Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У квітні 2016 року до суду Жовтневого району міста Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб між ним та [PERSON] було зареєстровано 24 серпня 1986 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2577. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, не змоги створити гарне подружжя, тому що різні погляди на життя, з приводу чого по різним питання постійно виникали сварки, стали чужі один одному. Позивач зазначає, що шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з листопада 1998 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, на примирення не згоден, вважає, що сім"я розпалась та поновлена бути не може. Спільне майно поділили добровільно. Позивач у судове засідання зявився, однак надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання зявилася, однак надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, проти позову не заперечує, просить суд позов задовольнити, однак стосовно поділу майна зазначила, що спільне майно вони не ділили і вона має намір звернутися до суду з відповідним позовом. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 24 серпня 1986 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2577, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Шлюбно-сімейні стосунки припинені з листопада 1998 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, бажання відновляти сімейні відносини не мають, сім"я розпалась та поновлена бути не може. У відповідності до ст. 104 СК України, шлюб припиняється в разі його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до п. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню подружжя та після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також їх дітей. Згідно зі ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сімя існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги.

Outcome: approved