Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Представник заявника Кушнеренко Т.В. (діє згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 12.04.2019 року № 87-2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 11.10.2010 року, ордер серії ХС №111983 від 18.04.2019 року) діє в інтересах заявника [PERSON] , звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , в смт. Гвардійське Сімферопольського району АР Крим. Мотивуючи свої вимоги, представник заявника [PERSON] вказує, що [PERSON] є братом [PERSON] , яка померла [INFO] в смт. Гвардійське Сімферопольського району АР Крим. Оскільки факт смерті сестри підтверджується довідкою медичного закладу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, отримати свідоцтво про її смерть він не має можливості, в зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даною завою. Ухвалою судді 18.04.2019 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження з особливостями провадження передбаченими ст. 317 ЦПК України. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився причину неявки суду не повідомив. Представник заявника [PERSON] в судовому засідані заявлені вимоги підтримала та просила їх задоволити з підстав викладених в заяві. Зацікавлена особа в судове засідання свого представника не направила, натомість надіслала на адресу суду, заяву в якій просить справу розглянути без їхньої участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Судом встановлено слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника . Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п.2 ч.1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинні бути зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 49 ЦК України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану, що підлягає державній реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] на тимчасово окупованій території України в смт. Гвардійське Сімферопольського району АР Крим померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , від 07.09.2018 видане Сімферопольським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції РК. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 -VI державній реєстрації підлягає, зокрема, смерть. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 -VI органами державної реєстрації актів цивільного стану є : центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 -VI державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 -VI, передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» внутрішнього переміщення осіб» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено і Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Пунктом 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Оскільки заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті [PERSON] , на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON] підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту, що має юридичне значення. Крім того, іншого порядку для вирішення зазначеної ситуації Законодавством України не визначено. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved