Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 04.08.2014 року звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20 437 грн. 58 коп. за кредитним договором № б/н від 22.11.2010 року, а також судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 22.11.2010 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н. Згідно з умовами кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконує належним чином щодо сплати щомісячних платежів, а тому станом на 30.05.2014 року утворилася заборгованість в сумі - 20 437,58 грн. Заборгованість, яка виникла, станом на момент звернення позивача до суду боржником [PERSON] добровільно не погашена, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним по справі доказам встановив наступне. Згідно з заявою позичальника від 22.11.2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (далі Кредитодавець, Банк) та відповідачем [PERSON] (далі Позичальник, Боржник) було укладено кредитний договір № б/н на строк дії кредитної карти, відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік (2,5% на місяць із розрахунку 360 днів у році) на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник [PERSON] особистим підписом у заяві позичальника № б/н від 22.11.2010 року підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно з цiєю статтею договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник взяв на себе обов'язок погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав належним чином згідно з умовами договору, а тому станом на 30.05.2014 року утворилася заборгованість в сумі - 20 437,58 грн., яка складається з наступного (згідно з розрахунком заборгованості): - 14 999,02 грн. - заборгованість за кредитом; - 3 539,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 450,00 грн. - заборгованість з пенї та комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 949,41 грн. - штраф (процентна складова - 5% від суми позову). Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обгрунтованими, а отже підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved