Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом в якому просив визнати за позивачем - [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO], право на завершення приватизації та отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 1,06 га: з якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель орієнтовною площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,82га, які розташовані по [ADDRESS], в межах населеного пункту. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON], яка постійно проживала в с. Прушанка, Козятинського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке прийняла позивачка, подавши заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк, проте вона не може оформити своїх спадкових прав на земельну ділянку площею 1,06 га, з якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель орієнтованою площею 0,25га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,82га, які розташовані по [ADDRESS] в межах населеного пункту, що були передані померлій [PERSON] рішенням 15 сесії 21 скликання Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 01 квітня 1994 року, оскільки за життя [PERSON] не отримала правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача- Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12), яка постійно проживала в с. Прушанка, Козятинського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно до складу якого, крім іншого входить земельна ділянка орієнтовною площею 1,06 га, з якої: для будівництва та обслуговування житловго будинку і господарських будівель, орієнтовною площею - 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею - 0,82га, які розташовані в [ADDRESS], в межах населеного пункту, яка була надана [PERSON], безоплатно у приватну власність на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 01 квітня 1994 року (а.с.15). Позивачка - [PERSON], являється єдиним спадкоємцем усього майна померлої матері - [PERSON]. [PERSON] спадщину прийняла у встановлений законом шестимісячний строк, подавши заяву про прийняття спадщини до Козятинської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину зазаповітом (а.с.13) Однак позивачка не може оформити своїх спадкових прав на земельну ділянку розташовану в межах населеного пункту [ADDRESS] орієнтовною площею 1,06 га, з якої: - 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 0,82 га для ведення особистого селянського господарства, оскільки спадкодавцем не було завершено приватизацію даної земельної ділянки. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд при розгляді справи також враховує роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13, відповідно до п.3.5 яких Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК). Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає, що позивачка прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка набула право на спадкування усіх його прав та обов'язків, що йому належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлому за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, однак за відсутності правовстановлюючого документу на ім'я померлого, вона згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за нею рішенням суду. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved