Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування службовою квартирою [ADDRESS] , та виселення відповідачки [PERSON] з вказаної службової квартири. В позовній заяві вказує, що будинок [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради. З 20 жовтня 1983 року, квартира [ADDRESS] була включена до числа службової житлової площі Військового радгоспу «Дніпровський». На вищезазначену квартиру 25.11.1983 за № 759/651 виконавчим комітетом Запорізької міської ради був виданий службовий ордер. В подальшому особовий рахунок на зазначену службову квартиру відкрито на гр. [PERSON] , який в ній зареєстрований. Водночас відповідач [PERSON] у вказаному жилому приміщенні не проживає більше шести місяців без поважних підстав, також в вищевказаному службовому приміщенні, без реєстрації та паспорту громадянина України, проживає особа без визначеного місця проживання - [PERSON] , яка самовільно зайняла дане службове житлове приміщення. Посилаючись на ті обставини, що реєстрація відповідача [PERSON] у службовому приміщенні без його фактичного проживання у ньому понад встановлений законом строк, як і безпідставне проживання відповідачки [PERSON] , що самовільно зайняла вказану квартиру, порушує права власника, позивач вимагає усунення перешкод у здійсненні ним прана користування і розпорядження своїм майном та задоволення позову. Ухвалою суду від 19.12.2019 року відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачам копію ухвали суду про відкриття провадження по справі з матеріалами позовної заяви та додатками до неї було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання та фактичного місця перебування. Вказані матеріали відповідачами отримані не були, конверти з вказаними матеріалами повернуто установою пошти з відміткою за закінченням терміну зберігання. Виклик відповідачів також здійснювався шляхом розміщення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачі не подали. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідачів не надходили. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради. На підставі рішення Шевченківської районної ради народних депутатів від 20 жовтня 1983 № 297, (мовою оригіналу) « О зачислении в число служебных помещений в домах совхоза « Днепровский » квартира [ADDRESS] житловою площею 24,2 кв.м. була включена до числа службової житлової площі Військового радгоспу «Дніпровський». ДП «Дніпровське» є правонаступником Військового радгоспу «Дніпровський» Міністерства оборони України згідно наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 323 від 13.08.2015 року. На вищезазначену квартиру 25.11.1983 за № 759/651 виконавчим комітетом Запорізької міської ради був виданий службовий ордер. Згідно відповіді на запит суду у квартирі [ADDRESS] 01.11.2014 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] . В січні 2019 року КП «Дніпровське» звернулось до Запорізької міської ради та повідомило, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] . В вищевказаному службовому приміщенні проживає [PERSON] , яка самовільно зайняла дане службове житлове приміщення. Вказані обставини підтверджуються копією звернення КП «Дніпровське» (а.с. 18). В квітні 2019 року комісією у складі спеціалістів районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району: [PERSON] [PERSON], [PERSON], за участю директора ДП «Дніпровське» [PERSON] та економіста [PERSON], складений акт, яким встановлено, що [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації, а саме в квартирі [ADDRESS] . Місце знаходження його не відомо. Вказаним актом також встановлено, що житлова квартира [ADDRESS] завалена побутовим сміттям та брудними речами. Ремонтні роботи в помешканні не проводилися з моменту здачі житлового будинку в експлуатацію. Стеля протікає, шибки 2 вікон вибиті. Є вхідні двері без замка. В вищезазначеному помешканні мешкає без реєстрації та паспорту громадянина України, особа без визначеного місця проживання - [PERSON] .. Повторно в липні 2019 року комісією за участю представників районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району був складений акт, яким встановлено, що в квартирі [ADDRESS] гр. [PERSON] з 2014 року не мешкає, жодного разу в житловому приміщенні не з`являвся, особистих речей та предметів побуту його не має. В квартирі відсутнє опалення, водопостачання. В трудових відносинах з військовим радгоспом «Дніпровське» не перебуває. В квартирі без реєстрації та паспорту мешкає особа без визначеного місця проживання - [PERSON] . Як визначено ч. 1 ст. 118 ЖК УРСР Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Статтею 18 ЖК передбачено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як передбачено п. 5, 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно ст. 71 Житлового кодексу УPCP, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За змістом ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено судом відповідач [PERSON] з 2014 року зареєстрований, але не проживає у спірній службовій квартирі без поважних підстав з 2014 року, його особисті речі у квартирі відсутні. Жодних доказів поважності причин не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] відповідачем до суду не надано, доводи позивача не спростовано. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом також встановлено, що у спірній службовій квартирі за адресою [ADDRESS] , без реєстрації проживає особа без визначеного місця проживання - [PERSON] , яка самовільно зайняла дане службове житлове приміщення, ордер для вселення в нього не отримувала у трудових відносинах з ДП « Дніпровське» - не перебуває. Як визначено ч. 3 ст. 116 ЖК осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача [PERSON] та самовільне вселення і проживання відповідачки [PERSON] у спірній квартирі чинить перешкоди позивачу у здійснення права власності, чим порушує права позивача, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

Outcome: approved