Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2003 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 5. Позивачка звернулася з позовом до суду, зазначивши в позовній заяві, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, тому вони припинили подружні стосунки та проживають окремо. [INFO] року від спільного проживання у подружжя народився син [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження записано [PERSON] Відповідач добровільно не виконує свій батьківський обов'язок, не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання сина. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання дитини. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовільнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, пояснив, що надає матеріальну допомогу та долучив до матеріалів справи копії квитанції, які підтверджують, що він дбає про свою дитину, сплачувати аліменти згодний, однак просить зменшити розмір аліментів та стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, так як він працює в ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» та має стабільний заробіток. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї не можливе, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін чи однієї із сторін, або ж інтересам дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склались вкрай негативні стосунки, сторони вважають, що збереження сім"ї не можливе, наполягають на розірванні шлюбу, а отже збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою і що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 ч. 5 СК України аліменти на утримання однієї дитини не повинні бути меншими ніж 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку. Позивачка просить стягувати із відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідач позов визнав частково, сплачувати аліменти на утримання дитини згодний, однак просить зменшити розмір аліментів та того просить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, так як він офіційно працює та має стабільний заробіток. Враховуючи всі обставини справи, положення ст. 184 СК України, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення аліментів задовільнити частково, а саме стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягненням дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved