Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Так, позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.04.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, та станом на 31.01.2017р. має заборгованість за кредитним договором в сумі 27076,95грн., що складається з: заборгованість за кредитом 1355,29грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20656,09грн.; заборгованість за пенею та комісіями- 3300грн.; штраф(фіксована частина) - 550грн.; штраф (процентна складова) - 1265,57грн.. Представник позивача просив позов задоволити в повному обсязі, справу розглянути у відсутності представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що кредитний договір складається з підписаної позивачем анкети-заяви на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до вказаної заяви та Умов та правил надання банківських послуг Банк надає позивачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач повинен погашати заборгованість за кредитом, процентах за його використання, за перевитрату платіжного ліміту та сплачувати комісію згідно умов кредитного договору. Відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів з будь - якого грошового зобов'язання більш ніж на 30 днів останній зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. При цьому судом встановлено, що відповідач із заявами про припинення дії договору до банку, чи була пролонгація договору на той же строк та на тих же умовах не звертався, тому суд вважає що строк позовної давності не настав оскільки договір було пролонговано. Згідно ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки, якою є штраф та пеня, може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають, істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Отже, банк просить застосувати до відповідачів подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, у справі № 6-2003цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватись загальними судами при застосуванні норм права. Судом досліджено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 20.04.2007, станом на 31.01.201р. згідно якого загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає - 27076,95грн., з яких: заборгованість за кредитом 1355,29грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20656,09грн.; заборгованість за пенею та комісіями- 3300грн.; штраф(фіксована частина) - 550грн.; штраф (процентна складова) - 1265,57грн. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача лише заборгованість за кредитом 1355,29грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20656,09грн.; заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом 3300,00грн., а у стягненні штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1265,57грн. - відмовити. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 25311,38грн. (37278,41грн. - 500,00 грн. - 1265,57грн.= 25311,38грн). На підставі викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу часткового обгрунтованою, в зв'язку з чим заборгованость в сумі 25311,38грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 1600грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved