Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідачів, солідарно, заборгованість за кредитним договором №05-101201108-Ф від 23.04.2008 року в розмірі- 8 153,61 доларів США та пені в сумі - 3 471,21 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.04.2008 року між Банком та [PERSON] (позичальник) було укладено Кредитний договір №05-101201108-Ф, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 12 000,00 доларів США на строк з 23.04.2008 року по 22.04.2028 року, або по день визначений в п. 3.3.11 цього Договору, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,3 % річних. За умовами кредитного договору, Кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти Позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Відповідно до п. 3.3.3 Кредитного договору, позичальник зобовязався: повернення суми кредиту здійснювати на рахунок №22032012011.840, відкритий у АБ Укргазбанк, щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 50,00 доларів США. Зобов'язання щодо надання кредиту Кредитором виконано в повному обсязі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до п. 3.1.10 Кредитного договору, на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи із процентної ставки зазначеної у п.1.1. збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Згідно п.5.3 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконання зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Позичальник свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом не виконує, внаслідок чого має заборгованість станом на 26.02.2016 року в розмірі 8 153,61 доларів США та 3 471,21 грн., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту строкова- 7 300,00 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена- 380,41 доларів США, заборгованість по процентах поточна 72,69 доларів США, заборгованість за процентами прострочена- 400,51 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту- 1219,38 грн., пеня за простроченими процентами- 2251,83 грн., розрахунок якої додається ( а.с. 4-6 ). У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. З метою забезпечення виконання обовязків за кредитним договором 23.04.2008 року між Банком, [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки №05-101201108-Ф-1 та №05-101201108-Ф-2. За умовами п.п. 1.2, 1.3. Договору поруки [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обємі, що і Позичальник- за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. \~\~\~\~ Частинами 1 і 3 ст. 533 цього ж Кодексу передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. \~\~\~\~ Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» встановлено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень ст. 11 вказаного Декрету прийнято Положення, пунктом 1.5 якого передбачено використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет). \~\~\~\~ Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті , суд повинен установити наявність в позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Аналогічна правова позиція сформульована Верховним Судом України у постановах від 24 вересня 2014 року № 6-145цс14, від 10 лютого 2016 року № 6-1680цс15, які є обов'язковими для судів в силу ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України. Банком надано зазначені документи, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі, стягнувши заявлені суми. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню - по 1 692,43 грн., з кожного, судового збору.

Outcome: approved