Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 20474,62 грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13.11.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та потерпілим [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу згідно Договору № 0112-0104-0565 (надалі Договір), за яким позивач застрахував свій автомобіль марки «CITROEN», 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. 05.12.2014 року в м. Київ, по вул. Андрущенка, 4а сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON]. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль [PERSON] На підставі заяви потерпілого [PERSON] про настання страхового випадку, останньому було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 20474,62 грн. у відповідності до вимог ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон №1961). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідач [PERSON] був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а тому на підставі ст.27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1188 ЦК України, ст. 38 Закону № 1961, зважаючи на невиконання відповідачем вимог ст.33.1.4 Закону №1961, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу кошти страхового відшкодування в розмірі 20474,62 грн., а також сплачену суму судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання в якому просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.11.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та потерпілим [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу згідно Договору № 0112-0104-0565 (надалі Договір), за яким позивач застрахував свій автомобіль марки «CITROEN», 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. (а.с.15-23) 05.12.2014 року в м. Київ, по вул. Андрущенка, 4а сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], що підтверджується довідкою про ДТП ВДАІ з обслуговування Шевченківського району ГУМВС України в м. Києві, відомостями про дорожньо-транспортну пригоду, страховим актом та протоколами огляду транспортних засобів (а.с.5-7,10,36-41). Як встановлено, постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,.(а.с.8-9). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Субєктом оціночної діяльності проведено оцінку транспортного засобу та складено Звіт № 43 від 21.01.2015 року з визначенням вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. 29.01.2015 року потерпілий [PERSON] звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі вищевказаного Страхового акту та Заяви, у відповідності до вимог ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20474,62 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням за №484 від 30.01.2015 року (а.с.48). Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно положень ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. При настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди, на протязі трьох днів письмово повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Як було встановлено судом, 27.03.2015 року відповідачу [PERSON] було направлено лист №0910 з вимогою сплати суми страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості не сплатив. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 12.02.2014 року за №6-1цс14, щодо перегляду судових рішень з підстав неоднакового застосування судами підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 та пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» загальну суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 20474,62 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved