Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом, у якому просить звернути стягнення на заставлене майно, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,7 кв.м., що належить [PERSON] на праві власності, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в розмірі 59 924 доларів США 85 центів, що еквівалентно у національній валюті станом на проведення розрахунку за офіційним курсом НБУ в розмірі 473166,62 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 04.02.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений Кредитний договір на загальну суму 50000,00 доларів США, процентна ставка становить 13,45% річних. В забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитного договору з [PERSON] був укладений іпотечний договір спірної квартири. Відповідач своїх договірних зобов'язань не виконує. Загальна сума заборгованості відповідача станом на 26 липня 2010 року становить 59924,85 дол. США, що еквівалентно 473166,62 гривні. У зв'язку із наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача Митник Ю.О., який діє на підставі довіреності № 279/2013 від 25.11.2013 року /а.с40/ позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 29.11.2012 року /а.с40/ проти задоволення позовних вимог заперечив, просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що іпотечний договір вчинений внаслідок протиправних дій пасторів Церкви «Посольство Боже», проте доказів на даний час представити не можливо. Суд, ухвалив розглядати справу за відсутності третьої особи, яка в судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суд не повідомила, однак належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи та враховуючи, що особи, які беруть участь у справі не заперечили про розгляд справи за відсутності її та матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Судом встановлено, що 04.02.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір на загальну суму 50000 доларів США, процентна ставка становить 13,45% річних /а.с.14-19/. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. У відповідності до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). З метою належного виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором із [PERSON] позивач уклав договір іпотеки від 04.02.2008 року, згідно п.1.1 якого майновий поручитель - [PERSON] передав позивачу в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором квартиру [ADDRESS], що належить майновому поручителю на праві приватної власності /а.с.10-13/. Пунктом 2.1.1 договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за основним договором, іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до п.4.2 даного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, за рішенням суду /а.с.10-13/. Судом встановлено, що відповідно до умов іпотечного договору від 04.02.2008 року, укладеного між сторонами, відповідач передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання наступне нерухоме майно квартиру [ADDRESS], що належить майновому поручителю на праві приватної власності. Як убачається з розрахунку суми боргу за Кредитним договором № 049-2008-088 [PERSON] взятих на себе зобов'язань перед позивачем не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість перед ПАТ «Універсал Банк», у зв'язку із чим заборгованість відповідача станом на 26 липня 2010 року становить 59924,85 дол. США, що еквівалентно 473166,62 гривні /а.с.6/. Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема на підставі рішення суду. Згідно із п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). За таких обставин, беручи до уваги, що сума заборгованості у розмірі 473166,62 грн. значно перевищує вартість іпотечного майна, яка зазначена в іпотечному договорі та становить 306631,00 грн., суд вважає, оскільки відповідач порушує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, то позивач вправі вимагати звернення стягнення на заставлене майно. При цьому, рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить звернути стягнення на заставлене майно, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,7 кв.м., що належить [PERSON] на праві власності, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Приймаючи до уваги, що такий порядок звернення стягнення закону не суперечить та відповідає умовам укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку про те, що ця вимога позивача підлягає задоволенню. Із роз'яснень, даних в п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що [PERSON] допустила істотні порушення умов кредитного договору, та те, що із [PERSON] в забезпечення належного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором укладено іпотечний договір, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свої вимоги, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу, визначеною в ході виконавчого провадження суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом відповідно до вимог чинного законодавства, для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3441 грн. (три тисячі чотириста сорок одну гривню).

Outcome: approved