Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "[PERSON] [PERSON]" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.03.2008 року [PERSON] за кредитним договором № 014/4036/82/38358, укладеним між ним та банком, отримав кредит у сумі 9 863,40 доларів США строком на 120 місяців та платою за користування ним у розмірі 14,00 % річних. 06.05.2009 року між ними було укладено додаткову угоду №014/4036/82/38358 до кредитного договору, відповідно до умов якої позичальнику тимчасово, на період з 06.05.2009 року по 06.05.2010 року встановлено кредитні канікули, внаслідок чого розмір щомісячного обов'язкового платежу зменшено до розміру визначеного новим графіком погашення, що є додатком до цієї додаткової угоди. Оскільки відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконував, в нього станом на 12.08.2015 року виникла заборгованість у розмірі 6 706,60 доларів США, в еквіваленті по курсу НБУ становить 143 330,44 гривні, з яких 5 212,36 доларів США, що становить 111 396,21 грн. заборгованість за кредитом; 546,38 доларів США, що становить 11 676,99 грн. заборгованість за відсотками; 947,86 доларів США, що становить 20 257,24 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків, тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору (а.с.2-5). Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору № 014/4036/82/38358 від 12.03.2008 року з моменту його укладення, посилаючись на те, що при укладенні кредитного договору він не був ознайомлений з усіма умовами кредитування, що пропонуються банком, в обсязі і в порядку, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», тоді як договір визначений сторонами як споживчий кредит, а також нормативно-правовими актами НБУ, нормам цивільного кодексу. Він був ознайомлена лише з тією інформацією, яка була фактично викладена безпосередньо у змісті самого договору, розробленого позивачем. Так, з кредитного договору вбачається, що в його змісті відсутні встановлені законодавством обовязкові умови, необхідні для укладення такого, а саме: - всупереч Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, всупереч ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» належно не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача; графік платежів, не містить відомостей у розрізі сум погашення основного боргу, вартості сплати всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил; не визначено сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не вказано її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі). Оскільки обовязкові відомості, передбачені вищевказаними нормативно-правовими актами, у кредитному договорі відсутні, і доказів про те, що ці відомості були офіційно оприлюднені немає, то і нема підстав вважати, що кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства, його умови є несправедливими, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, а тому просить задовольнити зустрічний позов (а.с.148-152). В судове засідання представника позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення проти зустрічного позову. Суть поданого заперечення зводиться до того, що 11.03.2008 року позивачем (за первісним позовом) отримано Заяву-анкету позичальника [PERSON], у якій останній просить надати йому кредит під заставу в сумі 9863,40 доларів, а також стверджує, що у письмовій формі ознайомлений з кредитними умовами (мета кредиту, наявні форми кредитування та відмінності між ними, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовна сукупна вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору), зі змістом ст. ст. 190, 222 КК України та з валютними ризиками при отриманні кредиту в іноземній валюті, що спростовує посилання зустрічного позову на порушення банком Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування і сукупну вартість кредиту та Закону України «Про захист прав споживачів». Також безпідставним є твердження [PERSON] про несправедливість умов кредитного договору, так як згідно п. 15.4 кредитного договору на момент одержання кредиту позичальник усвідомлював та гарантував, що умови такого є для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними, справедливими. Оскільки жодна з вказаних у зустрічному позові вимог банком не порушена, кредитний договір відповідає діючому законодавству України, тому й підстав для визнання його недійсним немає (а.с.163-164). Відповідач та його представник позов банку не визнали та просили у такому відмовити, задовольнивши зустрічний позов. Заперечуючи проти позову посилаються на те, що відповідач коштів згідно договору не отримував, а посилання позивача на меморіальний валютний ордер як на доказ передачі йому коштів, не підписаний ним, підстави для вимоги сплати коштів та нарахованих процентів відсутні. Крім цього, згідно вказаного документу, кредит було видано у гривні, а не у доларах США. Також подані позивачем документи суперечать один одному, оскільки за кредитним договором пердбачено видачу кредиту в розмірі 9 863,40 доларів США, додатковою угодою фактична заборгованість по кредиту становить 6 331,81 доларів США, розрахунком заборгованості передбачено суму виданого кредиту 10 052,45 доларів США (а.с.122-123). Також просили суд застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності з приводу пені, визначеної у розрахунку заборгованості. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] 12.03.2008 року був укладений кредитний договір № 014/4036/82/38358, згідно якого банк надав позичальнику кредит на придбання нерухомого майна в сумі 9 863,40 доларів США, а позичальник зобов'язався у строк до 12.03.2018 року (включно) повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14,00 відсотків річних (а.с. 10-18, 25, 26). У відповідності до додаткової угоди 014/4036/82/38358 від 06.05.2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) Кредиту за якими тимчасово, на період з 06.05.2009 року до 06.05.2010 року (кредитні канікули) сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів; протягом кредитних канікул позичальник сплачує проценти за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору (а.с.21-22). Відповідач порушив вимоги кредитного договору від 12.03.2008 року № 014/4036/82/38358, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим у нього станом на 12.08.2015 року виникла заборгованість у розмірі 6 706,60 доларів США, в еквіваленті по курсу НБУ становить 143 330,44 гривні, з яких 5 212,36 доларів США, що становить 111 396,21 грн. заборгованість за кредитом; 546,38 доларів США, що становить 11 676,99 грн. заборгованість за відсотками; 947,86 доларів США, що становить 20 257,24 грн. (а. с. 6-9).\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При укладенні кредитного договору відповідач зобов'язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку, а також виконати інші зобовязання в порядку та строки, визначені цим договором (п.7.1, п.7.2). За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (п. 16.3). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи факт невиконання відповідачем, як позичальником, умов кредитного договору, позов підлягає до задоволення. Щодо застосування судом строку позовної давності в частині пені за заявою представника відповідача, суд приходить до наступного висновку. Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, як визначено статтею 258 цього Кодексу до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з положеннями статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Суд враховує, що відповідно до п. 16.7 кредитного договору до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконання цього договору, застосовується строк позовної давності у три роки. В даному випадку, сторони договору, відповідно статті 259 ЦК України, збільшили позовну давність до трьох років, зокрема і до вимоги про стягнення пені. Відповідно до розрахунку заборгованості, нарахована пеня охоплює період 15.10.2012 року по 22.08.2015 року (а.с.7-9). Позивач звернувся до суду з позовною заявою 23.09.2015 року, отже строк позовної давності не пропущено. Посилання представника відповідача на те, що відповідач кредит не отримував, оскільки меморіальний ордер не підписаний і такий, суд відхиляє, оскільки такі є взаємовиключними з його ж посиланнями про застосування строку позовної давності та твердженнями відповідача про отримання кредиту у національній валюті. Крім цього, вони спростовуються діями відповідача, спрямованими на погашення кредиту, а також укладенням після підписання кредитного договору додаткової угоди до такого про реструктуризацію кредиту.\~\~ Що стосується зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору з моменту його укладення, то суд приходить до наступного. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляла будь-яких додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачу для ознайомлення умови запропонованого Банком кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у Платіжному календарі до кредитного договору міститься повна інформація стосовно загальної суми кредиту та погашення боргу, які підписані позивачем; у письмовій формі ознайомлена з кредитними умовами (мета кредиту, наявні форми кредитування та відмінності між ними, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовна сукупна вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору), зі змістом ст. ст. 190, 222 КК України та з валютними ризиками при отриманні кредиту в іноземній валюті; сторони також погодилися, що з укладанням кредитного договору вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом Договору; згідно підписаної сторонами додаткової угоди (кредитні канікули) було зменшено розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту. Отже, суд у відповідності до вимог статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору. Також суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові №6-1341цс15 від 2 грудня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, про те що статті 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено 2 149,96 грн. судового збору, а тому враховуючи встановлені судом обстаивни з відповідача слід стягнути на користь позивача дану суму коштів (а.с.1).

Outcome: approved