Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В цьому будинку проживають та зареєстроване місце проживання позивача, її чоловіка [PERSON] , дочки [PERSON] , онуки [PERSON] та відповідача (сина). Без реєстрації в будинку також проживають зять [PERSON] та онуки [PERSON] , 2013 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження. Відповідач систематично порушує правила співжиття, вживає наркотичні та психотропні речовини, під їхньою дією вчиняє сімейні скандали та суперечки, під час яких висловлюється в адресу позивача та інших членів сім`ї нецензурною лайкою в присутності малолітніх дітей. Він також неодноразово погрожував фізичною розправою своїм батькам та застосовував до них фізичну силу, під час конфліктів нищив майно, розбивав скло в дверях. Участі в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг, спільному побуті відповідач не приймає. З приводу протиправної поведінки відповідача вона неодноразово зверталася з відповідними заявами до правоохоронних органів, за результатами розгляду яких йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-3 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу. Факт систематичного порушення правил співжиття підтверджується роздруківкою бази даних «Армор» про вчинення відповідачем адміністративних правопорушень, відповідними заявами, протоколом про адміністративне правопорушення, довідками за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО, рапортами працівників поліції. Крім того, позивач неодноразово зверталася у Великокам`янський старостинський округ П`ядицької сільської ради щодо вжиття заходів відносно агресивної та неадекватної поведінки відповідача, у зв`язку з чим останнього попереджали про застосування відносно нього спеціальних заходів впливу, що підтверджується відповідним актом комісії. У зв`язку з вищевказаною поведінкою, невиконанням своїх батьківських обов`язків у відповідача відібрано його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Вказані обставини свідчать про те, що в діях відповідача міститься систематичне порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання виявились безрезультатними. Тому позивач просить виселити відповідача з належного їй житлового будинку без надання іншого житлового приміщення. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, 23.06.2021 року, її представник, адвокат Юркевич Х.М. подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у її та позивача відсутності (а. с. 42). Відповідач в підготовче засідання не з`явився, 17.06.2021 року він подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, обставини, викладені в позовній заяві, визнає (а. с. 39). Тому відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України наявні підстави для ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. В зв`язку з неявкою в підготовче засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно із рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.0.2019 року (справа № 346/5936/18) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 241767358, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] (а. с. 9-11). Судом встановлено, що в даному житловому будинку зареєстроване місце проживання позивача, її чоловіка [PERSON] , дочки [PERSON] , онуки [PERSON] та відповідача (сина). Без реєстрації в будинку також проживають зять [PERSON] та онуки [PERSON] , 2013 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження. [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, однак, не проживає, не маючи постійної роботи, він виїжджає на роботу до Польщі. Після повернення додому поводив себе агресивно, неадекватно по відношенню до батьків, ображаючи їх нецензурними словами, застосовуючи фізичну силу. В присутності працівників поліції та сільської ради продовжував поводити себе агресивно, незважаючи на зауваження та попередження про можливість застосування спеціальних засобів. Вказана поведінка відповідача негативно впливає на психологічний стан його дітей. До старостинського округу часто поступали усні звернення батьків щодо вжиття заходів відносно поведінки їхнього сина та врегулювання конфліктів, що стверджується довідкою № 376, виданою 07.04.2021 року Великокам`янським старостинським округом П`ядицької сільської ради та актом, складеним комісією вказаного округу від 15.04.2021 року (а.с. 12, 13). Судом також встановлено, що 16.03.2019 року [PERSON] та 30.03.2019 року [PERSON] зверталися із відповідними заявами до Коломийського відділу поліції щодо прийняття мір відносно їхнього сина [PERSON] , який неодноразово вчиняє конфлікти, ображає нецензурними словами та погрожує фізичною розправою (а.с. 18,19). Даними довідок за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО №14561 від 06.12.2020 року та ЄО № 15523 від 29.12.2020 року встановлено, що [PERSON] за місцем проживання позивача вчиняє конфлікти зі своїми батьками, погрожує їм фізичною розправою, застосовує фізичну силу, нецензурно висловлюється, агресивно та неадекватно поводиться, внаслідок вживання наркотичних речовин, здійснює на неповнолітніх дітей психологічний тиск. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника (а.с. 20, 21). Згідно з довідкою бази даних «Армор» від 09.12.2020 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що [PERSON] вчиняє конфлікти за вказаною адресою (а.с. 17). Відповідно до копій рапортів поліцейських Коломийського відділу поліції за повідомленням про конфлікт батька із сином встановлено, що 09.12.2020 року о 02:15 год. [PERSON] поводив себе неадекватно по відношенню до батька, ображаючи його нецензурними словами, на зауваження не реагував, для забезпечення безпеки інших осіб та припинення правопорушення вжито заходи примусу, складено протоколи про адмінправопорушення за ст. 185 КУпАП та про адміністративне затримання (а.с. 22, 23, 26, 27). Рішенням Коломийського міськрайонного суду, ухваленим 29.05.2020 року в справі № 346/4411/19 за позовом органу опіки та піклування (виконавчого комітету Коломийської міської ради) до [PERSON] та [PERSON] , яке набрало законної сили 07.08.2020 року, відібрано малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від батька [PERSON] та матері [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав; передано вказаних дітей органу опіки та піклування для вирішення питання про їхнє подальше влаштування. Судом встановлено, що відповідачі ( [PERSON] та [PERSON] ), які є матір`ю та батьком двох малолітніх дітей допустили свідоме нехтування своїми обов`язками щодо їх виховання і утримання, ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків (а. с. 14-16). Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 109 ЖК України вказує, що виселення із жилих приміщень допускається з підстав, встановлених законом та в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.. Згідно із ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України", при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. На підставі досліджених доказів та наведених законодавчих положень суд приходить до висновку, що відповідач як член сім`ї власника цього житла, систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання виявились безрезультатними. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 109, 116, 157 ЖК України, та,

Outcome: approved