: 300 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, [PERSON]; 8 117 грн 20 коп. на відшкодування матеріальної шкоди у вигляді витрат на поховання сина, [PERSON]; 164 грн 85 коп. на відшкодування матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2014 року залучено до участі у справі як співвідповідачів виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради та Криворізьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 10 Криворізької міської ради Дніпропетровської області. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник Управління освіти і науки виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Паламарчук Є.П. позов у частині, що стосується управління, не визнала та заперечувала проти його задоволення, оскільки, на її думку, відповідальність повинна нести школа. У судовому засіданні представник виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради Алексейчук М.П. позов у частині, що стосується виконкому, не визнала та заперечувала проти його задоволення. У судовому засіданні представник Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 Криворізької міської ради Дніпропетровської області [PERSON] позов у частині, що стосується школи, не визнала та заперечувала проти його задоволення. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року [PERSON] визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з позбавленням права займати посади, пов'язані з педагогічною діяльністю строком на 3 роки. Цим же вироком [PERSON] визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків і педагогічною діяльністю, строком на 3 роки, зі стягненням штрафу в дохід держави в розмірі 5 000 грн. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] від відбування основного виду покарання у вигляді позбавлення волі звільнено з іспитовим строком на 2 роки. Цивільний позов [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за її клопотанням залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 5 червня 2013 року вирок у відношенні [PERSON] змінено та застосовано положення ст. 79 КК України, звільнивши її від відбування основного виду покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. У решті вирок залишено без змін. [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON], [INFO]. Вчинений [PERSON] та [PERSON] злочин завдав [PERSON] нервове потрясіння та велику моральну травму, тому що [PERSON] був її першою та довгоочікуваною дитиною. Через недбалість третіх осіб [PERSON] вимушена докладати зусиль для налагодження нового ритму життя, оскільки внаслідок трагічної смерті сина вона весь час перебуває в стані стресу, що негативно відчуває на собі її молодший син, [PERSON], [INFO]. У період з 19 червня 2012 року до 16 липня 2012 року [PERSON] за своїм станом здоров'я перебувала на денному стаціонарі в обласному комунальному закладі «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг». Відповідно до наданих [PERSON] копій чеків на поховання сина, [PERSON], нею втрачено 8 117 грн 20 коп., а на лікування після загибелі сина в комунальному закладі «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» - 164 грн 85 коп. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно із ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про освіту» місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування здійснюють державну політику в галузі освіти і в межах їх компетенції встановлюють не нижче визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти мінімальних нормативів, обсяги бюджетного фінансування навчальних закладів, установ, організацій системи освіти, що є комунальною власністю, та забезпечують фінансування витрат на їх утримання. Місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування створюються відповідні органи управління освітою, діяльність яких спрямовується, зокрема, на управління навчальними закладами, що є комунальною власністю. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про загальну середню освіту» управління системою загальної середньої освіти здійснюється Міністерством освіти України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, зазначені у частині другій статті 9 цього Закону, Міністерством освіти Автономної Республіки Крим, відповідними органами управління освіти обласних, Київської та Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, а також органами місцевого самоврядування. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року саме злочинні дії третіх осіб призвели до загибелі сина позивачки, чим завдали їй моральної та матеріальної шкоди. Загибель сина [PERSON], [PERSON], сталась під час виконання [PERSON] та [PERSON] своїх трудових обов'язків у Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 10 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, яка належить до комунальної власності та підпорядкована Управлінню освіти і науки виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області. Крім того, на думку суду, необхідно урахувати вимоги ст. 22 Бюджетного кодексу України, якою передбачено що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядникі вбюджетних коштів нижчого рівня. Відділ освіти Центрально-Міської районної у місті ради - є розпорядником коштів галузі, який відповідно до Закону України "Про загальну середню освіту" здійснює прийом на роботу педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів. Заробітна плата працівників закладів освіти Центрально-Міського району нараховується централізовано бухгалтерією, створеною при відділі освіти райвиконкому на підставі табелів обліку робочого часу, що надаються адміністрацією закладів. Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 10.08.2011 року було прийнято рішення №271 «Про затвердження переліку підприємств, закладів та установ комунальної власності». Відповідно до якого, з метою подальшого впорядкування організації та ефективного управління діяльністю підприємств, закладів, установ комунальної власності міста відбулося затвердження переліку зазначених організацій, що знаходяться в управлінні уповноважених органів. Вищезазначеним рішенням визначено, що Криворізька загальноосвітня школа 1-111 ступенів №10 Криворізької міської ради Дніпропетровської області знаходиться в управлінні уповноважених органів виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради. Крім того, ст. 19 Закону України «Про оздоровлення та відпочинок дітей» визначені обов'язки дитячого закладу оздоровлення та відпочинку дітей. Статтею 33 зазначеного вище закону встановлено, що працівники дитячогозакладу оздоровлення та відпочинку в межах покладених на них обов'язків несуть персональну відповідальність відповідно до законодавства за безпеку життя і здоров'я дітей, які оздоровлюються та відпочивають у цьому закладі, за якість та повноту виконання навчальних та виховних програм, які реалізуються в дитячому закладі оздоровлення та відпочинку. Відповідно до ч. 3 наведеної статті працівники дитячого закладу оздоровлення та відпочинку зобов'язані дотримуватися вимог статуту (положення) дитячого закладу оздоровлення та відпочинку, виконувати правила внутрішнього розпорядку та посадові обов'язки; берегти життя та здоров'я дітей, захищати їх інтереси, пропагувати здоровий спосіб життя; виконувати накази та розпорядження директора закладу. Представленим суду наказом № 96 по Криворізькій загальноосвітній школі 1-111 ступенів №10 від 11.05.2012 року затверджені заходи по забезпеченню роботи табору з денним перебуванням на базі школи в дві зміни та забезпеченню в них належного догляду за дітьми. Крім того, наказом № 100 по зазначеній школі від 11.05.2012 року з метою оздоровлення учнів під час літніх канікул і табір було зараховано 20 дітей. У відповідності до п.5 зазначеного наказу відповідальними за життя та здоров'я дітей в період функціонування 1 зміни оздоровчого табору покладена на начальника табору [PERSON] та вихователів, в тому числі на [PERSON] Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, тому їх слід задовольнити, стягнувши моральну та матеріальну шкоду солідарно з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved