Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У березні 2018 року представник позивачки [PERSON], який діє на підставі відповідної довіреності від 10.07.2017 року в інтересах позивачки [PERSON], звернувся до суду з зазначеним позовом. Просив скасувати пункт другий наказу № 01 від 05.01.2018 року „Про затвердження графіка відпусток працівників Городнянської ЗОШ I ступеню на 2018 рік виданий директором Городнянської загальноосвітньої школи першого ступеню [PERSON], оскільки наказ грубо порушує право ветерана праці [PERSON] на оримання відпустки в зручний для неї час. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 15.08.1979 року [PERSON] працює вчителем підготовчих класів і є ветераном праці, що підтверджується записами в трудовій книжці та посвідченням серії АІІІ № 792926. Оскільки черговість надання відпусток визначається затвердженим графіком, враховуючи, що ветеранам праці щорічні відпустки за їх бажанням надаються в зручний для них час, позивачка, як ветеран праці, в порядку реалізації законодавчо встановленого права на отримання відпустки в зручний для неї час, звернулася до відповідача з заявою про визначення початку відпустки у графіку відпусток на 2018 рік з 03.09.2018 року. В порушення права ветерана праці відповідачем було видано наказ № 01 від 05.01.2018 року Про затвердження графіка відпусток працівників Городнянської ЗОШ І ст. на 2018 рік, яким встановлено, що дата відпустки [PERSON] буде визначена після рішення суду, так як відкрито касаційне провадження Вищого спеціалізованого суду України про правомірність виходу [PERSON] у відпустку з 01.09.2017 року. Вважаючи наказ незаконним, представник позивачки просив скасувати пункт другий наказу № 01 від 05.01.2018 року Про затвердження графіка відпусток працівників Городнянської ЗОШ І ст. на 2018 рік. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав. Пояснив, що позивачка працює у Городнянській ЗОШ №1 на посаді вчителя підготовчого класу. У 2018 році позивачка бажає піти у відпустку з 03.09.2018 року, у звязку з чим 03.01.2018 року вона подала письмову заяву про надання їй відпустки з 03.09.2018 року. Всупереч заяви позивачки її право як ветерана праці на використання відпустки в зручний час не враховано. Згідно наказу директора школи [PERSON] від 05.01.2018 року щорічну відпустку позивачці не визначено, в затвердженому цим наказом графіку відпусток в рядку з прізвищем позивачки залишено порожнє місце, а пунктом другим оскаржуваного наказу строк виходу позивачкою у відпустку повязаний з умовою, строк настання якої нікому не відомий. Вважає, що директором Городнянської ЗОШ №1 [PERSON] допущені грубі порушення трудового законодавства, тому просив пункт другий наказу №01 від 05.01.2018 року „Про затвердження графіка відпусток працівників Городнянської ЗОШ I ступеню на 2018 рік визнати незаконним та скасувати. Відповідачка - директор Городнянської загальноосвітньої школи І ст. № 1 - в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що щорічна відпустка педагогічному працівнику [PERSON] не може бути надана із врахуванням її заяви. Відповідно до статті 10 Закону України «Про відпустки» позивачці може бути надано щорічну відпустку як педагогічному працівнику в період літніх канікул. В задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 45 Конституції України встановлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про відпустки» та ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Відповідно до ч.10,11 ст.10 Закону України "Про відпустки" черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Судом встановлено, що [PERSON] працює у Городнянській загальноосвітній школі І ст. № 1 на посаді вчителя підготовчого класу, що підтверджується копією трудової книжки, наявної в матеріалах справи (а.с.8-10). Тобто, позивачка перебуває у трудових відносинах та має право на отримання щорічної відпустки. Письмовими доказами справи підтверджено, що позивачка 03.01.2018 року звернулася до відповідача з заявою про надання їй відпустки з 03.09.2018 року. (а.с.14) З додатку до наказу директора Городнянської ЗОШ №1 [PERSON] «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» від 05.01.2018 року №01 встановлено, що вказаним наказом визначений графік відпусток у 2018 році працівникам цієї школи, окрім [PERSON], якій період виходу у відпустку не визначений. (а.с.40). Дослідженням наказу №01 по Городнянській ЗОШ №1 встановлено, що його пунктом другиму право позивачки на відпустку у 2018 році повязано з умовою, настання якої залежить від судового розгляду в касаційному порядку цивільної справи про правомірність виходу [PERSON] у відпустку у 2017 році. (а.с.38) Суд приймає до уваги посилання сторони позивача на те, що при складанні оскаржуваного наказу відповідач послався на умову, що не передбачена жодним нормативно-правовим актом, чим порушив законні права позивачки на отримання відпустки у визначений законом спосіб. Стороною відповідача не надано суду доказів правомірності оскаржуваного наказу. Таким чином, суд, враховуючи зібрані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задовольняється повністю, судові витрати, понесені позивачкою на сплату судового збору (а.с.1), слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved