Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В ході слухання справи позивачкою було уточнено позовні вимоги, які в остаточній редакції зводяться до наступного. Позивачка просить суд визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідченого 16.11.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №3690 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] на користь [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що її батько [PERSON] помер 11.12.2015 року. 16.11.2015 року, за місяць до смерті, він уклав заповіт на користь [PERSON],який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] За заповітом він заповів їй житловий будинок 18 по вул. Лінника в м. Маріуполі, про заповіт позивачка дізналася лише після смерті батька. Вважає, що батько на момент укладення заповіту, через захворювання та зловживання спиртними напоями, не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Вважає, що даний заповіт, є недійсним, тому що порушує її права як спадкоємиці, а батько ніколи не виказував бажання передати будинок кому-небудь, крім неї. Також у неї є сумніти стосовно підпису її батька у заповіті. Позивачка [PERSON] та її представник позивачки [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили його задовольнити. Відповідачка [PERSON] до відкритого судового засідання не зявилася, але надала заяву, згідно якої просить розглянути дану справу без її участі. Представник відповідачки [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідачка не є родичкою [PERSON] Вона хотіла купити квартиру [ADDRESS], власником якої був [PERSON] У процесі оформлення документів на дану квартиру виникли проблеми, а саме виявилася у наявності заборгованість по аліментам на користь матері позивачки, на підставі якої на цю квартиру був накладений арешт, який виявився при передачі завдатку. Заборгованість сплачувала відповідачка. Родичі не допомагали йому продавати квартиру, бо хотіли заволодіти нею. До цього ? частку квартири по вул. Сеченова він подарував своїй дружині, в рахунок аліментів. [PERSON] хотів після продажу квартири купити собі будинок. Він та [PERSON] допомогли знайти йому будинок 18 по вулиці Лінника в м.Маріуполі, куди він переїхав, через 10 днів після купівлі, де і мешкав останні дні свого життя. Угода була оформлена 02.12.2015 року, а заповіт укладений 16.11.2015 року. Він допомагав документи поновлювати, паспорту не було, документи на квартиру були. Він був адекватний, зловживав спиртним, але коли був тверезим, усвідомлював свої дії. Просив у позові [PERSON] відмовити в повному обсязі. Крім того зазначив, що висновки посмертної судово-психіатричної експертизи суперечать обставинам справи, показам свідків, меддокументам щодо стану здоровя [PERSON], тому просив суд визнати висновки неналежним доказом по справі та не враховувати його при постановленні рішення. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що при зверненні громадянина до неї, як до нотаріуса, вона зясовує волевиявлення людини, який документ він бажає оформити і розяснює його зміст, порядок скасування. При укладанні заповіту розяснює наслідки його укладання, і чи дійсно вказане волевиявлення відповідає його волі. Це було встановлено нею та особу громадянина перевірено. Проект заповіту було укладено, його прочитав [PERSON] особисто, без окулярів, підписав та заповіт було внесено до реєстру. Будь-яких особливостей нею не було помічено в діях та поведінці [PERSON], він розумів значення своїх дій. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її племінниця, яку вона знає з народження, а відповідачку вона не знає. Померлий є її двоюрідним братом, про заповіт їй не було нічого відомо. В останній час він зловживав спиртними напоями, мешкав сам, але з дітьми спілкувався, діти приїжджала до нього в гості. Він продав квартиру та придбав будинок, казав, що зареєструє у ньому дітей, не мав наміру залишити у спадок його ще кому-небудь. Хто оформляв угоду їй не відомо. Коли він забажав оформити угоду, то звернувся до ріелтора, оформив договір, сказав їм про це, коли вже почав оформляти документи на продаж. Коли він продав квартиру, то обрав собі будинок, де він взяв гроші, їй не відомо. Від чого він помер їй не відомо. На здоровя він не скаржився, лише зловживав спиртними напоями. Коли був тверезий, то був адекватний, а коли пив, то не впізнавав людей. Діти давали гроші на поховання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що померлий її племінник, помер в будинку. Вона зателефонувала ріелтору, дізнатися де документи на будинок, він відповів, що померлий уклав заповіт, але у померлого були дві доньки та плани на будинок. Про смерть [PERSON] знала вона, дві її доньки, сваха, а більше ніхто не знав про його смерть, але раптом ріелтор спитав: "Що трапилось з [PERSON]?" Племінник випивав з молодості, лишився сімї. З 2000-х років він мешкав з матірю, став багато пити, втратив роботу. Після смерті матері залишився мешкати сам в квартирі. Гроші пропивав, пив із незнайомими особами, вів себе не адекватно, був агресивним. Пив постійно, ловив «мух», клав всю їжу разом. Мати намагалася його лікувати. Про відповідачку ніхто не чув, і він ніколи би не уклав заповіт на її користь, ця новина її шокувала. Він мріяв, що діти будуть відпочивати у будинку. Конфліктів з дітьми не було. Коли в квартирі, де проживав [PERSON] сталася пожежа, то він розповів, що намагався розібрати каркас ліжка, взяв інструмент, запалив цигарку, сів на матрац і більше нічого не памятав. Другий ключ від квартири був у ріелтора. