Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Кузьмін Є.В. звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті. В заяві зазначено що померлий [INFO] , [PERSON] , є батьком [PERSON] . На час смерті [PERSON] проживав у м. Ровеньки, Луганської області. Документи, що підтверджують його смерть не відповідають законодавству України. Заявник просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Лабінськ Краснодарського краю, та який помер [INFO] у м. Ровеньки, Луганської області. Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась. Тому суд розглянув справу у відсутність учасників процесу. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. Так, судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого вказано батько дитини [PERSON] - [PERSON] , та копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 466, яке підтверджує зміну прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 18, яке підтверджує зміну прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Заявник звертається до суду із заявою про встановлення факту смерті свого батька - [PERSON] , у зв`язку з тим, що не має належних документів, передбачених законодавством України, для реєстрації факту смерті цієї особи. Ці обставини обґрунтовуються доказами, доданими до заяви. Листом від 10.04.2020 року за № 399/22.6-35 Холодногірський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харкова відмовив у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті - [INFO] та місцем смерті м. Ровеньки, Луганської області, Україна. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved