Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення, мотивуючи тим, що 11.09.2008 року між ними та [PERSON] був укладений кредитний договір №K3YWAN24220801, відповідно якого, позичальник отримав кредит у розмірі 92 376.80 грн. зі сплатою 20.04 відсотків на рік з кінцевим строком погашення заборгованості до 10.09.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором [PERSON] надав в заставу автомобіль Сhery, модель: А21 Alara, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності. [PERSON] порушив умови даного договору, а також зобов'язання за договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав, що змусило позивача звернутися до суду. Позивач просить суд постановити рішення, яким вилучити у відповідача зазначений автомобіль з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, звернути стягнення на предмет застави та відшкодувати сплачений судовий збір в сумі 3 654.00 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Від представника банку Андрійченка В.М. надійшла заява, в якій просить судовий розгляд проводити за його відсутності, позовні вимоги банку підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує та просять збільшити розмір позовних вимог, а саме додатково стягнути 800 гривень відповідно до квитанцій від 11.03.2015 року та 23.03.2015 року за розміщення оголошень в пресі про виклик відповідача. В судове засідання [PERSON] не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за допомогою засобів масової інформації, а саме через оголошення в газеті «Час Київщини». Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному об'ємі. Судом встановлено, що 11.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №K3YWAN24220801, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 92 376,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.09.2015 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед [PERSON] виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти у розмірі 92 376,80 грн. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, оскільки не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 31.12.2014 року має заборгованість - 486 040.32 грн., яка складається з наступного: 92843,65 гри. - заборгованість за кредитом; 76819,06 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20941,58 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 272053,16 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 23132,87 гри. - штраф (процентна складова). Розрахунок суми заборгованості міститься в матеріалах справи (а.с. 4-6). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором [PERSON] надав в заставу автомобіль Сhery, модель: А21 Alara, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, [PERSON], зобов'язання за договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені заставодавця. Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, цілком очевидно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок [PERSON] передати предмет застави в заклад заставодержателя - ПАТ КБ «ПриватБанк», суд вважає за необхідне дану вимогу законною і обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Враховуючи вищенаведене, необхідно зробити висновок, що не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором, [PERSON] порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ст.79 ЦК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно платіжного доручення №ВООО2В0PST від 02 лютого 2015 року сплачено судовий збір в сумі 3 654.00 грн. ( а.с. 25), а тому, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення судового збору також підлягають до задоволення. Встановлені судом обставини підтверджуються: розрахунком заборгованості за кредитним договором №K3YWAN24220801від 11.09.2008р.; · копією письмової вимоги про усунення порушень за зобов'язанням за кредитним договором №K3YWAN24220801від 11.09.2008р.; · копією листа-письмової вимоги; · копією кредитно - заставного договору №K3YWAN24220801 від 11.09.2008р.; · витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; · копією технічного паспорту; · копією паспорту гр. [PERSON] серії [NUMBER] · копією довідки №241170 про включення до ЄДРПОУ; · копією Банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011р.; · копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; · витягом із статуту (нова редакція) ПАТ КБ "Т1РИВАТБАНК"; · платіжним дорученням №ВООО2В0PST від 02 лютого 2015 року про сплату судового збору; · іншими матеріалами справи.

Outcome: approved