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] виросла у її дворі, на її очах, а відповідачку вона не знає про те, що [PERSON] уклав заповіт, їй не було відомо. Квартиру він продав та отримав задаток, кожен день пив і виносив речі з квартири. Він всім сусідам казав: «Справи робляться, я отримав завдаток». Потім приїхав автомобіль та декілька чоловіків, перевозили його речі, він сказав, що йому купили будинок на Слободці. Через декілька днів трапилася пожежа в квартирі, [PERSON] надихався димом, його забрала «швидка допомога». Після лікарні вона його не бачила та дізналася від його друга, що [PERSON] вже дома у тітки. Про заповіт він ніколи не казав. Він був гарною людиною, але став зловживати спиртними напоями та з головою в нього стало не все добре, казав, що бажає померти, набридло жити. Хто зараз мешкає у квартирі їй не відомо. Люди приходили, зробили ремонт, але не мешкають зараз. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] дочка його куми. Розмов про продаж квартири з ним не було, про пожежу не знав. [PERSON] заходив до нього не тверезий. Взагалі він його памятає, як нормального адекватного чоловіка. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - донька її куми. [PERSON] хрестив її доньку, а відповідачку вона не знає. В гості останнім часто не часто ходили, оскільки [PERSON] вів себе не адекватно, багато пив. Про заповіт та продаж квартири вона не знала. Квартиру продавати він наміру не мав. Після продажу придбав будинок, про це їй стало відомо при організації поховання. Про заповіт та психічні захворювання [PERSON] їй не відомо. В гості він заходив до неї тверезий, в цей час був нормальною, адекватною людиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її сусід, а представник відповідача ріелтор. [PERSON] був добрий, любив випити, худенький. Він забажав придбати будинок, у нього були плани на нього, він переїхав, а потім помер. Його годувала т.[PERSON], говорив, що вона тримає його на цьому світі. Після продажу в квартиру заселилася молода пара. У ріелтора були ключі від будинку [PERSON], хвіртки. Будинок агентство продавало. Весною приїхали доньки померлого, плакали, не вірили, казали, що він не міг укласти заповіт, бо дуже любив доньок. Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя від 10.06.2016 р. задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Заборонено відчужувати будинок №18 по вул. Лінніка в м. Маріуполі Донецької області (а.с.14). Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.08.2016 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та представника відповідачки [PERSON] Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], місцезнаходження: 87500, м. Маріуполь, вул. Казанцева, б.19). Зобовязано приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (місцезнаходження: 87500, м. Маріуполь, вул. Казанцева, б.19) надати суду належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо укладення заповіту [PERSON], актовий запис № 891. Зобовязано приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] надати суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 11.12.2015 року, актовий запис №891 (а.с.47). Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.03.2016 р. задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] Зобовязано посадових осіб комунального закладу «Маріупольської міської лікарні №2», розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. 50 років СССР, 46а, надати суду історію хвороби [PERSON], [INFO], який проходив лікування у нейрохірургічному відділенні Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» за період з 2005 року по 2015 рік, посадових осіб нейрохірургічного відділення комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5, надати суду історію хвороби [PERSON], [INFO], за період з 2005 року по 2015 рік, посадових осіб Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги №3, розташованого за адресою:м. Маріуполь, пр.Леніна, б.80, надати суду амбулаторну карту [PERSON], [INFO]. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.03.2016 р. призначено по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним посмертну судовопсихіатричну експертизу. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності із п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є - договори та інші правочини. Одним із способів захисту цивільних прав і інтересів, згідно п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. За положеннями ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. За вимогами ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, згідно ст. 1234 ЦК України. Пленум Верховного Суду України в своїх роз'ясненнях, які містяться в п.10 постанови № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року із змінами, внесеними 25.12.1992 року постановою № 13, 25.05.98 року постановою № 15, звертав увагу судів на те, що правила ст. 55 ЦК України (в редакції 1963 року) поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що в момент укладення угоди він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.). Для визначення наявності такого стану на момент укладення угоди суд призначає судову психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент її укладення він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними. Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування відповідно ст.1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії VІ-НО №272703, виданого Будинком одруження м. Маріуполя 19.10.1991 р., [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19.10.1991 р. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку [PERSON], дружині [PERSON] (а.с.79). Згідно свідоцтва про народження серія І-НО №713005 виданого повторно 10.05.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилася 26.06.1994 року, та її батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON], актовий запис №847 (а.с.3, 90). Згідно свідоцтва про народження серія І-НО №011734 виданого повторно 18.06.1997 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] народилася 13.06.1997 року, та її батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON], актовий запис №563 (а.с.73). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-НО №127354, виданого 01.09.2008 р. Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між чоловіком [PERSON] та [PERSON] розірвано 01.09.2008 р., актовий запис №338 (а.с.80). Згідно довідки, виданої директором ЖКП Іллічівського району, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] з 18.12.2003р., виписаний 24.12.2015 р., помер 11.12.2015 р. (а.с.79). Згідно особового рахунку № 29678, квартиронаймачем квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 09.11.2007 р. №4405, є [PERSON] (а.с.75). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 46553723, сформованої 29.10.2015 р., власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] (пр. [PERSON]) в м. Маріуполі є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1432, виданого 06.10.2015 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні. На зазначену квартиру на підставі ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22.10.2013 р. №264/6897/15-ц накладено арешт (а.с.42). Згідно квитанції №13821964 від 19.10.2015 р. на суму 58947,11 грн. [PERSON] погасив заборгованість по аліментам за виконавчим провадженням ВП№42969558 та квитанції від 23.11.2015 р. на суму 61894,47 грн. [PERSON] сплатив забезпечення позову по справі №264/6897/15-ц (а.с.44, 45). 16.11.2015 року [PERSON] склав заповіт на ім'я [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3690 (а.с.52, 53, 83, 96). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 59053698, сформованої 13.05.2016 р., власником 1/1 частки житлового будинку 18 по вул. Лінніка в м. Маріуполі є [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 4274, виданого 16.11.2015 р., приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (а.с.41). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 61781497, власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3850, виданого 02.12.2015 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (а.с. 43). Згідно акту про пожежу від 28.11.2015 р., 28.11.2015 р. виникла пожежа за адресою м.Маріуполь, пр. Леніна (пр. [PERSON]), б. 105 кв.130, пожежу виявила невстановлена особа о 14-17 год., пожежу ліквідовано о 15-05 год. Пожежею знищено - диван, речі квартири, електричний лічильник, пожежею пошкоджено - закопчені стіни у всіх кімнатах. Травми отримав - [PERSON]. Причина пожежі - необережне поводження з вогнем (а.с.137). Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 924310, виданого 14.12.2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 11.12.2015 року у віці 45 років, актовий запис №891 (а.с.5, 76). Згідно довідки про причину смерті (до форми №106/о№4108, виданої для поховання) [PERSON], [INFO] помер 11.12.2015 р. від інтоксикації, лівобічної гнійної пневмонії (а.с.77). 17.05.2016 р. зареєстрована за № 43 спадкова справа №13/2016., за заявою [PERSON], яка є дочкою померлого [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Крім неї, є один спадкоємець за законом дочка [PERSON] (а.с.68, 84). 17.05.2016 р. зареєстрована за №44 спадкова справа №13/2016. [PERSON], яка є дочкою померлого [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Крім неї, є один спадкоємець за законом дочка [PERSON] (а.с.85). 06.06.2016 р. о 13-30 годині зареєстрована за №57 спадкова справа №13/2016. [PERSON], яка є спадкоємицею [PERSON] за заповітом, посвідченим 16.11.2015 р. за реєстровим №3690 приватним нотаріусом [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Дружини, що пережила спадкодавця не існує (а.с.91). Згідно з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи за № 78 від 19.06.2017 року 30.06.2017 року, КЛПУ «ОПНБ м. Словянська», [PERSON], [INFO], на момент складання заповіту 16.11.2015 р. страждав органічним розладом особистості змішаного генезу внаслідок повторних черепно мозкових травм, ДЕП, 2, 3 ступінь, з помірно вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, психопатоподібною поведінкою. Супутній діагноз: психічний та поведінковий розлад внаслідок вживання алкоголю з шкідливими наслідками, синдром залежності. У період складання заповіту 16.11.2015 р. [PERSON] за психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.187-195). Судово-медичний експерт [PERSON], допитана в режимі відеоконференції, суду пояснила, що для надання висновку відносно [PERSON] була надана медична документація: амбулаторна картка, історії хвороби, також була компютерна томографія головного мозку з міської лікарні № 5. Експертами був зроблений висновок на підставі медичної документації та показів свідків. [PERSON] ретельно вивчив всю направлену експертам медичну документацію, про що доповів експертам, а потім кожний експерт особисто вивчав меддокументацію та показання свідків, на підставі чого і був зроблений висновок. Для проведення експертизи було достатньо часу, який було зроблено на підставі медичної документації. [PERSON] на обліку не перебував, але не міг працювати з 2008 року, т.я. зловживав спиртними напоями систематично. В морально-етичному плані рівень [PERSON] знизився, як і знизився соціальний статус. Покази свідків експерти брали з матеріалів справи, їх було достатньо, роздруківки показів свідків для висновку не були потрібні. Покази свідків мали другорядне значення, при складанні висновку, головне це клінічні дані, вивчення меддокументів, МРТ. Експерти не могли встановити у якій кількості і які алкогольні напої вживав [PERSON], але пив він систематично. [PERSON] був деградованої особою, мав енцефолапатію\~на фоні постійної інтоксикації, ступень енцефолапатії\~не встановлювали. У [PERSON] були дуже тяжкі травми голови, лобної долі, потиличної кістки, що впливало на фізичний та психічний стан [PERSON] Зроблений експертами висновок в експертизі відповідає діагнозу МКБ-10. У [PERSON] були травми та алкоголізація. У [PERSON] були психічні розлади, після лікування в нього покращився стан, але пізніше став погіршуватися, оскільки такі травми мають незворотні наслідки. У [PERSON] була токсична енцефолапатія, внаслідок отруєння угарним газом.\~В 2015 році експертами встановлена у [PERSON] атрофія мозку, на підставі мрт 2011 року. [PERSON] виявляв агресивні тенденції, це підтверджується клінічною картиною травм та алкоголізмом. Органічний розлад це психіатричний діагноз, а психоподібна поведінка [PERSON] підтверджується показами свідків та травмою правої долі мозку і атрофією мозку. Судово-медичний експерт [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вживав алкоголь, а в 2011 році отримав тяжку ЧМТ, яка у 99% супроводжується синдромом лобної долі, атрофією мозку, який не лікується і стан здоровя не може покращуватися. Цей стан проявляється з елементами психопатоподібної поведінки. Судово-медичний експерт [PERSON] суду пояснив, що з пояснень свідків та медичних документів, трудової книжки експертами було зроблено висновок, який наданий суду. Експертиза була проведена безкоштовно. Часу для вивчення справи було достатньо, спочатку було зроблено попередній висновок, з яким були ознайомлені колеги, а потім зроблений висновок, що наданий суду. Пояснення свідків експерти не слухали, оскільки це нічим не передбачено. На обліку у нарколога та психіатра [PERSON] не перебував. Спяніння приводить к психічним розладам, але це фізичний стан. З показань свідків та меддокументів не можна було встановити яку саме кількість алкоголю вживав [PERSON] Маються дві виписки з лікарні, згідно яких [PERSON] отримав тяжкі ЧМТ, які тягнуть за собою слабоумство, і які відіграли важливу роль при складанні висновку експертів. Для встановлення психічного розладу у [PERSON] не потрібні пояснення свідків, в меддокументах достатньо даних для встановлення у [PERSON] хвороби алкоголізм. Причина смерті [PERSON] - це гнійна пневмонія внаслідок отруєння угарним газом. Ураження лобних долів, як у померлого при ЧМТ, завжди призводить до слабоумства, органічних розладів особистості, інтоксикація до психічних розладів. Основна підстава висновку - це медична документація, пояснення свідків не мають великого значення. У переліку захворювань існує діагноз МКБ-10, якому надаються наступні ознаки: слабоумство, душевний розлад, порушення когнітивних здібностей, хворий не може аналізувати, планувати, робить необдумані вчинки. Психоорганічний синдром лобної долі у [PERSON] призводить до деменції. Зловживання спиртиними напоями це вживання алкоголю не менш 1 разу на тиждень, при чому виникає психічна та фізична залежність. [PERSON] в 2007 році було звільнено з останнього місця роботи, через перебування у нетверезому стані, після чого він більше ніде не працював. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 78 від 30.06.2017 року КЛПУ «ОПНБ м. Словянська», судом встановлено, що експертиза була проведена експертною комісією в складі трьох експертів, які мають стаж експертної діяльності від 9 до 31 років, що свідчить про їх фаховий рівень. Експерти попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмови від виконання покладених обовязків за ст.384,\~385 КК України. При проведенні експертизи були використані лише матеріали справи та медичні документи, які\~\~надані судом. Дослідження проводилось в межах питань, які поставлені судом і висновки мають відповідь на всі запитання які поставлені судом.\~ Суду не представлені будь-які докази, в підтвердження пояснень представника відповідача щодо сумнівного висновку судово-психіатричної експертизи, висловлено лише припущення, при цьому належних обґрунтувань для підстав проведення повторної експертизи не наведено, додаткових документів, які б стосувалися предмета дослідження суду не надано. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень\~ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, суд вважає належним, достатнім та допустимим доказом висновок посмертної судово-психіатрич6ної експертизи № 78 від 30.06.2017 року КЛПУ «ОПНБ м. Словянська». Таким чином, суд приходить до висновку, що на час складання заповіту на користь [PERSON] 16.11.2015 року [PERSON] за станом свого здоровя не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання заповіту недійсним. \~На підставі вищевказаного,

Outcome: approved