Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON], яка діє на підставі довіреності №3652-К-О від 25.09.2014 року (а.с. 40), звернулася до суду з позовом, який уточнила в ході судового розгляду, до відповідачів про зняття арешту з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладеного 14.02.2014 року постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON], ВП №41630336, та 14.10.2014 року постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON], ВП №43539740, обґрунтовуючи позов тим, що 25.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №PLXYGK00000014 (надалі кредитний договір). В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений 25.02.2008 року договір іпотеки №PLXYGK00000014 нерухомого майна (надалі договір іпотеки), а саме 3-х кімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору, рішенням Котелевського районного суду Полтавської області 12.11.2009 року в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №PLXYGK00000014 від 25.02.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру. 14.02.2014 року державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON] на користь ПАТ «Полтава-банк» та 14.10.2014 року державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON] на користь Полтавської філії КС «Турбота» при Міжнародній організації «Жіноча громада» накладено арешти на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]. А тому, представник позивача посилаючись на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» має пріоритет та переважне право на звернення стягнення на предмет застави, та те, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, просить звільнити майно з-під арешту. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON], яка діє на підставі довіреності №5725-К-О від 17.10.2016 року (а.с. 169), у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с. 180, 181, 190, 191). Представник позивача надіслала 23.11.2016 року до суду заяву про розгляд справи без участі представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 201). Відповідач - [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с. 187, 195), надала 07.11.2016 року до суду телефонограму про розгляд справи без її участі (а.с. 185). Представник ПАТ «Полтава-банк», у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 178, 194). Представник відповідача 29.09.2016 року подав до суду заперечення проти позову (а.с. 70-73), в якому вважає, що позовні вимоги позивача незаконні, необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки: зазначений позов повинен розглядатися в порядку господарського судочинства; враховуючи рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12.11.2009 року, з 24.11.2009 року зобовязання сторін за кредитним договором №PLXYGK00000014 від 25.02.2008 року та договором іпотеки №PLXYGK00000014 від 25.02.2008 року припинено, а тому у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду як заставодержателя; в рішенні Котелевського районного суду Полтавської області від 12.11.2009 року не зазначено розмір боргу, вартість майна, на яке звертається стягнення; до позову про звільнення майна з-під арешту позивач не надав розрахунків заборгованості, даних щодо вартості майна, арешт якого оскаржується; до суми боргу зазначеної в позові в розмірі 781541,65 грн. станом на 09.02.2015 року слід віднестися критично, у звязку з чим підстави для нарахування боргових зобовязань за період з 12.11.2009 року по 09.02.2015 року у позивача були відсутні; відповідач звертає увагу на те, що ПАТ «Полтава-банк» не накладав арешт на майно [PERSON], а саме квартири, а отже не має правових підстав для його зняття. Таким чином представник відповідача вважає, що правових підстав для звільнення з-під арешту квартири [PERSON] немає. Представник Полтавської філії КС «Турбота» при Міжнародній організації «Жіноча громада» у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 176, 198), про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Представник третьої особи - Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області, у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 177, 193). Представник третьої особи подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області та заперечення проти позову (а.с. 161-166, 197), в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також звертає увагу, що постановою державного виконавця 12.11.2015 року виконавче провадження №43539740 було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено виконавчий документ за належністю до ВДВС Котелевського РУЮ. Окрім цього на виконанні Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває відкрите виконавче провадження №51523631 з виконання судового наказу №1609/2891/12, виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у розмірі 2260,11 грн. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно з п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (надалі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») (а.с. 38). Матеріалами справи встановлено, що 25.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір №PLXYGK00000014, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 14256 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 25.02.2008 року по 25.02.2018 року (а.с. 7-17). 25.02.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір іпотеки квартири №PLXYGK00000014, згідно з яким, [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатну квартиру загальною площею 80.00 кв.м., житлова площа 42,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить іпетокодавцю на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності №9 від 15.03.2005 року. На підставі договору іпотеки до Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесені відомості про заборону відчуження квартири (а.с. 18-25). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 02.07.2016 року №62565420, реєстраційний номер майна: 10829617, тип майна квартира, адреса нерухомого майна: [ADDRESS], загальна площа 80 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 115000,00 грн. На підставі договору іпотеки державна реєстрація іпотеки відбулася 25.02.2008 року, як і внесення відомостей про заборону відчуження квартири до Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 30-32). Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 12.11.2009 року, яке набрало законної сили 24.11.2009 року, задоволені позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с. 26-29). 14.02.2014 року постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON] в інтересах стягувача ПАТ «Полтава-банк», ВП №41630336, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], [INFO] (а.с. 34). Постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON] в інтересах стягувача Полтавської філії КС «Турбота» при Міжнародній організації «Жіноча громада», ВП №43539740, 14.10.2014 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], [INFO] (а.с. 33). Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтава від 07.04.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №PLXYGK00000014 від 25 лютого 2008 року у розмірі 49590,21 доларів США, що на день винесення рішення за курсом Національного банку України є еквівалентними 1 162 394 грн. 52 коп. та 3654 грн. судових витрат, а всього 1 166 048 грн. 52 коп. (а.с. 118, 119). Статтями 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Відповідно до ч. 1, ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Згідно з ч. 6, ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотеко держателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Аналогічні положення закріплені в ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Враховуючи, що право застави на квартиру №1 за адресою: Полтавська область, Котелевський район, село Милорадове, вул. Молодіжна, 2, що належала на праві власності [PERSON], виникло на підставі договору іпотеки у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 25.02.2008 року, тобто до винесення судових рішень про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Полтавської філії КС «Турбота» та ПАТ «Полтава-банк», вартість предмета застави є меншою за розмір заборгованості відповідача перед банком-заставодержателем, суд вважає, що заявлена позовна вимоги про звільнення з-під арешту переданої в іпотеку квартири, підлягає задоволенню. Суд не приймає до уваги заперечення представника ПАТ «Полтава-банк», оскільки його повноваження не підтвердженні належним чином. Відповідно до протоколу №33 від 23.10.2012 року вказано, що призначено голову правління ПАТ «Полтава-банк» [PERSON], терміном до 10.04.2015 року (а.с. 73). Однак суд зазначає, що: 1) відповідно до Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; 2) розірвання основного договору не є підставою для припинення іпотеки, якою може бути забезпечене виконання зобов'язання, що виникло до набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору, вказана правова позиція викладена у справі за N6-213цс15 Верховного Суду України від 23.09.2015 року; 3) згідно з ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. Згідно з довідкою Котелевського районного відділу державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області за вих№1547 від 23.11.2016 року, станом на 23.11.2016 року виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь КС "Турбота" до відділу не надходив (а.с.204). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Outcome: approved