Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який згодом розірвано. За час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка після припинення спільного проживання сторін проживає з позивачкою. Сторони спільно не проживають з травня 2011 року, і з того часу відповідач із вказаною дочкою не зустрічався, не спілкувався та не виявляв до неї жодного інтересу. Позивачка також зазначає, що як під час спільного проживання, так і після того, відповідач не піклувався про належний моральний і духовний розвиток вказаної дитини, не займався її вихованням, не надавав їй належної матеріальної допомоги, не виявляє до дитини будь-якої турботи, не цікавиться її вихованням, станом здоров'я та розвитком, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток останньої, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її належного самоусвідомлення. Зазначені факти свідчать про ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню своєї дочки та є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо неї. 21.04.2012 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], і цього чоловіка дочка сторін вважає своїм батьком, а він має намір всиновити її. Тому позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дочки [PERSON] Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 31.07.2015 року провадження в даній справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання вказаної неповнолітньої дочки залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, тобто в зв'язку із подачею позивачкою відповідної заяви (а.с.60). В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Романчич М.В. позовні вимоги підтримали з вищезазначених підстав, позивачка дала згоду на заочний розгляд справи. При цьому вона вказала, що вони з відповідачем не підтримують жодних стосунків, він не спілкується ні з нею, ні з їх дочкою. Їй відомо, що близько 3-х років тому відповідач виїхав в АР Крим, де має іншу сім'ю. Адреса місця проживання відповідача позивачці не відома. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Про час та місце розгляду справи він був щоразу повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: с.Космач Косівського району Івано-Франківської області, про що свідчать поштові конверти з відмітками про те, що відповідач за вказаною адресою не проживає (а.с.49, 57), та дані довідки Косівського РС УДМС в Івано-Франківській області від 18.05.2015 року, якою підтверджується реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою (а.с.28). За таких обставин відповідно до правил ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Тому згідно з положеннями ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Коломийської міської ради Перцович І.І. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачкою. Крім того, вказаною службою у справах дітей надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дочки [PERSON], оскільки останній ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився та не заявив про свою участь у розгляді справи, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання представником вказаного органу судових повісток-викликів (а.с. 26, 52). Прокурор вважає, що позов слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено підстави для цього. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, з'ясувавши обставини справи, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.5). Судом також встановлено, що сторони розірвали шлюб 31.10.2011 року, що стверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, яке набрало законної сили 11.11.2011 року. Згідно з цим рішенням неповнолітню дочку сторін [PERSON] залишено проживати з її матір'ю (а.с.8). Факт проживання вказаної дитини з позивачкою стверджується також даними довідки №21, виданої ОСББ «Добробуд» 11.03.2015 року, згідно з якою до складу сім'ї позивачки входить вказана дитина (а.с.6). Згідно з даними довідки №6, виданої дирекцією загальноосвітнього дошкільного навчального закладу І ступеня «Коломийський навчально-виховний комплекс» №20 «Світлячок» 10.03.2015 року, [PERSON] відвідує даний заклад, а її батько [PERSON] за час перебування цієї дитини у вказаному закладі жодного разу не відвідував батьківських зборів, до вказаного закладу не приходив (а.с.9). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є відповідно рідною та двоюрідною сестрами позивачки, підтвердили той факт, що відповідач протягом останніх кількох років не приїжджав до своєї дочки [PERSON], остання його взагалі не пам'ятає. Протягом цього часу відповідач жодним чином не брав участі у вихованні вказаної дочки та не спілкувався з нею. На час розгляду даної справи вказані обставини не змінились. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дочки [PERSON], не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи. В матеріалах даної справи міститься висновок служби у справах дітей виконкому Коломийської міської ради Івано-Франківської області, затверджений рішенням виконкому цієї ради від 28.07.2015 року №169, згідно з яким вказана служба вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.62-64). Тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими. На підставі наведеного, ст.ст. 150, 164 СК України та,

Outcome: approved