Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким належне їй згідно Сертифікату серії РН № 322759 право на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Малоберезанське» на території Малоберезанської сільської ради Згурівського району Київської області, заповіла позивачу. Позивач є єдиним спадкоємцем вказаного у заповіті майна. До складу земельної частки (паю) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах, входять, крім ріллі, багаторічні насадження розміром 0,82 в умовних кадастрових гектарах та пасовища - 0,11 в умовних кадастрових гектарах. За життя [PERSON] реалізувала своє право на земельну частку (пай) та отримала у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля) площею 2,5590 га, кадастровий номер 3221983900:04:002:0002, на підставі Державного акту серії КВ № 085306. Вказану земельну ділянку (ріллю) [PERSON] заповіла відповідачу [PERSON] , який спадщину прийняв. Також [PERSON] реалізувала своє право на багаторічні насадження та пасовища, та отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сади, багаторічні насадження), площею 0,8213 га, кадастровий номер 3221983900:04:014:0070 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), площею 0,11 га, кадастровий номер 3221983900:04:004:0035. Право власності [PERSON] на земельні ділянки пройшло державну реєстрацію. Виділивши в натурі багаторічні насадження та пасовища [PERSON] нового заповіту не склала. Позивач вважає, що волевиявлення заповідача було спрямовано на передання позивачу у спадок багаторічних насаджень та пасовищ, незалежно від того, яким документом посвідчується право на ці сільськогосподарські угіддя. Також спадкоємцями померлої за іншим заповітом, складеним раніше, є відповідач [PERSON] , який прийняв спадщину неохоплену пізнішими заповітами померлої, та третя особа [PERSON] , який від спадщини відмовився. Інші спадкоємці відсутні. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, з посиланням на не охоплення заповітом вказаного майна. В досудовому порядку вирішити питання оформлення спадкових прав позивач не має можливості, а тому представник позивача просить суд визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування право власності на земельні ділянки у вигляді багаторічних насаджень площею 0,8213 га та пасовищ площею 0,11 га, а також не стягувати з відповідачів понесені судові витрати. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача - адвокат Костенко О.М. позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, відповідачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги визнали, третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування підготовчого судового засідання не проводилось. Суд визнав можливим розглядати справу у підготовчому судовому засіданні без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи визнання позову відповідачами, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, [PERSON] згідно Сертифікату серії РН № 322759 належало право на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Малоберезанське» на території Малоберезанської сільської ради Згурівського району Київської області [PERSON] реалізувала своє право на земельну частку (пай) та отримала у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля) площею 2,5590 га, кадастровий номер 3221983900:04:002:0002, що посвідчується Державним актом серії КВ № 085306. Також вона отримала у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сади, багаторічні насадження) площею 0,8213 га, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища) площею 0,11 га, кадастровий номер 3221983900:04:004:0035. Право власності на земельні ділянки площами 0,8213 га, кадастровий номер 3221983900:04:014:0070 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища) площею 0,11 га пройшло державну реєстрацію (письмова інформація Відділу у Згурівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області - а.с.10, копії свідоцтв про право власності - а.с.11,12, відомості про земельні ділянки з Держгеокадастру - а.с.13-16). Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають , зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). Пунктом 17 Перехідних положень ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачу відкрилась спадщина за заповітом на право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії РН № 322759 в частині багаторічних насаджень та пасовищ, яке на момент смерті спадкодавця було реалізоване шляхом виділення в натурі земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - сади, багаторічні насадження, площею 0,8213 га, та пасовища площею 0,11 га. Заповіт посвідчений Малоберезанською сільською радою 15.04.2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 51. Спадкові права позивача ніким не оспорюються. Спадкоємцями померлої за заповітом, посвідченим Малоберезанською сільською радою 02.12.2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 39, є відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] , які на спадщину визначену за заповітом позивачу не претендують. Так, третя особа [PERSON] від спадщини відмовився. Відповідач [PERSON] , як спадкоємець усього майна померлої, прийняв спадщину неохоплену пізнішими заповітами померлої, зокрема заповітом на ім`я позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 1254 ЦК України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Отже, із спадкової маси за заповітом від 02.12.2003 року виключається майно визначене іншим спадкоємцям в пізніших заповітах, зокрема майно визначене за заповітом позивачу. Відповідач [PERSON] на спадщину визнану за заповітом позивачу не претендує, оскільки він є спадкоємцем іншого майна померлої, а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля). площею 2,5590 га, кадастровий номер 3221983900:04:002:0002. Встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився, інші спадкоємці з питання прийняття спадщини до нотаріуса не звертались (копія свідоцтва про смерть - а.с.8, копія заповіту - а.с.9, копія спадкової справи № 89/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] - а.с.30-76). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки у вигляді багаторічних насаджень та пасовищ у зв"язку із відмінністю спадщини зазначеної в заповіті - земельна частка (пай) від фактичної - земельні ділянки (нотаріальна відмова - а.с.4). Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно положення ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлої [INFO] [PERSON] . Заповіт посвідчений 15.04.2013 року Малоберезанською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за № 51. На момент розгляду справи судом заповіт не змінений, не скасований та не визнаний недійсним. Позивач у встановленому законом прийняв спадщину. На момент складення заповіту [PERSON] належало право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії РН № 322759 та саме зазначене право визначене як спадщина за заповітом. В подальшому [PERSON] реалізувала своє право на земельну частку (пай) шляхом виділення в натурі земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у вигляді багаторічних насаджень та пасовищ. Відповідні зміни до заповіту внесені не були. У зв`язку із тим, що на час смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) було реалізовано та земельні ділянки виділені в натурі, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальних органах. Суд вважає, що волевиявлення заповідача [PERSON] було спрямоване на передання у спадок позивачу земельних ділянок у частині багаторічних насаджень та пасовищ, незалежно від того чи будуть вони на час відкриття спадщини виділеними чи ні. Суд приходить до висновку, що волевиявлення заповідача при складенні заповіту щодо розпорядження земельною часткою (паєм) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 322759 було спрямовано щодо заповідання позивачу земельних ділянок площею 0,8213 га, кадастровий номер 3221983900:04:014:0070 та площею 0,11 га, кадастровий номер 3221983900:04:004:0035, розташованих на території Малоберезанської сільської ради. Суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки у вигляді багаторічних насаджень площею 0,8213 га та пасовищ площею 0,11 га. Суд вважає за можливе, враховуючи клопотання позивача, не застосовувати до відповідачів ст. 141 ЦПК України та судові витрати, понесені позивачем, залишити за ним.

Outcome: approved