Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

у грудні 2018 року позивачі звернулися до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла їхня мати - [PERSON], а [INFO] - бабуся - [PERSON]. Вони являються спадкоємцями майна померлих, прийняли спадщину після бабусі у відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України та до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 6,29 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території Старицьківської сільської ради, однак державний акт на вказану земельну ділянку на ім'я [PERSON] втрачений, що не дає можливості визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У зв'язку з викладеним позивачі просять: встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS], разом з [PERSON], що померла [INFO], на час відкриття спадщини; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 6,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області, що належала на праві приватної власності померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 6,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області, що належала на праві приватної власності померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Ухвалою суду від 22.12.2018 у справі відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 33). У судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, натомість направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивачі та їх представник позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги визнає повністю і просить суд задовольнити їх у повному обсязі (а.с.46,47,56,74,76). Виходячи з викладеного, у відповідності з ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи, на підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази на підтвердження заявлених вимог, встановив таке. [INFO] померла [PERSON], мати позивачів, а [INFO] [PERSON] - їхня бабуся, яка за життя була власницею земельної ділянки площею 6,29 га призначеної для сільськогосподарського використання та розташованої на території Старицьківської сільської ради, що стверджується відповідними копіями свідоцтв про народження, про укладення шлюбу, про смерть та копією державного акта серії [NUMBER] від 18.06.1998 (а.с. 7 - 10, 13-16. 25). 26.02.2016 після смерті [PERSON], а 28.09.2017 після смерті [PERSON], Дніпровською районною державною нотаріальною конторою заведені спадкові справи № 91/2016 у нотаріуса та 5868705 - номер у спадковому реєстрі, та 248/2018 у нотаріуса, та 62714568 - у спадковому реєстрі, відповідно, про що свідчать Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру та Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 11, 18). За довідками Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № № 7316, 7318, 7319 від 27.08.2018, в будинку [ADDRESS] разом з [PERSON], померлою [INFO], на день її смерті та станом на 27 серпня 2017 року ніхто не був зареєстрований. Від імені [PERSON] заповіт у сільській раді ніхто не посвідчував. [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] дійсно була зареєстрована за адресою: [INFO]. За вищевказаною адресою постійно фактично проживають, але не зареєстровані з серпня 2016 року по теперішній час онуки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 19-21). Згідно довідок Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області № 377/02-26 та 378/02-26 від 13.08.2018, померлою [PERSON], [INFO] на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області заповіти не складалися. В померлої [PERSON], [INFO], дійсно була земельна частка (пай) загальною площею 6,29 га на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області (а.с. 22-23). Постановами завідувача Дніпровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.07.2018 р. та 01.03.2019 р. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті їх бабусі - [PERSON], у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини та у зв'язку з відсутністю оригіналу документу, що підтверджує право власності спадкодавці на земельну ділянку (а.с. 24,71). В газеті «Промінь» від 24 листопада 2018 року опубліковане оголошення про те, що Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 6,29 га, розташовану на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області - втрачений (а.с. 26). Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. За змістом ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як убачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Норма ч. 6 ст. 29 ЦК України передбачає, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Зокрема, частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Пунктом "г" частини 1 статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п. 4.15. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 4.18. якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позивачі є спадкоємцями за правом представлення до майна померлої [INFO] баби [PERSON], оскільки їхня мати [PERSON] померла [INFO], прийняли спадщину після смерті баби шляхом постійного проживання з останньою, яка мала право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старицьківської сільської ради площею 6,29 га, а оскільки нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, слід встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] з бабою [PERSON] на час її смерті та визнати право на земельну ділянку за позивачами в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved