Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності за набувальною даністю на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що після розірвання шлюбу з [PERSON] постійно\~зареєстрована та\~проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належить на праві власності відповідачу, але останній у будинку не проживає більше 13 років, за будинком не доглядає та не цікавиться ним. Позивачка самостійно протягом 13 років здійснює утримання будинку та прибудинкової території, сплачує комунальні послуги без порушення строків оплати. Від представника [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про визнання позову або відзиву не надходило. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280 - 282 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с. 21). З довідки Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області вбачається, що [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS] , у тому числі у вказаному будинку прописані: [PERSON] (син), [PERSON] (колишній чоловік, не проживає), [PERSON] (не проживає) (а.с. 14). Згідно довідки від 24.10.2016 р. № 581 Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте за вказаною адресою не проживає(а.с. 16). З акту № 233 Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області випливає, що [PERSON] дійсно фактично зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 1999 р. [PERSON] здійснює самостійно утримання вказаного будинку та прибудинкової території, сплачує податки без порушення строків сплати та сплачує комунальні платежі протягом усього періоду проживання, а саме: протягом 13 років. [PERSON] у даному будинку не проживає з 2004 р. по даний час, участі в утриманні будинку та прибудинкової території не приймає, за будинком не доглядає, не сплачує податки та комунальні платежі, таким чином самоусунувся від виконання обов`язків власника щодо тягаря утримання нерухомого майна(а.с. 22-23). У своїх\~письмових поясненнях\~від 26.09.2018\~р.\~свідок [PERSON] \~зазначила,\~що [PERSON] \~перебувала у\~шлюбі із\~ [PERSON] \~до 2007\~р.\~Від шлюбу\~вони мають\~сина [PERSON] , якого позивачка самостійно виховувала, аліментів на утримання сина не отримувала. Позивачка з 1999 р. проживає та зареєстрована у будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] самостійно утримує вказаний будинок та прибудинкову територію протягом 13 років(а.с. 119-120). Вищенаведене підтвердили також свідки [PERSON] та [PERSON] у своїх письмових поясненнях від 26.09.2018 р. (а.с. 123-124, 129-130). Згідно\~частини першої ст. 344 Цивільного кодексу України\~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п`яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~кодексом. Набуття\~права власності\~на земельну\~ділянку за\~набувальною давністю\~регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. П.п. 9, 11 та 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що \~відповідно до\~частини першої статті 344 ЦК\~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п`яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення\~статей 335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень\~статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] доведено факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно, безперервно та відкрито користується нерухомим майном протягом 13 років (більше 10 років), а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відтак Суд задовольняє позов [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved