Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнених вимог (а.с.16) остаточно просила: розірвати укладений між сторонами шлюб, залишити дитину [PERSON] на її утриманні та вихованні, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму передбаченого для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 28.08.2009 року зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, вживає наркотичні речовини. Шлюбні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільного господарства. Крім того, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач у судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.20). Відповідач у судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю (а.с.17). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.08.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №000956, виданого 28.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.3). Згідно положень частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки не відповідає їх волі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення на підставі ст. 112 СК України. Також встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №142013 від 21.02.2011 року, виданого ВДРАЦС Житомирського міського управління юстиції (а.с.4). Як вбачається з довідки Житлово-будівельного кооперативу №1 від 21.02.2017 року дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (частина 2 ст. 182 СК України) Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, враховуючи усі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів та визнання відповідачем розміру присудження на користь позивача аліментів на доньку, що не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу закону та відповідно до ухвали суду від 22.03.2017 року звільнена від їх сплати.

Outcome: approved