Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У вересні місяці 2014 року позивач звернувся до суду із позовом який мотивує тим, що 11 січня 2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту б/н згідно умов якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 8 000 грн. на умовах, викладених в Умовах надання банківських послуг у тимчасове користування у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 3.2 та 3.3 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та згоду на зміну кредитного ліміту. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. встановленого банком, відповідно до пунктів 3.3 умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір. Однак позичальник належним чином своїх зобов'язань за договором не виконував, і станом на 31.05.2014 року заборгованість відповідача перед банком складає 13 436,58 грн., що складається із заборгованості за кредитом 5586,58 грн., заборгованості по відсотках 5289,09 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом в сумі 1444,36 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 616 грн. (процентна складова). Просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявленого позову не визнала та суду пояснила, що заборгованості за кредитом в сумі 5 933,36 грн. не оспорює, підтверджує, що вона нею не повернута станом на час викрадення платіжної картки у зв»язку із важким матеріальним станом. У зв»язку із викраденням платіжної картки 20 липня 2011 року вона повідомила в телефонному режимі працівників банку про викрадення картки, більш погашень за кредитом не здійснювала. Хто міг вносити кошти на її рахунок відповідно до виписки по рахунку не знає. Посилається на те, що вона не здійснювала погашень по кредиту у м. Дніпропетровську та м. Вінниця. Подала заяву про застосування строків позовної давності. Просить звільнити її ід сплати процентів та штрафів Суд, заслухавши доводи представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 11 січня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту б/н згідно умов якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 8 000 грн. на умовах, викладених в Умовах та правилах надання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. встановленого банком, відповідно до пунктів 3.3 умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір. У відповідності до умов договору позичальник зобов»язаний щомісяця та в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості, а також сплачувати проценти та пеню. Відповідач умов договору в повному обсязі не виконувала, і в строк визначений графіком погашення кредиту за договором суми заборгованої позики та заборгованості по відсотках, та інших платежах, визначених умовами договору не повернула. Цих обставин відповідач не заперечує, підтвердила про наявність боргових зобов»язань за кредитом становить 5 933,36 грн. Сума заборгованості позичальника станом на 31.05.2014 року становить 13 436,03 грн., що складається із заборгованості за кредитом 5 586,58грн., заборгованості по відсотках 5289,09 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом в сумі 1434,36 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 616 грн. (процентна складова). Строк повернення кредитних коштів та винагороди за надання фінансового інструменту не минув, оскільки відповідач [PERSON] здійснювала погашення за кредитом до 16.01.2012 року, тому підстав для застосування спливу строків позовної давності немає. Суд критично оцінює і не бере до уваги посилань відповідача на те, що таких погашень вона не здійснювала, оскільки ідентифікувати особу, яка проводила операції по кредиту неможливо а вони підтверджуються витягом по особовому рахунку. Не вбачає суд і законних підстав для зменшення розміру нарахувань у зв»язку із матеріальним станом відповідача та наявністю малолітніх дітей на утриманні. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед банком. Тому стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості 13 436,03 грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved