Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Представник позивача Красюк І.В. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Іларіонівської територіальної громади в особі: Іларіонівської селищної ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга синельниківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи вимоги тим, що [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за законом після померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Іларіонівським бюро РАЦС Синельниківського району, Дніпропетровської області, [INFO] року. На день смерті [PERSON] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно а саме: житловий будинок, господарські будівлі та споруди і земельні ділянки, площею 6.840 га. та 0.1238 га. Заповіту батько не залишав, [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до Другої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки площею 0.1238 га., державний акт ІІ-ДП № 048120 та 6.840 га, державний акт ІV-ДП № 124681. Нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори, було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, постановою нотаріуса, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки, у зв`язку з тим, що в державних актах на право приватної власності на землю прізвище спадкодавця вказано « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Вважає, що розбіжності в написанні прізвища спадкодавця виникли помилково при перекладі з російської мови на українську. У 2013 році [PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів та визнання права приватної власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, а саме на земельну ділянку площею 0.1238 га., державний акт II-ДП № 04812 від 27.12.1994 року, та на земельну ділянку площею 6.840 га., державний акт IV-ДП № 124681 від 19.10.1999 року. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2013 року позов [PERSON] до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів та визнання права приватної власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом - задоволено повністю. Рішенням суду встановлено факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №124681, виданого на підставі рішення 4 сесії XXIII скликання Іларіонівської селищної ради народних депутатів від 06 листопада 1998 року [PERSON] , та встановлено факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії II- ДП №048120, виданого на підставі рішення 4 сесії XXII скликання Іларіонівської селищної ради народних депутатів від 27 грудня 1994 року [PERSON] . Цім же рішенням суду визнано за [PERSON] , право власності на земельну ділянку, площею 0.1238 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території сел. Іларіонове, Іларіонівської селищної ради, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Але рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2013 року не визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 6.840 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Іларіонівської селищної ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В зв`язку з обставинами які склалися позивачка знову змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У зв`язку з вищенаведеним просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку площею 6.840 га., державний акт серія IV-ДП №124681, від 19.10.1999 року, у межах згідно з планом, яка розташована на території Іларіонівської селищної ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області, що належала [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідач Іларіонівської територіальної громади в особі: Іларіонівської селищної ради, [PERSON] до початку підготовчого судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи Другої синельниківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке було видано 02.08.2010 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис №100. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , батьком якої вказаний [PERSON] . З копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 04.10.1985 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №124681 від 19.10.1990 р., виданого на підставі рішення 4 сесії XXIII скликання Іларіонівської селищної ради народних депутатів від 06.11.1998 р., земельна ділянка, площею 6,840 га, яка розташована на території СКПП "Колос" Іларіонівської сільської ради, яку передано для ведення сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2013 року позов [PERSON] до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів та визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, задоволено повністю, визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1238 га. Встановлено факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 124681, виданого на підставі рішення 4 сесії XXIII скликання Іларіонівської селищної ради народних депутатів від 06 листопада 1998 року [PERSON] , та встановлено факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії II- ДП № 048120, виданого на підставі рішення 4 сесії XXII скликання Іларіонівської селищної ради народних депутатів від 27 грудня 1994 року [PERSON] . Визнано за [PERSON] , право власності на земельну ділянку, площею 0.1238 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території сел. Іларіонове, Іларіонівської селищної ради, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Але рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2013 року не визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 6.840 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Іларіонівської селищної ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до копії Спадкової справи № 327/2010 до майна померлого [INFO] [PERSON] спадкоємцем першої черги останнього є [PERSON] - дочка. Державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., 22.07.2011 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Частиною 1 ст.1221 Цивільного кодексу України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст.1221 ЦК України, якщо місце проживання спадкодавця не відоме, місце відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05,2008 року , свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проте, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved