Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивачка, підтримуючи заявлені вимоги в судовому засіданні, посилається на те, що відповідач [PERSON] згідно свідоцтв про народження дітей є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дітей визначено з нею. Зазначає, що з часу припинення сумісного проживання і на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні синів, не цікавиться їх життям, не піклується про стан здоров'я та духовний розвиток дітей, не проявляє батьківської турботи. Просить суд, виходячи із зазначених обставин, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи не заперечив проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, подав нотаріально посвідчену заяву, де зазначив, що з позовними вимогами згідний, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей та просить справу розглянути у його відсутності. Заслухавши думку позивача, представника третьої особи, враховуючи заяву відповідача, суд приходить до наступних висновків. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.5, 6). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08 квітня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з матір'ю (а.с.7). 10 березня 2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] у Коломийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану та змінили прізвище на «[PERSON]», що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.8). Як видно із довідки № 196 від 02 травня 2018 року, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Коломия 911) неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю, [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.9) Згідно довідки № 27/02-11 від 24 квітня 2018 року, виданої директором загальноосвітньої школи І-ІІ ступненів № 10, за час перебування неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в навчальному закладі батько жодного разу не відвідував батьківські збори і заходи, що відбувались за участі дітей (а.с.10). Відповідно до довідки директора Коломийської загальноосвітньої школи № 5 [PERSON], батько учня [INFO], за весь період навчання дитини з першого по третій класи жодного разу школу не відвідував. (а.с11). Згідно витягу з протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини Коломийської міської ради від 13 червня 2018 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], визнано за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухилення від виконання юридичного обов'язку це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в даному випадку відповідач [PERSON] не виконуває своїх батьківських обов'язків, жодним доступним чином не намагається підтримувати зв'язки з дітьми, тому слід позбавити його батьківських прав щодо його неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.п. 15,16 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"(зі змінами) позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому враховується, що позбавлення батьківських прав можливо лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що при обставинах, коли батько неповнолітніх дітей умисне протягом тривалого часу злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх утриманню та вихованню, не цікавиться життям, фізичним та духовним розвитком дітей, не допомагає матеріально, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не забезпечує дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєння ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та добровільно погодився на позбавлення батьківських прав, подавши відповідну заяву, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських щодо його неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі наведеного та ст.ст. 150, 164-166 СК України,

Outcome: approved