Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У вересні 2020 року на адресу Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивачка просить визнати за нею право власності на самочинно збудовану прибудову загальною площею 43,9 кв.м. до квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори Сліпець А.Д. за реєстровим №504 позивачці на праві власності належить квартира за [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 155 "Про розгляд питань будівництва та архітектури" від 20.06.2007 року [PERSON] дозволено будівництво прибудов до житлових будинків та господарських будівель на індивідуальних та виділених земельних ділянках: прибудова до квартири за адресою: [ADDRESS] . В червні 2007 року позивачка отримала Будівельний паспорт на будівництво прибудови до квартири в [ADDRESS] , а у 2007 році вона побудувала прибудову до квартири в [ADDRESS] загальною площею 43,9 кв.м., замість знесеного старого коридору. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №203086971 від 05.03.2020 року проведено державну реєстрацію права власності позивачки на земельну ділянку кадастровий номер 5910700000:05:007:0120, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З метою оформлення названої прибудови шляхом прийняття в експлуатацію, позивачка звернулася до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області з заявою від 20.06.2020 року. Однак, Управління ДАБІ листом повідомило про те, що системне врегулювання питань, порушених у заяві, можливе в рамках судового розгляду, оскільки на момент будівництва прибудови земельна ділянка не належала позивачці та не була в її користуванні. Позивачка вважає, що за нею може бути визнане право власності на вказану самочинно збудовану прибудову, оскільки на даний час вона є власницею землі під нею відповідного цільового призначення, а згідно звіту про проведення технічного обстеження від 09.06.2020 року за результатами проведення технічного обстеження прибудови до квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,9 кв.м., площа забудови земельної ділянки прибудови до квартири 55,4 кв.м., встановлена можливість її надійної та безпечної експлуатації. 18 вересня 2020 р. ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, з призначенням судового розгляду на 04.11.2020. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги, клопотав про покладення судових витрат на позивачку. Представник відповідача виконкому Роменської міської ради І. Ковтун в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Від третьої особи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області надійшла заява, в якій управління не заперечує проти позову, справу просить слухати у відсутності представника. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов наступного висновку. Стаття 16 ЦК України\~визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Так, судом встановлено, що позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори Сліпець А.Д. 13.05.1999 за реєстр. № 504, [PERSON] є власницею квартири за № 5, житловою прощею 15,8 кв.м., загальною площею 34,2 кв.м., корисною площею 31,0 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 20.06.2007 № 155 «Про розгляд питань будівництва та архітектури» [PERSON] дозволено будівництво прибудови до квартири за адресою: [ADDRESS] на виділеній земельній ділянці (а.с. 8). У 2007 році на підставі виготовленого будівельного паспорта на будівництво прибудови до квартири за вказаною адресою, погодженого головним архітектором міста Моісєєнко В.В. 21.06.2007, позивачкою була побудована прибудова до квартири площею забудови земельної ділянки 55,4 кв.м. (а.с. 9-10). З довідки приватного підприємства «Роменекс-Л» від 15.06.2020 № 87 вбачається, що станом на 11.02.2020 року, загальна площа двокімнатної квартири [ADDRESS] , становить 74,5 кв. м, житлова 26,8 кв. м. Житлова площа збільшилась на 11,0 кв. м. за рахунок переобладнання кімнати 5-5 площею 14,6 кв. м. (раніше кухня пл. 15,2 кв. м.), площа даної кімнати зменшилась за рахунок ремонтних та оздоблюваних робіт - дозвіл не потрібний. Житлова площа кімнати 5-3 на даний час становить 12,2 кв. м. (раніше житлова кімната пл. 15,8 кв. м.) зменшилась за рахунок обладнання гардеробної 5-4 пл. 3,8 кв. м. та оздоблення стін - дозвіл не потрібний. Старий коридор площею 3,2 кв. м. знесений, збудовано прибудову внутрішньою площею 43,9 кв. м. (а.с. 13). Вартість самочинно збудованого нерухомого майна прибудови (площею приміщень 43,9 кв.м.), згідно проведеного ПП «Роменекс-Л» аналізу ринку станом на 07.07.2020 може складати 121700 грн. (а.с. 27). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 203086971, за [PERSON] проведена державна реєстрація права власності на земельну ділянку площею 0,1 га (кадастровий номер: 5910700000:05:007:0120), цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 14). З метою узаконення самочинно збудованого нерухомого майна [PERSON] 20.06.2020 звернулася з заявою до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, на яку 30.06.2020 отримала відповідь про те, що в Управлінні відсутні правові підстави для прийняття в експлуатацію прибудови до квартири [ADDRESS] . Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, системне врегулювання питань, порушених у заяві, можливе в рамках судового розгляду (а.с. 16, 17). Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження прибудови до квартири [ADDRESS] , зробленого ФОП [PERSON] 09.06.2020, стан обстеженого зазначеного самочинно збудованого майна задовільний та за результатами проведеного технічного обстеження прибудови встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації даної нерухомості (а.с. 18-23). Частиною 1\~ст.375 ЦК України\~передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 376 ЦПК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5\~ст. 376 ЦК України\~передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пункт 8 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказує, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК) та землекористувачі (стаття 95 ЗК). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. У пункті 12 зазначеної вище Постанови передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга\~статті 376 ЦК). Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга\~статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята\~статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було надано земельну ділянку у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу. Оскільки позивачка на сьогоднішній день є власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво прибудови, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, дане будівництво вона здійснювала на підставі дозволу органу місцевого самоврядування, то суд вважає за можливе застосувати\~положення ст. 376 ЦК України. За таких обставин, враховуючи викладене, а також те, що відповідач та заінтересована особа позов визнали, суд, виходячи з наявних для того підстав, які доведені належними та достатніми письмовими доказами, приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання за позивачкою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. На підставі зазначеного та положень ст.ст.\~12,\~13, 206,\~259,\~263-265 ЦПК України, ст.ст.16,\~328,\~375,\~376 ЦК України, суд,-

Outcome: approved