Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №315 від 06.08.2008 року позивач надав відповідачці [PERSON] як позичальнику кредит в сумі 21 500 доларів США на строк до 04.08.2023 року для проведення ремонту житлової нерухомості. Кредит надано зі сплатою річних відсотків за користування ним у розмірі 14,7. Відповідно до кредитного договору позичальник зобовязалася своєчасно здійснювати повернення суми кредиту, сплачувати нараховані проценти за користування ним та комісію за адміністрування кредиту. 27.01.2012 року між позивачем та цією відповідачкою укладено додатковий договір №315#USD, згідно з яким його сторони змінили валюту зобовязання з долара США на гривню, розмір процентів за користування кредитом - на 15, номера рахунків для обліку виданих кредитних коштів та суму щомісячного платежу, обумовлену п.4.1 кредитного договору згідно з Додатком №2 до цього додаткового договору. У звязку з цим сума заборгованості позичальника на дату підписання додаткового договору визначена в розмірі 148\~753,06 грн., яку позивач перерахував на відповідні рахунки. Крім того, 16.05.2014 року між вказаними сторонами укладено інший додатковий договір до кредитного договору. Згідно з цим додатковим договором за внесення змін в умови кредитування позичальник сплачує банку 0,2 % від суми залишку заборгованості по кредиту на дату підписання даного додаткового договору. З моменту внесення змін позичальник додатково сплачує 3% річних, а також змінено графік погашення кредитної заборгованості. 27.01.2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем (кредитором), відповідачкою [PERSON] (боржником) та відповідачкою [PERSON] (поручителем) укладено договір поруки, відповідно до якого відповідачка [PERSON] зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання відповідачкою [PERSON] в повному обсязі зобовязань за вказаним кредитним договором (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки). Однак, позичальник [PERSON] в період дії вказаного кредитного договору та в процесі обслуговування кредиту допустила прострочення виконання своїх кредитних зобовязань, а саме: з червня 2014 року по сплаті чергових платежів по поверненню кредиту; з серпня 2014 року по сплаті відсотків за користування кредитом, комісії за адміністрування кредиту, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, загальний розмір якої станом на 04.02.2015 року позивачем визначено як 142\~352,59 грн. Оскільки відповідачі добровільно не здійснюють погашення вказаної заборгованості, то останню позивач просить стягнути з них в солідарному порядку на його (позивача) користь, а також присудити понесені останнім судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1\~423,53 грн. Представник позивача в судовому засіданні 23.12.2015 року, яке відповідно до положень ст.158-1 ЦПК України проводилося в режимі відеоконференції, позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. При цьому, він вказав про те, що не заперечує проти присудження з відповідачів вказаних судових витрат в рівних частинах. Представник позивача також погодився на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи були щоразу повідомлені належним чином, а саме відповідачка [PERSON] - за адресою, вказаною її представником - адвокатом [PERSON] в раніше надісланих до суду заявах про відкладення розгляду справи, а відповідачка [PERSON] - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, про що свідчать повідомлення про одержання ними судових повісток-викликів (а.с.141, 162, 164, 165). Причин своїх неявок відповідачі суду не повідомили та не звернулися із заявою (заявами) про розгляд справи в їх відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 06.08.2008 року ВАТ Кредобанк , правонаступником якого є ПАТ Кредобанк, та відповідачка [PERSON] уклали вищевказаний кредитний договір, згідно з яким ця відповідачка отримала того дня кредит на ремонт житлової нерухомості - однокімнатної квартири за адресою: м.Львів, вул. Я.Мудрого, 11/47, в сумі 21 500 доларів США. Строк надання цього кредиту - до 04.08.2023 року зі сплатою річних відсотків за користування кредитом у розмірі 14,7 %. За надання кредиту позичальник також зобовязалася сплатити вказаному банку в порядку та строки, визначені тарифами банку, наступні комісії: за видачу кредиту одноразово - 1,4 % від суми кредиту (сплачується до видачі кредиту в гривнях по курсу НБУ на дату оплати); інші комісії, передбачені вказаними тарифами (а.с. 7-10). Судом встановлено, що позивач як кредитодавець свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Відповідно до п. п. 3.3, 3.4 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» за ставкою, визначеною у п.3.2 цього договору, з моменту видачі кредиту до терміну, вказаного у п.2.1 цього договору. Позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. Згідно з п. 4.1 цього договору відповідачка [PERSON] зобовязалася повернути кредит у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами - по 120 доларів США (179 траншів), а останній платіж по кредиту (20,00 доларів США) - не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та/або додатками до нього. Згідно з п. п. 5.1, 5.2 вказаного договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2 цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. За невиконання взятих за себе зобовязань по поверненню кредиту позичальник, крім сплати пені, відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі й упущену вигоду. Судом встановлено, що 27.01.2012 року між вказаним банком та позичальником [PERSON] укладено додатковий договір №315#USD, згідно із яким сторони договору домовились змінили валюту вказаного зобовязання позичальника з долара США на гривню. У звязку з цим сума заборгованості позичальника на дату підписання додаткового договору становила 148\~753,06 грн., яку банк перераховує на відповідні рахунки для здійснення зміни валюти зобовязання за кредитним договором. Розмір річних процентів за користування зазначеною сумою кредиту збільшено до 15, змінено номера рахунків для обліку виданих кредитних коштів та суму щомісячного платежу, обумовлену п.4.1 кредитного договору згідно з Додатком №2 до цього (додаткового) договору (а.с. 12,13). Крім того, 16.05.2014 року між вказаним банком та позичальником [PERSON] укладено ще один додатковий договір до кредитного договору, згідно із яким за внесення змін в умови кредитування позичальник сплачує банку 0,2 % від суми залишку заборгованості по кредиту на дату підписання цього додаткового договору, додатково сплачує 3% річних, а також даним додатковим договором змінено графік погашення кредитної заборгованості. Згідно з п.3 цього додаткового договору другий абзац п.4.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: "кредитна заборгованість, в тому числі прострочена, погашається згідно з наступним графіком: з травня 2014 року - по 500,00 грн. щомісяця (12 траншів); з травня 2015 року - щомісячно рівними частинами до кінця терміну кредитування, останній платіж дорівнює сумі залишку заборгованості по кредиту. Сплата здійснюється шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкового перерахунку." Також вказаним додатковим договором від 16.05.2014 року розділ 6 кредитного договору доповнено пунктами про те, що позичальник зобовязується в термін до 30.06.2014 року надати документи про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У разі невиконання даної умови процентну ставку по кредиту буде піднято на 2 п.п., починаючи з 01.07.2014 року. Відновлення попередньої процентної ставки буде можливе після усунення позичальником даного порушення. Позичальник також зобовязується в момент укладення даного додаткового договору надати банку страховий поліс, який підтверджує страхування життя та працездатності позичальника на весь період дії кредитного договору та додаткових договорів до нього (а.с. 14,15). Однак, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконала своїх зобовязань за вказаним кредитним договором, допустивши виникнення значного розміру заборгованості, який станом на 04.02.2015 року позивачем визначено як 142\~352, 59 грн. та складається із: суми основного боргу (неповернутої суми кредиту) 125\~672,48 грн. та прострочених відсотків - 14 \~684,19 грн. (а.с.17-21). Крім того, позивачем нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 1\~995,92 грн. (а.с. 22). Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між позивачем (кредитором), відповідачкою [PERSON] (боржником) та відповідачкою [PERSON] (поручителем) 27.01.2012 року укладено договір поруки № 315# USD/S-1, відповідно до п.1.1 якого поручитель зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання боржником в повному обсязі зобовязань за вищевказаним кредитним договором (повернення кредиту, сплати відсотків, комісій за користування кредитом, пені, штрафів та неустойок (а.с. 16)). Відповідно до п.п.1.3,1.5 договору поруки поручитель зобовязалася сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобовязань за кредитним договором. Поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно з правилами ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 15.12.2014 року позивачем направлялись відповідачам повідомлення-вимоги щодо сплати заборгованості за вказаним кредитним договором, і ці вимоги ними отримані 19.12.2014 року (а.с.35-42). Враховуючи подальше предявлення даного позову, суд приходить до висновку, що зазначені повідомлення - вимоги залишились відповідачами без реагування та задоволення. Таким чином, оскільки відповідачка [PERSON] як позичальник належно та своєчасно не виконує взяті на себе договірні зобов'язання, то з неї та відповідачки [PERSON] як поручителя необхідно стягнути в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 04.02.2015 року складає 142\~352, 59 грн. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1\~423,53 грн., що стверджується платіжним дорученням №6790103 від 20.02.2015 року (а.с.1). Вказані судові витрати підлягають присудженню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача в звязку із задоволенням позовних вимог, оскільки присудження судових витрат в солідарному порядку цивільним процесуальним законодавством України не передбачено. На підставі ст.ст.526, 530, 543, 553, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved