overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 19 лютого 2011 року з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просила суд розірвати шлюб та після реєстрації його розірвання залишити їй прізвище "[PERSON]". В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2011 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 5 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, де зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 10 травня 2014 року. Від подружніх стосунків мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що вона не працює, тому що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги їй не надає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до досягнення донькою віку 3-х років. Позивач у судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до слідуючого. У відповідності з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що з відповідачем знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2014 року. (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], якій не виповнилося три роки. (а.с.6). Донька мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає дружині матеріальної допомоги, позивач просить стягнути з відповідача кошти на утримання дружини за рішенням суду. У відповідності до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавити матеріальну допомогу. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідачем подано до суду заяву про визнання позову, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на її користь коштів на утримання в розмірі 1/6 частини доходу відповідача є обґрунтованими. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 23 травня 2009 року, від даного шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів. Шлюб існує лише формально. Відновлювати сімейні стосунки позивач наміру не має, а тому вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" від 6 травня 2015 року № 80 відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області 23 травня 2009 року за актовим записом № 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків позивач не має. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 09 лютого 2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивачка, крім іншого, просила змінити її прізвище на дошлюбне "[PERSON]". Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, просив розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 09 лютого 2008 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 09 лютого 2008 року актовий запис № 02 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі 07 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у сторін дітей не має. Подружнє життя сторін не склалося, вони перестали розуміти один одного, збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, близько шести місяців сторони разом не проживають.Тому просить розірвати їх з відповідачем шлюб, зареєстрований 07 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області , актовий запис за № 1931. В судове засідання [PERSON] не з"явилась, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує із наведених в позовній заяві підстав. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча завчасно повідомлявся про час і місце слухання справи, в зв'язку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення. Розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд уважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На обгрунтування позову [PERSON] зазначила, що у сторін різні погляди на сімейне життя, вони перестали розуміти один одного, збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. З урахуванням установлених обставин суд не знаходить підстав для надання сторонам строку на примирення, а подальше перебування їх у шлюбі суперечать інтересам кожного. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 11 листопада 2000 року вона та відповідач зареєстрували шлюб у Колоденській сільській раді Томашпільського району Вінницької області. В шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON], [INFO] народилася донька [PERSON] та [INFO] -донька [PERSON]. Сторони проживають разом , однак відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей не бажає, хоча зобов'язаний це робити згідно закону. Тому позивачка просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилась, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі , позов підтримує в повному обсязі . В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча завчасно повідомлявся про час і місце слухання справи, в зв'язку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення. Розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, суд виходить з заявленого позивачкою розміру аліментів і визначає їх в сумі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 31 березня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У березні 2015 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 12 вересня 2008 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти - дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також зазначила, що за останні 2 роки спільно не проживають, постійно сперечаються. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати, не надаючи терміну для примирення. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав у повному обсязі, просив його задовольнити. Сторони заперечували проти надання їм строку для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 12 вересня 2008 року був укладений шлюб (а.с. 5). Від вказаного шлюбу у сторін є діти - дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). Сторони проживають окремо і наміру зберігати сім'ю не мають. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. (а.с. 1). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся в суд із вказаним позовом. Зазначав, що проживає з матір'ю і навчається у Крижопільському професійному будівельному ліцеї на денній формі навчання у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є його батьком і може надавати йому матеріальну допомогу, тому позивач просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на період навчання в розмірі ? частини заробітку щомісячно. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, де зазначив, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] проживає з матір'ю, є студентом Крижопільського професійного будівельного ліцею, період навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року (а.с. 4), та потребує матеріальної допомоги. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України цього Кодексу. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI, від 08.07.2011 року, позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок, тому на підставі статті 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача. Враховуючи наведене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 05 березня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 31 січня 2015 року має заборгованість в сумі 12084,65 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12084,65 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 березня 2008 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви (а.с.12), довідки про умови і правила кредитування (а.с.13-18), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.23). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-11) станом на 31 січня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 12084,65 грн. в тому числі: 7996,74 грн. - заборгованість за кредитом, 2636,26 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 400,00 - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 551,65 - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 07 березня 2006 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 04 грудня 2014 року має заборгованість в сумі 28328,30 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 28328,30 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 березня 2006 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 07 березня 2006 року (а.с.12), довідки про умови і правила кредитування (а.с.13-18), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.23). Рішенням Бородянського районного суду від 05 червня 2012 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 11818,14 грн., що підтверджується копією рішення суду (а.с.7). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-10) станом на 04 грудня 2014 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 38321,28 грн. в тому числі: 4995,50 грн. - заборгованість за кредитом; 33325,78 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача різницю між сумою заборгованості та сумою, що була стягнута за рішенням суду та передбачені пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи в сумі 1825,16 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 283,28 грн.

Outcome: approved