Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач вказувала, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 22.03.2006 року у справі №2-2253/06 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у сумі 350 грн. у твердій грошовій сумі, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.02.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, позивач просила суд змінити визначений судом розмір аліментів у сумі 350 грн., який сплачує відповідач на утримання сина на частку від його доходу в розмірі 1/4 частини. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], який народився [INFO] року (а.с.4). Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 22.03.2006 року у справі №2-2253/06 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання [PERSON], [INFO] аліменти в сумі 350 гривень щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2006 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач не скористався своїм правом та не надав суду доказів стосовно стану свого здоров"я, матеріального становища, про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків тощо. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим у позовній заяві не зазначено та матеріали справи не містять доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, також не зазначено інших обставин, що мають істотне значення, для визначення судом відповідачу розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, не здобуто таких доказів і у ході судового засідання. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.192 СК України). У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved