Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Представник позивач за дорученням Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 320530 гривень 15 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 08 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №ODXRRСІ2020191, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 19217 гривень 34 копійки із сплатою відсотків у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обов'язковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 320530 гривень 15 копійок. Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився. В матеріалах справи є заява представника позивача, в якій вона підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку (а.с. 40). Відповідач до судового засідання не з'явився. Викликався до суду через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" за 15 травня 2014 року №85 (5214) (а.с.42-43), у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом встановлено, що 08 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №ODXRRСІ2020191, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 19217 гривень 34 копійки із сплатою відсотків у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-11). Відповідач кошти отримав, що підтверджується меморіальним ордером №HSAV9B019X від 09 жовтня 2008 року (а.с.21-23). Однак відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обов'язковий мінімальний платіж, у зв'язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 27 лютого 2014 року складає 320530 гривень 15 копійок (а.с. 6-7) в тому числі : · заборгованість за кредитом - 13962 гривні 40 копійок; · заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1834 гривні 35 копійок; · заборгованість по комісії за користування кредитом - 7889 гривень 60 копійок; · пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 281104 гривні 27 копійок; · штраф (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок; · штраф (процентна складова) - 15239 гривень 53 копійки. З оригіналу платіжного доручення №BOJ68B0CI9 від 28 лютого 2014 року (а.с.1) вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 3205 гривень 30 копійок. Крім того, представник позивача надала суду заяву, в якій просила стягнути з відповідача витрати пов'язані з опублікуванням оголошення в газеті в розмірі 420 гривень, що підтверджується рахунком №3559 від 08 травня 2014 року (а.с.41). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобов'язань за договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 320530 гривень 15 копійок, судовий збір в розмірі 3205 гривень 30 копійок та витрати пов'язані з опублікуванням оголошення в газеті в розмірі 420 гривень. На підставі викладеного 610, 611, 623, 629, 638, 1046, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved