Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Публічне Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі банк) звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 22333,54 грн. В обґрунтування вимог вказує, що 17.05.2013 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризації заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт. Згідно умов угоди, відповідач отримав кредит в розмірі 14731,43 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк до 31.05.2014 року. Посилаючись на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, просить позов задовольнити та стягнути із боржника суму заборгованість по кредиту. В судове засідання представник позивача не з'явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо надіслала суду заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 17.05.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризації заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до умов п.2 генеральної угоди, банк надав відповідачу кредит в сумі 14731,43 грн., у вигляді встановлення кредитної лінії на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення до 31.05.2014 року. Відповідач повинен здійснювати щомісячний платіж з '' 1'' по '' 25'' числа кожного місяця для погашення заборгованості у сумі 1296,05 грн. Згідно умов п. 2.2 генеральної угоди, у разі порушення позичальником строків погашення, останній сплачує штраф у розмірі 14687,77 грн. Станом на 13.08.2014 рік заборгованість по кредиту складає 22 333,54 грн., з яких: 7144,17 грн. - заборгованість за кредитом, 501,60 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом та 14687,77 грн. - штраф згідно п. 2.2 генеральної угоди. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк», погодженого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 17.07.2009 року встановлено, що відбулась зміна найменування ЗАТ на ПАТ, яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк». Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. В силу вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачка належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань згідно умов генеральної угоди, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 22 333,54 грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь банку заборгованості по генеральній угоді від 17.05.2013 р. на загальну суму 22 333,54 грн., з яких: 7144,17 грн. - заборгованість за кредитом, 501,60 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом та 14687,77 грн. - штраф згідно п. 2.2 генеральної угоди. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача та спростування його доводів. Крім того, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved