Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємць [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором інформаційно-консультативного обслуговування від 20.01.2017 року, у розмірі 134390,22 грн. В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 20.01.2017 був укладений договір інформаційно-консультативного обслуговування, відповідно до якого вона від імені та за дорученням відповідача надає послуги по вивченню ринку нерухомості та надає інформацію про об`єкти нерухомості, що продаються, для придбання у власність, а саме: квартира. У договорі передбачена оплата послуг виконавця (фізичної особи-підприємця [PERSON]) та відповідальність замовника ( [PERSON] ) за неналежне виконання зобов`язань, що підтверджується відповідними підписами відповідача у договорі. Позивач виконала вимоги договору. 20.01.2017 року відповідачем було оглянуто вибрані об`єкти нерухомості, а саме: квартири [ADDRESS] . Відповідач, в порушення договірних зобов`язань, не виконав умови договору до теперішнього часу у добровільному порядку, тому позивач вимушена звернутися до суду з позовною заявою. У відповідача виникла заборгованість по договору, а саме: сума вартості наданих послуг у розмірі 63000,00 грн; штраф за неналежне виконання договірних зобов`язань у розмірі 63000,00 грн; пеня за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань у розмірі 7370,14 грн.; 3% річних за користування коштами у розмірі 642,08 грн.; інфляційні витрати у розмірі 378,00 грн. Просила стягнути з відповідача суму вартості послуг за договором. Позивач фізична особа-підприємць [PERSON] у судове засідання не з?явилася, була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання, відповідно до якого просив суд розглянути справу без участі позивача та його представника, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та у разі неявки відповідача винести заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 20.01.2017 року між [PERSON] , як Замовником з одного боку, та фізичною особою - підприємцем [PERSON] , як Виконавцем з іншого боку, було укладено Договір на інформаційно-консультативне обслуговування (а. с. 5). Відповідно до п. 1.1 Договору предметом даного договору є надання Виконавцем від імені та за дорученням Замовника послуг по вивченню ринку нерухомості та надання інформації про об`єкти нерухомості, що продаються, для придбання у власність, а саме: квартира. Пунтком 2.2.1 Договору передбачена оплата послуг, а саме Замовник зобов`язуєтьсяоплатити послуги Виконавця у разі придбання наданого Виконавцем об`єкта нерухомості Замовником, довіреною особою Замовника або третьою особою, що діє в інтересах Замовника. Згідно з п.п. 3.1-3.2 Договору вартість послуг Виконавця складає 5% від ринкової вартості об`єкта нерухомості, але не менше 24000,00 грн. Послуги Виконавця вважаються виконаними з моменту, коли Замовник ставить свій підпис про огляд обраного ним об`єкту нерухомості. На підтвердження факту виконання договору виконавцем, наявний особистий підпис [PERSON] у пункті 7 Договору. З вказаного пункту Договору вбачається, що 20.01.2017 року Замовником було оглянуто вибрані об`єкти нерухомості, а саме: квартири [ADDRESS] . Також, зазначена ринкова вартість кожної із квартир у розмірі 1260000,00 грн. Тобто, судом встановлено, що між сторонами укладено договір про надання послуг. Позивач виконав усі взяті на себе зобов`язання, а саме надав відповідачу інформацію про об`єкти нерухомості, що продаються, для придбання у власність. Відповідачем же були порушені зобов`язання щодо сплати наданих послуг. Позивач просила стягнути з відповідача заборгованість за договором інформаційно-консультативного обслуговування від 20.01.2017 року у розмірі 63000,00 грн; штраф за неналежне виконання договірних зобов`язань у розмірі 63000,00 грн; пеню за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань у розмірі 7370,14 грн.; 3% річних за користування коштами у розмірі 642,08 грн.; інфляційні витрати у розмірі 378,00 грн. Підставою для задоволенні позовних вимог позивачем зазначено - невиконання відповідачем умов договору інформаційно-консультативного обслуговування, несплата послуг за договором. Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає приписам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З ч. 2 ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 901 ЦК України закріплено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець)зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 2.2.1 Договору встановлено, що у Замовника (відповідача) обов`язок оплатити надані Виконавцем (позивачем) послуги виникає у разі придбання Замовником об`єкта нерухомості, то моментом виникнення зобов`язання оплатити такі послуги є момент придбання у власність нерухомого майна. Відповідно до п. 3.4 Договору підтвердженням придбання Замовником об`єкту нерухомості, інформація про який була надана Виконавцем, може слугувати укладення договору завдатку, а також договору купівлі-продажу або будь-якого іншого договору, що посвідчує перехід об`єкта нерухомості від власника об`єкта до Замовника або його родичам, третім особам в інтересах Замовника чи його родичам, третім особам у своїх інтересах, якщо інформація про об`єкт отримана ними від Замовника. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що 03.05.2018 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 25.01.2017 року між ТОВ «Азово-Чорноморська інвестиційна компанія» та [PERSON] , договору бронювання, укладеного 25.01.2017 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] , додаткового договору до договору бронювання від 25.01.2018 року, укладеного 20.03.2018 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] , акту прийому-передачі квартири, укладеного 20.03.2018 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] ( а. с. 6). За таких обставин у відповідача виник обов`язок оплатити надані позивачем послуги у розмірі 63000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що передбачено приписами ст. 599 ЦК України. Відповідно, у [PERSON] виник обов`язок оплатити надані ФОП [PERSON] послуги у розмірі 63000 грн. з моменту реєстрації права власності у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а саме з 03.05.2018 року. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. ч. 1- 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Приписами ч. 2 ст. 551 закріплено, що предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 6.2 Договору на інформаційно-консультативне обслуговування встановлено, що Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю суму, вказану в п. п. 3.1, 7 даного Договору протягом семи робочих днів з моменту огляду обраного об`єкта нерухомості. У свою чергу п. п. 6.3 встановив, що у разі невиконання Замовником п. 6.2 Договору він зобов`язаний сплатити Виконавцю штраф в розмірі 100% від вартості послуг, вказаних у п. 7 Договору, але не менше 24000,00 грн. В даному випадку п. 7 Договору передбачає суму у розмірі 63000,00 грн., тобто штраф в розмірі 100% від вартості послуг становить також суму у розмірі 63000,00 грн Судом встановлено, що відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором, кошти в строк указаний у договорі позивачеві не сплачено. Будь-яких доказів на спростування цього факту матеріали справи не містять. [PERSON] також не надано доказів щодо належного виконання ним умов договору інформаційно-консультативного обслуговування та сплати послуг за договором. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У договорі між ФОП [PERSON] та [PERSON] прописано, що Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю пеню, 3% річних та інфляційні втрати згідно наданому Виконавцем розрахунку (п. п. 6.3 Договору). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Позивачем виконано розрахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних витрат. Заперечень відповідача проти вказаного розрахунку матеріали справи не містять. Іншого розрахунку, зробленого відповідачем, до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, з урахуванням наведенного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. При ухваленні рішення, відповідно до ст. 265 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору. В матеріалах справи наявна квитанція № 70288 від 10.09.2018 року на суму 1343,9 грн., щодо сплати ФОП [PERSON] . судового збору при зверненні до суду з позовом, відповідно до Закону України "Про судовий збір". Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, на підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі1343,9 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved