Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2020 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Микитчин П.С. звернулася до суду з позовом до Липівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, про визнання за нею як спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та Ѕ частину вказаного домоволодіння, як члена колишнього колгоспного двору, які розташовані по адресі: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] помер батько [PERSON] . Вона є єдиним спадкоємцем, яка має право на спадкування за законом у першу чергу, як дочка спадкодавця. Спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також вона має право на Ѕ частину вказаного домоволодіння, як член колишнього колгоспного двору. Коли вона звернулася з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив їй, у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування та як члена колишнього колгоспного двору. Відповідач заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 14 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Представник позивача усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом і ухвалою судді від 21 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Микитчин П.С. подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Липівська сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в якій вказала, що визнає позов повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що спірне домоволодіння, яке розташоване по адресі: [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи "колгоспні двори", в якому були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] та позивач по справі [PERSON] . Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» дав судам роз`яснення, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, спірний житловий будинок та приналежні будівлі станом на 15 квітня 1991 року належали [PERSON] та [PERSON] на праві власності в рівних частках по 1/2 , як майно колишнього колгоспного двору . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 28 березня 2013 року Липівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно довідки виконавчого комітету Липівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 07 травня 2020 року №240, дочка [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] на день його смерті. Заповіт від імені [PERSON] у виконавчому комітеті сільської ради не посвідчувався. Отже, позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за законом у першу чергу прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно постанови приватного нотаріуса Клід О.Я. від 07 вересня 2020 року №276/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на домоволодіння, які розташовані по адресі: [ADDRESS] , через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на домоволодіння. Відповідно до зазначеної постанови єдиним спадкоємцем померлого є дочка [PERSON] . Із копії технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, виданого на ім`я [PERSON] та довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 15 червня 2020 року №123 вбачається, що до складу спірного домоволодіння входить: житловий будинок загальною площею 72,8 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., літня кухня площею 23,1 кв.м., стайня площею 29,7 кв.м., гараж площею 19,6 кв.м, ворота площею 7,7 кв.м., огорожа площею 33,4 кв.м. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість спірного домоволодіння станом на 09 вересня 2020 року становить 36 400 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, оскільки з наявних у суду матеріалів справи інших спадкоємців, які згідно ст.1261 ЦК України мають право на спадкування немає, а також враховуючи те, що позивач набула право власності на спірний житловий будинок та приналежні будівлі, як спадкоємець за законом у першу чергу, після смерті батька [PERSON] (1/2 частки) та як член колишнього колгоспного двору (1/2 частки), однак не може отримати документа, який засвідчує її право власності на це майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved