overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивача указує, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного розуміння у сімї, на час розгляду справи фактичні шлюбні відносини припинені, надії на примирення немає. Позивачка вважає, що сімя розпалась, просить суд шлюб розірвати, оскільки він носить формальний характер. У судове засідання позивачка не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить змінити її прізвище на дошлюбне "Культенко". Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено, що сторони як подружжя припинили фактичні шлюбні відносини. Миритися і відновлювати подружні стосунки не бажають. Після закінчення строку на примирення позивач не відкликала позовну заяву, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На підставі наведеного та ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивачка указує, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного розуміння у сім'ї, на час розгляду справи фактичні шлюбні відносини припинені, надії на примирення немає. Позивачка вважає, що сім'я розпалась, просить суд шлюб розірвати, оскільки він носить формальний характер. У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить не надавати строк на примирення, прізвище просить змінити на дошлюбне "[PERSON]". Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить не надавати строк на примирення. Судом встановлено, що сторони як подружжя припинили фактичні шлюбні відносини. Миритися і відновлювати подружні стосунки не бажають, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На підставі наведеного та ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Сторони - колишнє подружжя. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Позивачка у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 200 грн. Цей розмір аліментів є надто малим, не відповідає реальним потребам та затратам на утримання дитини, і є меншим від встановленого діючим законодавством мінімального розміру. Тому просить збільшити визначений розмір аліментів, який стягується з відповідача, до 600 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивачка, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, вимоги в частині стягнення розміру аліментів частково змінила, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 400 грн щомісячно на утримання сина. Відповідач уточнені вимоги визнав. Згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено, що відповідач, згідно рішення Жидачівського районного суду, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі- в розмірі 200 грн. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" у 2014 році встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2014- 30.06.2014 р. в розмірі 1268 грн. Мінімальний розмір аліментів, встановлений законом, становить 380 грн. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність вимог позивача щодо збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина з 200 грн. до 400 грн. щомісячно. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, а позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Сторони - колишнє подружжя. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO] року, яка знаходиться на утриманні позивача. Позивач у підтвердження заявлених вимог, посилається на те, що відповідач сплачує аліменти на утримання дочки в розмірі 170 грн. Цей розмір аліментів є надто малим, не відповідає реальним потребам та затратам на утримання дитини, і є меншим від встановленого діючим законодавством мінімального розміру. Тому просить збільшити визначений розмір аліментів, який стягується з відповідача, до 1000 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, вимоги в частині стягнення розміру аліментів частково змінила, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 437 грн щомісячно на утримання дочки. Відповідач уточнені вимоги визнав. Згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 437 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено, що відповідач, згідно рішення Жидачівського районного суду від 06.08.2007 р., сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] року, у твердій грошовій сумі- в розмірі 170 грн. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" у 2015 році встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.09.2015 р. в розмірі 1286, а з 01.12.2015 р.-1455 грн. Мінімальний розмір аліментів, встановлений законом, становить 436,50 грн. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність вимог позивача щодо збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дочки з 170 грн. до 437 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Сторони - колишнє подружжя. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. Позивач у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі 300 грн. Цей розмір аліментів є надто малим, не відповідає реальним потребам та затратам на утримання дітей, і є меншим від встановленого діючим законодавством мінімального розміру. Тому просить збільшити визначений розмір аліментів, який стягується з відповідача, до 1200 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, вимоги в частині стягнення розміру аліментів частково змінила, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 824 грн. щомісячно на утримання дітей. Відповідач уточнені вимоги визнав. Згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 824 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено, що відповідач, згідно рішення Жидачівського районного суду від 18.01.2006 р., сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі- в розмірі по 150 грн. на кожну дитину. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" у 2014 році встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.10.2014- 31.12.2014 р. в розмірі 1373 грн. Мінімальний розмір аліментів, встановлений законом, становить 412 грн. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність вимог позивача щодо збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей з 300 грн. до 824 грн. щомісячно. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, а позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Сторони- колишнє подружжя, від спільного проживання у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем, знаходяться на її утриманні. Позивач у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що діти проживають разом з нею, відповідач після розірвання шлюбу ухиляється від утримання дітей, матеріально не допомагає. Оскільки позивачу важко одній утримувати їх, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, вимоги підтримала, просить стягувати з відовідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач заявлені вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав: У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно свідоцтв про народження [PERSON] народився 30.01.2000 року, [PERSON] народився 03.10.2001 року, [PERSON] народилася 11.09.2002 року і їх батьками в свідоцтві зазначені сторони у справі. Оскільки, відповідач добровільно не виконує свої обов"язки по наданню утримання на дітей, а має можливість, так як є працездатним, працює, інших утриманців немає, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню- стягнення аліментів визначити у частці - в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Сторони- колишнє подружжя, від шлюбу в них народилося троє синів: Мар`ян, який на даний час вже повнолітній, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем, знаходяться на її утриманні. Позивач у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що діти проживають разом з нею, відповідач після розірвання шлюбу ухиляється від утримання дітей, матеріально не допомагає. Оскільки позивачу важко одній утримувати їх, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 800 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, вимоги в частині стягнення розміру аліментів частково змінила, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 450 грн на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заперечення на позов, згідно якого просить позов задоволити частково, у розмірі мінімальних стягнень аліментів на дітей відповідного віку, оскільки ніде не працює, проживає з перестарілою матір`ю, підсобного господарства не веде. Представник відповідач частково змінені позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що уточнені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав: У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно свідоцтв про народження [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народився [INFO] і їх батьками в свідоцтвах зазначені сторони у справі. Оскільки, відповідач добровільно не виконує свої обов"язки по наданню утримання на синів, а має можливість, так як є працездатним, може працює, та з врахуванням того, що він немає постійного місця роботи і стабільних доходів, тому стягнення аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі по 450 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Сторони одружені з 01.03.2008р., шлюб зареєстрований у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 60. Від даного шлюбу є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сім'я фактично розпалася з березня 2015 року через відсутність взаєморозуміння і поваги в сім'ї, часто виникаючих сварок і скандалів. Вважаючи примирення і подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. При оформленні розірвання шлюбу в органах РАЦС просить залишити шлюбне прізвище [PERSON], розглянути справу в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлений, направив до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов визнав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пп. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася з березня 2015р., вони спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують, мешкають окремо. Оскільки сім'ю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Сторони одружені з 01.06.2013 року, шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 183. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їх сім'я фактично розпалася в червні 2014р. через відсутність взаєморозуміння, постійно виникаючих сварок, різних поглядів на життя. С тих пір вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально та залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалась з червня 2014р., вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин, примирення вважає неможливим. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Оскільки сім'ю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та негативно впливать на виховання дитини, то їх шлюб підлягає розірванню. Крім того, у відповідності зі ст.113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] надалі іменується прізвищем [PERSON], яке отримала при реєстрації шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Сторони одружені з 01.08.1997 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської райадміністрації м.Запоріжжя, актовий запис № 433. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їх сім'я фактично розпалася в серпні 2014р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на життя. С тих пір вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально та залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалась в серпні 2014р., вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин, примирення вважають неможливим. Оскільки сім'ю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та негативно впливать на виховання дитини, то їх шлюб підлягає розірванню. Крім того, у відповідності зі ст.113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] надалі іменується прізвищем [PERSON], яке отримала при укладенні шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Сторони одружені з 02.06.2007р., шлюб зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 237. Від шлюбу мають двох малолітніх дочок, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя фактично розпалася з січня 2014р. через відсутність взаєморозуміння і поваги в сімї, часто виникаючих сварок і скандалів, різних поглядів на життя. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, розглянути справу в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про день та час судового засідання повідомлена, заперечень на позов не представила, у звязку із чим проведено заочний розгляд справи зі згоди позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пп. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом установлено, що сімя сторін фактично розпалася з січня 2014р., вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Сторони одружені з 02.08.2008 року, шлюб зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 659. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їх сім'я фактично розпалася в травні 2014р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на життя. С тих пір вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально та залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, у зв'язку з чим проведено заочний розгляд справи зі згоди позивача. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалась в травні 2014р., вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин, примирення вважає неможливим. Оскільки сім'ю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та негативно впливать на виховання дітей, то їх шлюб підлягає розірванню. Крім того, у відповідності зі ст.113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] надалі іменується прізвищем [PERSON], яке отримала при реєстрації шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved