Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.10.2016 року вони зареєстрували шлюб у Городянській сільській раді Косівського району Івано-Франківської області, за актовим записом №1. За час спільного проживання в них із відповідачем народилось троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони не зійшлися характерами, між ними виникають сварки та різні непорозуміння. На даний час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства. А тому, вважає, що сім"я розпалась, шлюб носить формальний характер, надії на примирення немає. Просить шлюб розірвати. Окрім того відповідач за час окремого проживання не бачає надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей, чим ухиляється від своєї участі в їх утриманні та належному розвитку. А тому, просить вирішити питання про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000грн. щомісячно до досягнення ними повноліття але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 16.09.2020 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. А згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із оглянутих матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у Городянській сільській раді Косівського району Івано-Франківській області, за актовим записом №1, що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про шлюб. За час спільного проживання в них із відповідачем народилось троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , підтвердженням чого є долучені до матеріалів справи копії свідоцтв про їх народження (а.с.5, 6, 7). Як встановлено в судовому засіданні причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не зійшлися характерами, між ними виникають сварки та різні непорозуміння. На даний час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства. Неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , слід залишити на проживання при матері [PERSON] . Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На задоволення клопотання позивачки доцільно відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». До задоволення підлягає і заявлена позивачкою в справі позовна вимога про стягнення аліментів. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що за час спільного проживання в сторін народилось троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копія свідоцтв про їх народження, батьком яких являється [PERSON] . Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як встановлено в судовому засіданні малолітні діти знаходиться повністю на утриманні матері [PERSON] , що підтверджується довідкою Яворівської сільської ради № 524 від 11.06.2020 року (а.с.8) та актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.9) . Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1,2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 12.06.2020р., тобто з дня пред`явлення [PERSON] позову. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача, за позовну вимогу про стягнення аліментів слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст. ст. 51, 56, 109 - 112, ст.ст.141, 180-185, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved