Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON], в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на неповнолітню дитину [PERSON], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Представник позивача [PERSON] обґрунтував свої вимоги тим, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька, але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян щомісячно, починаючи з 24.12.2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, на даний час вказаної суми аліментів на утримання дитини не вистачає, тому просив збільшити суму розміру стягуваних аліментів, стягнувши аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.\~\~\~\~ Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом №2-1565 2005 р., виданого Ленінським районним судом м.Запоріжжя від 04.03.2005 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька, але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян щомісячно, починаючи з 24.12.2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КГ №089146 від 19.11.2004 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Представник позивача [PERSON], ґрунтуючи вимоги про збільшення розміру аліментів до розміру 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття посилався на ту обставину, що стягуваних аліментів недостатньо для матеріального утримання дитини та на даний час на законодавчому рівні змінився мінімальний розмір аліментів та не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.17 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема суд враховує ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни розміру їх присудження та виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги Закону та обов'язку батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved