Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності, встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, визнання права на спадщину посилаючись на те, що позивачка [PERSON] разом із [PERSON] являється співвласницею квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]. Право власності позивачки та [PERSON] на вказану квартиру посвідчується Свідоцтвом про право власності на житло від 29 березня 1994 року виданого Відділом приватизації житла згідно з розпорядженням № 944 від 29.03.1994 року. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської Ради народних депутатів за 425 від 27.12.1995 року адреса змінена: вулиця Ванцетті перейменована на вулицю В.Міщенка, що підтверджується листом виконкому Полтавської міської ради від 13.02.2014 року. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції від 09 лютого 2004 року актовий запис № 463. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із частки у спільній сумісній власності на трьохкімнатну квартиру загальною площею 64,5 кв.м. що розташована за адресою [ADDRESS]. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення права власності на квартиру позивачка отримала усну відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки вона не являється спадкоємицею першої черги. Позивачка просила визначити частку [PERSON] та спадкову частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру, визнати факт спільного проживання однією сім»єю [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування. В судовому засіданні адвокат позивачки [PERSON] та представник позивача [PERSON] просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, направив заяву про слухання клопотання у його відсутність , в якій не заперечував проти задоволення позову. Суд,вислухавши сторони, свідків , дослідивши матеріали справи та інші зібрані по справі докази прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що право власності позивачки та [PERSON] на вказану квартиру посвідчується Свідоцтвом про право власності на житло від 29 березня 1994 року виданого Відділом приватизації житла згідно з розпорядженням № 944 від 29.03.1994 року. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської Ради народних депутатів за 425 від 27.12.1995 року адреса змінена: вулиця Ванцетті перейменована на вулицю В.Міщенка, що підтверджується листом виконкому Полтавської міської ради від 13.02.2014 року. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції від 09 лютого 2004 року актовий запис № 463. Позивач - [PERSON] являється невісткою покійної [PERSON] та співвласником вищезазначеної трьохкімнатної квартири загальною площею 64,5 кв.м. що розташована за адресою [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом після покійної [PERSON] являвся син покійної - [PERSON] , який являється також колишнім чоловіком позивачки. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк спадкоємець першої черги ще звертався за оформленням та отриманням спадщини. Позивачка [PERSON] на час смерті свекрухи [PERSON] проживали разом однією сім'єю, мали спільний побут, вели спільно господарство, мали спільний бюджет. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] Відповідно до положень ст.1264 ЦК України позивачка являється спадкоємцем четвертої черги, як особа, яка проживала однією сім'єю разом із спадкодавцем до її смерті не менше п'яти років. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення права власності на квартиру [PERSON] отримала усну відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки вона не являється спадкоємицею першої черги. Позивачка зареєстрована та проживала на час смерті разом із покійною [PERSON] ,що підтверджується Довідкою ЖЕКу №2, де вказано, що [PERSON] зареєстрована у квартирі із 24.02.1972 року, а покійна [PERSON] із 14.09.1993 року и: день смерті - [INFO], та вказано, що [PERSON] являлась свекрухою [PERSON] Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на стикування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Також п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно із ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я виникає на основі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності ощаджується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦК України. У разі смерті співвласника приватизованої квартири частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено поговором між ними (абз. 2 п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 Пpo судову практику у справах про спадкування"). Викладене підтверджується, свідоцтвом про право власності на житло від 29 березня 1994 року виданого Відділом приватизації житла .м Довідкою Жеку про проживання та реєстрацію за однією адресою у квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] .Звітом про оцінку мані від 15 серпня 2014 року. Отже враховуючи, вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved