Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 64 610,94 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 646,10 грн. та по оплаті правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. Мотивуючи тим, що 03 березня 2016 року о 11 год. 25 хв. в м. Києві по вул. Саперно-Слобідська, відповідач, керуючи автомобілем «Фольцваген», реєстраційний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем «Лексус», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди встановлена та підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2016 року. Згідно висновку про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 14 вересня 2016 року, загальна сума матеріального збитку за пошкодження автомобіля «Лексус», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 114 610,94 грн. Страхова компанія відповідача сплатила частину заданої позивачу шкоди у розмірі 50 000,00 грн., а тому розмір невідшкодованих збитків становить 64 610,94 грн. Відповідно до закону майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутися з даним позов до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та виходячи з доводів якими вони обґрунтовуються просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Крім того, просив суд стягнути з відповідача 1500,00 грн. витрачених позивачем за проведення оцінки вартості матеріального збитку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Із заявами про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2016 року у справі №752/4132/16-п, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 03 березня 2016 року об 11 год. 25 хв., на вул. Саперно-Слобідська, в м. Києві керуючи автомобілем «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER], виїжджаючи на головну дорогу, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по ній, в порушення вимог знаку 2.1 (дати дорогу), в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Лексус», д.н.з. [NUMBER], в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 36, 6-10). Відповідного до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до висновку щодо вартості матенріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №270/6-16 від 14 червня 2016 року та звіту про оцінку від 23 червня 2016 року, складених ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку власника автомобіля «Лексус», д.н.з. [NUMBER], становить 114 610,94 грн. (а.с. 11, 12-20). За проведення оцінки вартості завданого збитку [PERSON] сплатив на користь ФОП [PERSON] 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.575865751.1 від 30 червня 2016 року (а.с. 21). Під час судового розгляду було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ "Українська пожежна страхова компанія", яка сплатила позивачу, в межах ліміту визначено умовами договору, в якості страхового відшкодування за спричинену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50 000,00 грн. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на означене, а також те, що відповідачем не спростовано доводи позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги, зокрема, щодо відшкодування завданої шкоди в результаті ДТП, що мала місце 03 березня 2016 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню і з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 64 610,94 грн. та 1500,00 грн. витрат на оцінку завданих збитків. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 646,10 грн. Щодо оплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, то в цій частині суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження фактичного понесення ним цих витрат. А тому, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу відшкодуванню не підлягають. Враховуючи наведене та

Outcome: approved