Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач у вересні 2012 року звернувся до суду з позовом і, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати незаконним Акт №35/1 від 30 січня 2012 року інвентаризації майна Філії Білічанської бази МТЗ ДГО Консорціум «Військово - будівельна індустрія» в частині висновків, зазначених у ньому про те, що ним було реалізовано майно [PERSON] на загальну суму 68 290, 00 гр., що було передано на зберігання Консорціуму «Військово - будівельна індустрія». Посилається в позові на те, що 18 березня 2011 року між ним та ДГО «Консорціум «Військово - будівельна індустрія» був укладений строковий Договір №5, відповідно до умов якого його було прийнято на посаду спеціаліста з питань адміністративно - господарської діяльності Управління логістики та МТЗ «Консорціум «Військово - будівельна індустрія». Договір про матеріальну відповідальність між ним та відповідачем, як того вимагає ст.135 КЗпП України, не укладався. 01 березня 2011 року між підприємством в особі Генерального директора Белінської І.В. та ФОП [PERSON] був укладений Договір №48у/11 про надання послуг, відповідно до якого відповідач надає послуги по прийманню, зберіганню, відвантаженню товарно - матеріальних цінностей, які належать [PERSON], а також надання послуг по зберіганню автомобільного транспорту останнього. В подальшому головним бухгалтером підприємства [PERSON] разом з [PERSON] був складений Акт звірки взаємних розрахунків, в результаті чого було встановлено, що станом на 01 червня 2011 року за останнім рахувалась заборгованість на загальну суму 21 923, 64 гр. Крім того, з Акту вбачається, що [PERSON] зобов'язаний був щомісяця сплачувати за надані йому послуги, починаючи з березня 2011 року по травень 2011 року включно, 11 507, 88 гр., однак в квітні 2011 року ним було сплачено 2 600, 00 гр., а в травні 2011 року - 10 000, 00 гр. З даних, які містяться в накладній №6-00000001 від 06 червня 2011 року, [PERSON] передав на зберігання (видачу) товарно - матеріальних цінностей кількістю 33 одиниці (меблі) на загальну суму 77 510, 00 гр., яке отримала комірник підприємства [PERSON], про що свідчить її підпис в накладній. 30 січня 2012 року комісія в складі [PERSON] / голова комісії /, та членів комісії [PERSON], [PERSON] та [PERSON] провела інвентаризацію майна філії Біличанської бази МТЗ ДГО Консорціум «Військово - будівельна індустрія», за наслідками якої був складений Акт №35/1 та зроблені висновки, що під час проведення перевірки наявності матеріальних засобів, переданих [PERSON] за накладенною від 06 червня 2011 року №6-00000001 на загальну суму 77 510, 00 гр. в рахунок погашення існуючої кредиторської заборгованості встановлено, що майно в своїй більшій частині реалізовано ним на загальну суму 68 290, 00 гр., оскільки саме він був уповноважений організовувати, контролювати роботу по задоволенню та стягненню дебіторської заборгованості Філії. Вважає, що вказана інвентаризація майна, переданого [PERSON] на зберігання підприємству, проведена з порушенням норм чинного законодавства, а Акт №35/1 від 30 січня 2012 року складений на підставі даних, які не відповідають дійсності. Так, відповідно до наказу №9 від 21 лютого 2012 року Голови комісії з ліквідації Державного господарського об'єднання «Консорціум «Військово - будівельна індустрія» [PERSON] у зв'язку з відмовою [PERSON] від погашення дебіторської заборгованості за отримані послуги за зберігання майна, виходячи із домовленості з колишнім спеціалістом з питань адміністративно - господарської діяльності підприємства та координатором комісії з ліквідації Консорціуму [PERSON], заступнику голови ліквідаційної комісії [PERSON] було наказано провести інвентаризацію майна ФОП [PERSON], що знаходиться на зберіганні в Управлінні логістики та МТЗ Консорціуму. Таким чином, інвентаризація майна [PERSON] від 30 січня 2012 року була проведена до видання наказу про проведення інвентаризації від 21 лютого 2012 року, тобто без достатніх на те правових підстав. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання неодноразово не з»являвся, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про вручення судових повісток. Про причини неявки суд до відома не ставив. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Виходячи з цього, належного повідомлення відповідача про час розгляду справи, неодноразової неявки представника відповідача в судові засідання, строки перебування справи у провадженні суду, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 березня 2011 року між сторонами був укладений строковий трудовий договір №5, відповідно до п. 1.2 якого предметом даного строкового договору є трудові відносини в межах визначених цим Договором та Додатком до нього посадових обов'язків між працівником і підприємством, які з боку останньої реалізуються роботодавцем. Відповідно до п. 1.5 Договору позивача було прийнято на посаду спеціаліста з питань адміністративно - господарської діяльності Управління логістики та МТЗ «Консорціум «Військово - будівельна індустрія». Додатком до строкового трудового договору від 18 березня 2011 року №5 визначені завдання та трудові обов'язки позивача на займаній ним посаді. / а.с. 8 - 12 / 01 березня 2011 року між ДГО «Консорціум «Військово - будівельна індустрія» та ФОП [PERSON] був укладений Договір №48у/11 про надання послуг. Відповідно до пункту 1.1 договору його предметом є надання підприємством послуг по утриманню, зберіганню, обліку, відвантаженню товарно - матеріальних цінностей, які належать фірмі, а також надання послуг по зберіганню автомобільного транспорту фірми. Пунктом 5.1 договору сторони домовилися з метою якісного надання послуг підприємством виділення приміщення загальною площею 410 кв.м. під зберігання товаро - матеріальних цінностей, які належать фірмі. Згідно з пунктом 3.1 договору фірма зобов'язана щомісячно оплачувати підприємству рахунки за надані послуги по зберіганню - протягом 5 банківських днів з моменту одержання рахунку підприємством, але не пізніше 10 числа поточного місяця, за який проводиться оплата. / а. с. 15 - 19 / Відповідно до накладної №6-00000001 від 06 червня 2011 року на зберігання (видачу) товарно - матеріальних цінностей відповідно до договору №4/07 від 27 січня 2007 року ФОП [PERSON] передав, а філія «ББ МТЗ «Консорціуму «Військово - будівельна індустрія» отримала товарно - матеріальні цінності в кількості 30 одиниць на загальну суму 77 510, 00 гр. / а.с. 92 / 30 січня 2012 року був складений Акт №35/1 інвентаризації майна Філії, відповідно до якого комісією під час перевірки наявності матеріальних засобів, переданих ФОП [PERSON] за накладеною №6-00000001 від 06 червня 2011 року на загальну суму 77 510, 00 гр. в рахунок погашення існуючої кредиторської заборгованості, встановлено, що вказане майно позивачем, який функціонально був уповноважений організовувати, контролювати роботу по задоволенню та стягненню дебіторської заборгованості, в більшій своїй частині реалізовано на 68 290, 00 гр. / а.с. 13 / Судом встановлено, що 21 лютого 2012 року відповідачем був виданий наказ №9 про проведення службового розслідування з метою інвентаризації майна суб'єктів підприємницької діяльності [PERSON], [PERSON], [PERSON], що знаходилося на зберіганні Управління логістики та МТЗ Консорціуму. До інвентаризації майно було залучено спеціалістів [PERSON] та [PERSON] В свою чергу Акт інвентаризації майна був складений 30 січня 2012 року. Тобто, інвентаризація була проведена на три тижні раніше наказу про її проведення. З Акту інвентаризації вбачається, що комісія прийшла до висновку, що згідно накладної № 6-00000001 від 06 червня 2011 року ФОП [PERSON] передав відповідачу майна на суму 77 510, 00 гр. в рахунок погашення існуючої кредиторської заборгованості відповідно до Договору про надання послуг від 27 січня 2007 року. Дане майно було реалізоване позивачем, на якого був покладений обов»язок по стягненню дебіторської заборгованості. / а.с.173 - 177 / Заперечуючи проти цих обставин позивач посилався на те, що 06 червня 2011 року ФОП [PERSON] не міг передавати це майно, оскільки заявою від 01 червня 2011 року повідомив про розірвання договору від 27 січня 2007 року, надавши суду копію звернення останнього на його адресу. / а.с. 184 / Порядок та підстави проведення інвентаризації на момент виникнення спірних правовідносин регулювався Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженою наказом Міністерства фінансів України №69 від 11 серпня 1994 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за № 202/412 від 26 серпня 1994 року. Відповідно до п.п.1, 2 Інструкції для підтвердження правильності та достовірності даних бухгалтерського обліку та звітності, передбачено проведення підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями незалежно від форм власності інвентаризації майна, коштів і фінансових зобов'язань. Відповідальність за організацію інвентаризації несе керівник підприємства, який повинен створити необхідні умови для її проведення у стислі строки, визначити об'єкти, кількість і строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов'язковим. В пункті 7 Інструкції зазначено, що основними завданнями інвентаризації є: а/ виявлення фактичної наявності основних фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, цінних паперів та інших грошових документів, а також обсягів незавершеного виробництва в натурі; б) установлення лишку або нестачі цінностей і коштів шляхом зіставлення фактичної наявності з даними бухгалтерського обліку. Відповідно до пункту 3 Інструкції проведення інвентаризації є обов'язковим: а) при передачі майна державного підприємства в оренду, приватизації майна державного підприємства, перетворенні державного підприємства в акціонерне товариство, а також в інших випадках, передбачених законодавством; б) перед складанням річної бухгалтерської звітності, крім майна, цінностей, коштів і зобов'язань, інвентаризація яких проводилась не раніше 1 жовтня звітного року. Інвентаризація будівель, споруд та інших нерухомих об'єктів основних фондів може проводитись один раз у три роки, а бібліотечних фондів - за рішенням керівника підприємства один раз на п'ять років або щорічно з охопленням інвентаризацією не менше 20 відсотків одиниць бібліотечного фонду з обов'язковим завершенням розпочатої інвентаризації цього майна в структурному підрозділі (у матеріально відповідальної особи) протягом тридцяти днів; в) при зміні матеріально відповідальних осіб (на день прийому передачісправ); г) при встановленні фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів); д) за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін, зазначений у належним чином оформленому документі зазначених органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа; е) у разі техногенних аварій, пожежі чи стихійного лиха (на день після закінчення явищ); є) при передачі підприємств та їх структурних підрозділів (на дату передачі). Інвентаризація може не проводитися у разі передачі підприємств та їх структурних підрозділів в межах одного органу, до сфери управління якого входять ці підприємства; ж) у разі ліквідації підприємства. На підставі чого відповідачем 30 січня 2012 року проводилася інвентаризація, в Акті не зазначено. Крім того, відповідно до п.12.1 Інструкції для проведення інвентаризаційної роботи на підприємствах, розпорядчим документом їх керівника створюються постійно діючі інвентаризаційні комісії у складі керівника структурних підрозділів, головного бухгалтера, які очолюються керівником підприємства або його заступником. Будь-яких доказів того, що на підприємстві була створена така комісія, відповідач суду не надав. Хто є особи, прізвища яких приведені в Акті, невідомо, як і невідомо, чи є ці особи членами інвентаризаційної комісії. Крім того, повноваження постійно діючих та робочих інвентаризаційних комісій визначено пунктами 12.3 та 12.4 Інструкції. Який статус мала комісія, яка проводила інвентаризацію 30 січня 2012 року, в Акті також не зазначено. За змістом Інструкції постійно діюча комісія розглядає письмові пояснення осіб, які допустили нестачу чи псування цінностей або інші порушення, і свої пропозиції щодо регулювання виявлених нестач та втрат від псування цінностей, заліку внаслідок пересортиці відображають у протоколі. В протоколі мають бути наведені відомості про причини і про осіб, винних у нестачах, втратах і лишках та про вжиті до них заходи / п.12.3 /. Робочі інвентаризаційні комісії, наряду з іншим, несуть відповідальність за своєчасність і додержання порядку проведення інвентаризацій відповідно до наказу керівника підприємства, за повноту і точність внесення до інвентаризаційних описів даних про фактичні залишки майна, матеріальних цінностей, грошових коштів і документів, цінних паперів та заборгованості в розрахунках / п.12.4/. Як зазначено вище, статус комісії, зазначений в Акті, невідомий, як і невідомі особи, зазначені в ньому, як члени комісії. Будь-яких доказів того, що на підприємстві була створена та діяла інвентаризаційна комісія, відповідач суду не надав. За змістом наказу № 9 від 21 лютого 2012 року проведення інвентаризації було доручено заступнику голови ліквідаційної комісії з залученням зазначених у ньому спеціалістів, що не є тотожним інвентаризаційній комісії. За таких обставин суд приходить до висновку, що в 2011 році при складанні Акту комісія з невідомим статусом та повноваженнями, не мала права для висновку про вину позивача в реалізації приведеного в ньому майна. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Будь-яких доказів, які б свідчили про реалізацію вказаного майна позивачем, як зазначено в Акті, відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Окрім заперечень проти викладених в Акті обставин, позивач надав суду Висновок-спеціаліста-економіста від 27 листопада 2012 року, згідно з яким кількість та вартість на відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей за накладною № 6-00000001від 06 червня 2011 року документально та нормативно не підтверджується, як і не підтверджується їх недостача. / а.с.44 - 54 / Відповідно до ч.1 ст. 77, 81 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Не з»являючись до суду, зайнявши мовчазну позицію щодо пред»явленого позову, не спростовуючи приведені позивачем докази, у порушення вимог ст. 12 ЦПК України належними доказами та у вставному законом порядку зайняту ним позицію та надані докази відповідач не спростовував. Враховуючи обставини, викладені вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Що стосується постанови Ірпінського міського суду Київської області від 02 травня 2018 року щодо позивача, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2018 року, суд виходить з наступного. / а.с.149 -151; 169 - 172 / Так, даною постановою позивача звільнено від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 2 ст. 191 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності, а провадження у справі закрито. Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах ДГО «Консорціум «Військово - будівельна індустрія», залишено без розгляду. Тобто, позов прокурора або позов підприємства про стягнення даних коштів має розглядатися в порядку цивільного судочинства, а докази оцінюватися в порядку ст.ст.76 - 82 ЦПК України та пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі». Тобто, сам факт існування такої постанови від 02 травня 2018 року не може свідчити про законність оспорюваного позивачем Акту в приведеній ним частині, складеного в 2012 році. Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз»яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ»я сторін та враховуючи обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Outcome: approved