Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування свого позову позивачка зіслалася на те, що з 2007 року з відповідачем [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивачка завагітніла від відповідача та [INFO] народила доньку - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, про що 08 січня 2013 року складено відповідний актовий запис № 05. Проте, після народження доньки відповідач відмовився визнавати себе її батьком та припинив підтримувати з нею будь-які стосунки і став проживати окремо. У зв`язку з цим при реєстрації народження дитини у виконавчому комітеті Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області ім`я та по-батькові батька дитини було записано у відповідності з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, якою передбачено: «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по - батькові батька дитини записуються за її вказівкою». Донька - [PERSON] відвідує Просянський заклад дошкільної освіти «Колобок», старшу групу з 28 серпня 2017 року, що підтверджується довідкою від 18 січня 2019 року № 6, виданою Просянським закладом дошкільної освіти «Колобок». Відповідач зобов`язаний нести витрати по утриманню дитини: на придбання їжі,одягу, шкільного приладдя тощо. Крім того, періодично доводиться купувати ліки, адже дочка, як і інші діти, теж періодично хворіє на простудні захворювання, ліки зараз дуже дорогі. Добровільно відповідач коштів на утримання дитини не надає. У зв`язку з чим, позивачка просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Дніпропетровськ, внести зміни в актовий запис № 05 про народження дольки - [PERSON] , [INFO] , складеного 08.01.2013 року виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, вказавши її батьком [PERSON] , стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1015 грн. щомісячно, починаючи з 21.01.2019 року до досягнення повноліття та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З копії довідки, № 6 від 18.01.2019 року вбачається, що [PERSON] відвідує Просянський заклад дошкільної освіти «Колобок» з 28.08.2017 року. Вихованням дитини займається мати [PERSON] (а.с. 11). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Судом встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] здійснена відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто за прізвищем матері, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00022898161 від 21.05.2019 року (а.с. 59). Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved