Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Представник позивачів [PERSON], [PERSON], адвокат [PERSON], яка діє на підставі доручення від 24.09.2018 року та від 27.07.2018 року, звернулася до суду з позовом до Котелевської селищної ради Полтавської області про встановлення факту належності документа та визнання права власності на спадкове майно, в ході розгляду справи уточнили позовні вимоги та остаточно просили: - встановити факт, що Державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю площею 1,36 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, виданий 25 жовтня 2006 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 23 червня 2005 року №185 на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2014 року); - визнати за [PERSON] ([INFO], паспорт серії [NUMBER] виданий Миргородським МРВ УМВС України у Полтавській обл. 15.02.1996 року, ідентифікацій код [NUMBER]) право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розт ашована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER], і на підставі Державного акту серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, виданий 25 жовтня 2006 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 23 червня 2005 року №185 на ім'я [PERSON], до дня смерті належала [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], який помер [INFO] - визнати за [PERSON] ([INFO] паспорт серії [NUMBER] виданий Котелевським РС УДМС України у Полтавській обл. 24.09.2015 року, ідентифікаційний код [NUMBER] ) право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER], і на підставі Державного акту серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, виданий 25 жовтня 2006 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 23 червня 2005 року №185 на ім'я [PERSON], до дня смерті належала [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], який помер [INFO] Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивачів адвокат [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивачів, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що уточнену позовну заяву слід задоволити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2014 року) є власницею земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25 жовтня 2006 року виданого на ім'я [PERSON]. Згідно даних Спадкового реєстру останнім заповітом [PERSON] був заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Хоценко Р. О. 04 липня 2014 року, зареєстрований у реєстрі за № 533, але до заповіту від 04 липня 2014 року № 533 не було внесено розпорядження на випадок смерті [PERSON] щодо належної їй земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER]. Таким чином утворилась частина спадщини, що не охоплена заповітом. Відповідно до ст.1245 Цивільного кодексу України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Такими спадкоємцями, у рівних частинах є: 1) син померлої [PERSON] - позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом на 1/3 (одну третю) частини земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER]; 2) син померлої [PERSON] - позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом на 1/3 (одну третю) частини земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER]; 3) чоловік померлої [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2014 року) є спадкоємцем першої черги за законом на 1/3 (одну третю) частини земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER]. Усі спадкоємці прийняли спадщину, що підтверджено заявою про прийняття спадщини від 03 грудня 2014 року № 294 поданою [PERSON], заявою про прийняття спадщини від 24 лютого 2015 року №81 поданою [PERSON], та довідкою Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області від 03.12.2014 року №4703, оригінал якої знаходиться в матеріалах спадкової справи, якою підтверджено, що на час відкриття спадщини за адресою 2-й [ADDRESS] разом з [PERSON] був зареєстрований [PERSON]. Разом з тим, з заявами про видачу свідоцтва на спадщину від імені [PERSON] та [PERSON] на частини земельної ділянки, які є предметом позову, представник за довіреністю [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочки Р.О., але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1050/02-14 від 05.10.2018 року оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25 жовтня 2006 року виданий на ім'я [PERSON]. Державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, площею 1,36 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, виданий 25 жовтня 2006 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 23 червня 2005 року №185 на ім'я [PERSON]. Проте згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2014 року правильно по-батькові [PERSON] - на яку видано зазначений акт - «[PERSON]». Розпорядженням голови Котелевської районної державної адміністрації, №160, від 20.06.2011 року, було внесено зміни до розпорядження голови РДА, від 23.06.2005 року, №185, «про надання земельних часток (паїв), та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки», замінивши прізвище, ім'я та по батькові [PERSON], на [PERSON]. Законодавством не визначено органу, до повноважень якого входить усунення помилок в раніше виданих правовстановлюючих документах на землю, а також не передбачено порядку усунення таких помилок. Тому, відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області позбавлений можливості видати новий правовстановлюючий документ (державний акт) на землю, або виправити чи внести зміни до існуючого державного акту. Таким чином врегулювати питання, щодо виправлення описки у державному акті на право власності на земельну ділянку, у позасудовому порядку не має можливості. Через неправильне написання по-батькові [PERSON] існують складнощі у оформленні спадкових прав на зазначену земельну ділянку. Як встановлено п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Окрім того, у разі визнання судом належності правовстановлюючого документу Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25 жовтня 2006 року [PERSON], необхідним є вирішення питання, щодо успадкованої 1/3 (однієї третьої) частини земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER] її чоловіком [PERSON], який помер [INFO], оскільки останній за свого життя належним чином не оформив правовстановлюючих документів та не отримав свідоцтво про право власності на зазначену частину спадкового майна. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте на відміну від ст.1270 ЦК України у статті 1297 ЦК України не встановлено строк протягом якого спадкоємець має звернутись за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тому, [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2014 року) є власником 1/3 (однієї третьої) частини земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER]. Що стосується спадкової справи після [PERSON], то згідно даних Спадкового реєстру останнім заповітом [PERSON] був заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Хоценко Р. О. 04 липня 2014 року, зареєстрований у реєстрі за № 532, але у нього не було внесено розпорядження на випадок смерті [PERSON] щодо належної йому 1/3 (однієї третьої) частини земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER]. Таким чином утворилась частина спадщини, що не охоплена заповітом, яка має бути успадкована у рівних частинах спадкоємцями за законом, зокрема: 1) син померлого [PERSON]- позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом на 1/6 (одну шосту) частини земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER], яка до дня смерті належала [PERSON], який помер [INFO]; 2) син померлого [PERSON]- позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом на 1/6 (одну шосту) частину земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER], яка до дня смерті належала [PERSON], який помер [INFO] Згідно п. 23 роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ч.1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу та інших цивільно-правових угод, прийняття спадщини. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином позивач по справі [PERSON] є власником 1/2 (однієї другої) частини земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER] (за правилами додавання дробних частин 1/3+1/6=1/2). Та позивач по справі [PERSON] є власником іншої 1/2 (однієї другої) частини земельної ділянки площею 1,36 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER] (за правилами додавання дробних частин 1/3+1/6=1/2). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог позивачів [PERSON], [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved