Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки останій у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього. Відповідач відзиву на позов не подав, свого ставлення до позовної заяви не висловив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 27 травня 2014 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір, що за домовленістю сторін складається із Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 16 651, 15 гривня у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18,00 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, і зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Відповідач припинив виконувати взяті на себе зобовязання по поверненню отриманого кредиту, у звязку з чим виникла заборгованість, яка склала 43 352, 65 гривні. За розрахунком, наданим банком, така заборгованість складається з: 15 256, 78 гривень - заборгованість за кредитом; 10 481, 09 гривня - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 15 409, 73 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 2 205, 05 гривень - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову і відсутність, на даний час, підстав для відмови або часткової відмови у його задоволенні з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов'язань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов'язань у причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 1 762,00 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved