Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 31 жовтня 1992 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюбі, від цього шлюбу у них є син [PERSON], 1995 року народження, який на даний момент проживає разом з нею. 07 листопада 2011 року між нею та відповідачем шлюб було розірвано відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2011 року та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 07 листопада 2011 року. 22 березня 2013 року Ірпінським міським судом Київської області було ухвалено рішення по справі за позовом позивача до відповідача про стягнення аліментів та компенсації 50% коштів за оплату навчання сина в розмірі 11 500,0 гривень, дана компенсація за навчання в розмірі 50% за 1-2 курси коледжу. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов'язку утримувати свою дитину. Позивачка вказує, що син на даний момент навчається на 3 курсі денного відділення Національного університету ДПС України за спеціальністю "Правознавство" за умовами контракту на платній основі. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюбі після розлучення з нею не перебуває, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей немає. В зв'язку із викладеними обставинами позивачка просила стягнути із відповідача - [PERSON] на її користь аліменти - компенсацію коштів за навчання сина [PERSON] в розмірі 50% від вартості фактично оплаченого нею навчання за 3-4 курси навчання в Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету ДПС України та 3 курс навчання в Національному університеті ДПС України в сумі 20 872,00 гривень, вказана сума є 50% від фактично сплаченої нею суми за навчання, а саме - 41 744,00 гривень. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, враховуючи письмову заяву позивачки, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши по справі письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано у встановленому законом порядку згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2011 року; від даного шлюбу позивачка та відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. Встановлено, що [PERSON] навчався у Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету ДПС України, в даний час навчається на 3 курсі Навчально-наукового інституту права денної форми навчання Національного університету Державної податкової служби України. Встановлено, що відповідач як батько повнолітнього, який продовжує навчання, кошти на його утримання в добровільному порядку не надає. Оплату за навчання сина здійснює мати - [PERSON] За період навчання сина на 3-4 курсах навчання в Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету ДПС України та 3 курсі навчання в Національному університеті ДПС України позивачкою було сплачено суму 41 744,00 гривень, що підтверджується копіями квитанції про оплату за навчання. Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово , періодично або постійно. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що із відповідача [PERSON] на користь позивачки необхідно стягнути 50% коштів за оплату навчання сина, які фактично понесені позивачем, а саме 20 872,00 гривень. Крім того, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у сумі 551,20 гривень. Таким чином позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до задоволення.

Outcome: approved