Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаною заявою. Зазначив, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка була у неї відібрана без позбавлення батьківських прав. Повідомив, що відповідач зловживає алкогольними напоями, не працює, жодного разу не приходила до дитини, не відвідувача, не цікавилася її здоров'ям. У зв'язку з наведеним просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У судове засідання з'явилися третя особа [PERSON] та представники третіх осіб [PERSON] та [PERSON] Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 32-33, 36) за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с. 13), із заявою про розгляд справи за її відсутності не зверталась. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановив такі обставини справи і відповідні їм правовідносини. Відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 4). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 00017278333 від 02 листопада 2016 року відомості про батька [PERSON], [INFO], записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 6). 05 вересня 2016 року Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення про відібрання без позбавлення батьківських прав у відповідача малолітньої дочки - [PERSON] (а.с. 5). 17 листопада 2016 року Виконавчий комітет Житомирської міської ради прийняв рішення призначити [PERSON] опікуном над малолітньою онукою [PERSON], [INFO] (а.с. 7). За інформацією Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20 липня 2017 року відповідач займає одну кімнату в комунальній квартирі, не працює, доходів не має, палить, зі слів сусідів по будинку вживає спиртні напої (а.с. 9). Відповідно до довідки Житомирського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 194/02 від 21 липня 2017 року під час відвідання відповідача було з'ясовано, що зі слів останньої вона відвідує дитину раз на тиждень та спілкується з нею по телефону, постійного заробітку не має; зі слів сусідів зловживає алкогольними напоями, влаштовує п'янки та курить. Житомирський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді вважає недоцільним повернення дитини в сім'ю відповідача (а.с. 10). Вищезазначене також підтверджується відповідним актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відповідача від 19 липня 2017 року (а.с. 27). Як убачається з довідки Дошкільного навчального закладу № 30 опікун [PERSON] займається вихованням [PERSON] та турбується про її здоров'я. Дитина систематично відвідує заклад та платні гуртки, має різноманітний одяг по сезону. Відповідач жодного разу не приходила до дитини, не відвідувала святкові ранки, не цікавиться життям дитини в дошкільному закладі (а.с. 8). Як убачається з висновку органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації № 18-5/1162 від 07 серпня 2017 року орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 3). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) установлений обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зі змісту частини 1 статті 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р. за №?780-Х11, вбачається, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», регламентовані права та обов'язки батьків, якими, зокрема, є: відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини; обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. За пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України підставою для позбавлення матері, батька батьківських прав є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (частина 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №?3 від 30.03.2007 року). З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є доведеним, та що позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved