Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Представник позивача адвокат Василець С.О. у листопаді 2019 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивує тим, що 20 серпня 2007 року [PERSON] склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] та земельні ділянки під ними. У 2007 році указаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами були знищені внаслідок пожежі. Факт відсутності житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за даною адресою підтверджується довідкою Виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 04 березня 2019р. вих.№40 та довідкою Комунального підприємства Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 19 квітня 2019р. вих.№371, у зв`язку з чим нотаріусом свідоцтво про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно не видавалося. Позивачем в підтвердження права власності за [PERSON] на земельну ділянку під вищевказаним житловим будинком з господарськими та побутовими будівлями і спорудами було надано нотаріусу архівний витяг від 18 липня 2019 вих.№04-02/171 з рішення №33 Виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області «Про розгляд заяв на приватизацію земельних ділянок», яким було прийнято рішення про передачу згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92 та статті 6 Земельного кодексу України безоплатно громадянам земельні ділянки для особистого підсобного господарства та будівництва житлового будинку, в тому числі і [PERSON] площею 0,39 га та довідку виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 04 березня 2019 вихідний №40. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку по [ADDRESS] нотаріусом було відмовлено у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не було отримано документа на право власності на таку земельну ділянку, про що 16.05.2019 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Також нотаріусом було звернуто увагу позивача, що у рішенні №33 Виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області «Про розгляд заяв на приватизацію земельних ділянок» було зазначено, що така земельна ділянка передається у власність « [PERSON] », хоча у всіх інших документах він значиться як « [PERSON] ». У Мартинівській сільській раді Тростянецького району Сумської області [PERSON]. пояснили про неможливість внесення змін чи уточнення до вищевказаного рішення №33. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивач вимушена звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд: 1) установити факт належності рішення виконкому Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області № 33 від 26 листопада 1993 року «Про розгляд заяв на приватизацію земельних ділянок» щодо передачі у приватну власність безкоштовно земельної ділянки для особистого підсобного господарства та будівництва житлового будинку площею 0,39 га [PERSON] , який помер [INFO] ; 2) визнати за [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] загальною площею 0,51 га, що розташована по [ADDRESS] , надана для ведення особистого підсобного господарства та будівництва житлового будинку згідно рішення № 33 Виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області "Про розгляд заяв на приватизацію земельних ділянок". Ухвалою суду від 09.12.2019 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 09.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області в судове не з`явився, відповідач був повідомлений належним чином. Голова Мартинівської сільської ради подав до суду відзив на позовну заяву, у якій розгляд справи просив провести без участі її представника, вказав, що проти позову не заперечує. Також зазначив, що за даними погосподарської книги по [ADDRESS] за [PERSON] , який помер [INFO] числився житловий будинок, який згорів у 2007 році. Виконавчим комітетом Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області «Про розгляд заяв про приватизацію земельних ділянок» було прийнято рішення №33 про передачу згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92 та статті 6 Земельного кодексу України безоплатно громадянам земельні ділянки для особистого підсобного господарства та будівництва житлового будинку, в тому числі і [PERSON] (у рішенні помилково вказано - «[PERSON]» замість « [PERSON] » площею 0,39 га. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідно до заповіту від 20.08.2007 року, який був посвідчений секретарем Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області Грицаєнко М.О. та зареєстрований у реєстрі за №120, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося та все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право - [PERSON] (а.с.10). [PERSON] помер [INFO] у с.Золотарівка Тростянецького району Сумської області (а.с. 11). Після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] 10 серпня 2010 року державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори Гребіник О.Д. була заведена спадкова справа. Відповідно до матеріалів спадкової справи інших спадкоємців, крім позивача, після смерті [PERSON] немає. Позивачу державним нотаріусом Гребіник О.Д. 14.10.2010 року були видані два свідоцтва про право на спадщину за заповітом як спадкоємцю [PERSON] на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,4288 га, яка знаходиться на території Мартинівської сільської ради Тростянецького району та на право на пайовий фонд майна КСП «Жовтень». Проте, постановою державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори від 16.05.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно (а.с.16). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернулася до суду. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно з довідкою, виданою Мартинівською сільською радою Тростянецького району Сумської області №40 від 04.03.2019 року відповідно до погосподарського обліку Мартинівської сільської ради за 2006-2010 ріки книги [NUMBER] с.Золотарівка за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , числився житловий будинок. що знаходився за адресою: [ADDRESS] , який згорів у 2007 році та був розташований на приватизованій земельній ділянці розміром 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка) та для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,34 га. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] площею 0,39 га для ведення особистого господарства та будівництва житлового будинку була передана у приватну власність рішенням виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Тростянецького району №33 «Про розгляд заяв на приватизацію земельних ділянок» [PERSON] згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. №15-92 та статті 6 Земельного кодексу України безоплатно громадянам земельні ділянки для особистого підсобного господарства та будівництва житлового будинку було передано у приватну власність земельну ділянку по (а.с.14-15). За даними комунального підприємства Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» станом на 19.04.2019 року на земельній ділянці по [ADDRESS] житловий будинок та господарчі будівлі відсутні (а.с.12, 13). Голова Мартинівської сільської ради у відзиві визнав, що у рішенні виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Тростянецького району №33, до якого додавався список жителів Мартинівської сільської ради, які приватизували земельні ділянки у вересні 1993 року, помилково було указано ім`я власника ділянки, зокрема замість [PERSON] , указано [PERSON] . Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що знала [PERSON] за життя. У 2007 році у нього згоріла хата за адресою: [ADDRESS] , після чого сільська рада йому виділила будинок, де він прожив до смерті. Він був самотнім, родини не мав, була лише сестра у Керчі, яка також померла. У селі Золотарівка такої особи з ім`ям [PERSON] не було, а [PERSON] був лише один. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показав, що все життя прожив у с.Золотарівка, товаришував з [PERSON] , який також жив у селі [ADDRESS] . Після того як йог будинок згорів, він жив у будинку, який йому надала сільська рада. [PERSON] підтвердив, що у селі взагалі не було чоловіків з ім`ям [PERSON] , а [PERSON] був лише один. Факт передання спірної земельної ділянки саме [PERSON] також підтверджується даними погосподарського обліку за 2006-2010 роки книги [NUMBER] села Золотарівка, відповідно до якого саме за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] обліковувався житловий будинок, що знаходився за адресою: [ADDRESS] , який згорів в 2007 році та був розташований на приватизованій земельній ділянці розміром 0,05 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка) та для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,34 га. Отже, ураховуючи досліджені судом письмові докази та показання свідків, суд дійшов висновку, що знайшло своє підтвердження факт, що рішенням виконавчого комітету Мартинівської сільської ради №33 від 26.11.1993 року саме [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,39 га за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовна вимога [PERSON] про установлення указаного факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню. Вирішуючи вимогу позивача про визнання за нею права на закінчення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та знаходиться за адресою по [ADDRESS] , суд виходить із такого. З листа від 14.01.2020 року відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області встановлено, що за даними відділу у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та факту реєстрації земельної ділянки не встановлено. Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13, відповідно до п.3.5 яких якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством уразі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК України). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Законами України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ,однак через відсутність оригіналів державних актів позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» не одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за заповітом слід визнати за нею рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved