Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Представник Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області як орган опіки та піклування звернувся в суд з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про позбавлення батьківських прав його матір [PERSON] і передати дитини під нагляд Летичівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування для вирішення питання влаштування дітей до сімейних форм виховання та в уточненій позовній вимоги просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на повному державному утриманні в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» служби у справах дітей Хмельницької обласної державної адміністрації. В обґрунтування вимог зазначає, що на обліку в служби у справах дітей Летичівської РДА, які опинилися в складних життєвих обставинах перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] .. Його мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги вихованню та утриманню сина, зловживає алкоголем. Відповідно до розпорядження голови Летичівської РДА від 21.02.2020 року № 38/2020-р службі у справах дітей РДА зобов`язано негайно відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] та вирішити питання щодо тимчасового влаштування малолітнього у центр СПРД «Подолянчик». Висновком Летичівської районної державної адміністрації від 26 лютого 2020 року № 7 підтверджується доцільність у судовому порядку вирішити питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою Летичівського районного суду від 06.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 09 червня 2020 року. В судове засідання представник позивача Летичівської РДА як орган опіки і піклування Бондар Д.В., представник третьої особи Летичівської селищної ради Коберник О.М. в судовому засіданні вимоги підтримали і просять їх задовольнити. Відповідач вимоги підтримала і просить їх задовільнити. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до приписів ст. 150-157 СК України, батьки зобов`язані займатися вихованням і матеріальним утриманням дитини незалежно від місця проживання кожного. Відповідно до змісту п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона не забрала дитину з полового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування; ухиляєся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 166 ч. 2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. У п. 18 Постанови №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведенності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 840 грн. 80 коп. - витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного, ст. 150-157, 164 ч.1 п. 1 і п. 2, 166 СК України,

Outcome: approved