Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Асоціації сільськогосподарських виробників «Прогрес» (далі АСГВ «Прогрес») про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, посилаючись на те, що між АСГВ «Прогрес» та [PERSON] в ході біржових торгів був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №5495. Предметом купівлі-продажу за договором була квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Даний договір був зареєстрований в КП «Ізмаїльське МБТІ». Вищевказаний договір, згідно зі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", зареєстрований на Одеській Товарній біржі, про що було зроблено запис в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 5495 від 08 червня 2000 року. Фактично сторонами за договором були здійснені всі дії спрямовані на виконання своїх зобов`язань за договором: продавець передав вищевказану квартиру покупцеві у власність, а покупець сплатив продавцю зазначену в договорі ціну за квартиру. Проте, маючи намір здійснити свої повноваження власника-розпорядитися квартирою на свій розсуд, позивач зіткнувся з неможливістю оформити подальші угоди щодо цієї квартири, в зв`язку з відмовою нотаріусів в їх посвідченні. Свої відмови нотаріуси мотивують тим, що договір укладений на товарній біржі, в подальшому не був посвідчений нотаріально, а отому, не відповідає вимогам правовстановлюючих документів. Договір купівлі-продажу від 08.06.2000 року на сьогоднішній день ніким не оскаржений і не скасований. У зв`язку з чим позивач, просить визнати договір від 08.06.2000 року, укладений на Одеській товарній біржі дійсним. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, як вказав представник, позивач хворіє та не може з`явитись до суду. Представник позивача у судове засідання з`явився, але надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги довірителя підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7-8) Укладення між сторонами договору купівлі-продажу відбулося 08.06.2000 року. Всі істотні умови договору зі сторони позивача виконані, але договір нотаріально посвідчити не вдалося до теперішнього часу, через ухилення від виконання своїх зобов`язань відповідачем. Відповідно до розпорядження Кам`янської сільської ради від 15.12.2016 року №02 «Про перейменування вулиць», [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. Відповідно ч. 3 до ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Фактичне володіння є стабільним, тривалим, безперервним і особа вважає себе не просто володільцем, але й власником майна, тобто володіння, відображає фактичний стан речей. Правилами ст. 396 ЦК України зазначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, від власника майна, відповідно до глави 29 ЦК України (захист свого володіння). Фактично володіння майном вважається правомірним незалежно від підстав виникнення, згідно правил ч. 3 ст.397 ЦК України. Ч. 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позову.

Outcome: approved