Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому вказала, що з 24.11.1995 року сторони перебували у шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу 14.03.2002 року шлюб між сторонами розірвано. На теперішній час син продовжує навчання у Запорізькому вищому індустріально-політехному училищі на денній формі навчання, та потребує матеріальної допомоги, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частини від усіх видів його доходу щомісячно на утримання сина до закінчення навчання або до досягнення ним 23-х років. При розгляді справи в суді позивач уточнила позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу щомісячно, до закінчення навчання їх сина або до досягнення ним 23-х років. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу до закінчення ним навчання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3, від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом РАГС Орджонікідзевського району м. Запоріжжя 21.11.1996 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 1648 від 04.08.2014 року, [PERSON] з 01.09.2013 року навчається на денному відділенні в Запорізькому вищому індустріально-політехному училищі. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є повнолітнім, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби їй в матеріальній допомозі батьків. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved