Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

У березні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер його вітчим - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею, 4,33 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] залишив заповіт від 06.08.2003 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований а реєстрі за №161, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і все те, щодо дня смерті буде йому належати - [PERSON]. Останні роки свого життя його вітчим [PERSON] хворів та потребував стороннього догляду, у зв'язку з чим позивач мешкав разом з ним за адресою: [ADDRESS], для надання йому належного догляду, та по теперішній час мешкає за даною адресою. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено, оскільки пропущений термін прийняття спадщини та не надано доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Заслухавши представника позивача,свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] згідно свідоцтву про смерть серії [NUMBER], виданому 20.11.2004 р., [PERSON] помер. (а.с.4). Після смерті [PERSON], згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею, 4,33 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництв згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-09-4133, виданого 07.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ради народних депутатів.(а.с.5) Відповідно до довідки №71 від 29.01.2018 року , виданої виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] проживав з 2001 року разом з [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.15) Згідно технічному паспорту будинок за адресою: [ADDRESS] збудовано у 1973 році (а. с. 8-10). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом Із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 71 від 29.01.2018 року, а також показаннями свідка [PERSON], тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Черненко С.М. №218/01-16 від 24.02.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що ним пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини.(а.с.21) Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved