Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

У жовтні 2016 року Національна академія внутрішніх справ (далі НАВС) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у розмірі 22554 грн. 77 коп. В обгрунтування вимог зазначив, що наказом НАВС № 622 о/с від 06 серпня 2011 року відповідач з 01 вересня 2011 року зарахований курсантом НАВС. 22 вересня 2011 року між відповідачем, позивачем та УМВС України в Сумській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ. Пунктом 2.3.6. вищезазначеного договору передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, утому числі за власним бажанням, відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.\~ 27.06.2014р. відповідач закінчив навчання у НАВС та йому присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр. Відповідач був відкомандирований до УМВС України в Сумській області для подальшого проходження служби. Наказом УМВС в Сумській області № 286 о/с від 02 жовтня 2014 року [PERSON] міліції [PERSON] звільнений за власним бажанням з органів внутрішніх справ. Проте, в порушення наведених договірних зобов`язань, відповідач у добровільному порядку фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, не відшкодував, а тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. 03.07.2017р. справа була прийнята до провадження даним складом суду. У судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи за його відсутності, також в цій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 11 березня 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 2011 року між НАВС [PERSON] , [PERSON] \~ та УМВС України в Сумській області (Замовником) укладено тристоронній договір №11-095 про підготовку за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного\~ рівня бакалавра за напрямком "Правоохоронна діяльність" у Національній академії внутрішніх справ [PERSON] (далі - Договір) (а.с. 10-11). В подальшому деякі умови вказаного договору змінені додатковим договором № 1\~ від 21.05.2012р. (а.с.12). При цьому, за умовами п. 2.3.5\~ Договору [PERSON] зобов`язався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначений Замовником, і відпрацювати не менше трьох років. Після закінчення НАВС 27.06.2014р. відповідачу присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність» та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Сумській області. Наказом начальника УМВС України в Сумській області № 286 о/с від 02.10.2014р. згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, лейтенанта міліції [PERSON] з 02.10.2014р. звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил за п. 64 «ж» (за власним бажанням) (а. с. 28). У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір\~ є\~ обов`язковим\~ для\~ виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Проте, в порушення наведених умов п. 2.3.5 Договору\~ щодо відпрацювання на посаді в органах внутрішніх справ за посадою, на яку призначений Замовником, не менше трьох років, відповідач обумовленого часу не відпрацював та звільнився із служби за власним бажанням до спливу трьох років після закінчення навчального закладу. В свою чергу, пунктом 2.3.6 вищезазначеного Договору передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Договору, відповідач зобов`язується відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Суд, звертає увагу на те, що у пункті 3 цього ж Договору з урахуванням змін, внесених додатковим договором № 1\~ від 21.05.2012р., сторонами обумовлено три підстави для відшкодування фактичних витрат на підготовку, серед яких і звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням. Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних із їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року (в редакції чинній на час звільнення відповідача, далі Порядок), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних із грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою (п.3 Порядку). У п. 4.1. Договору\~ передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу. Згідно з довідкою про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утримання рядового міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ, наданою позивачем, на утримання в НАВС\~ курсанта [PERSON] витрачено 22554 грн. 77 коп. (а.с.15). 09.07.2015 року НАВС надіслала відповідачу лист з пропозицією добровільно відшкодувати витрати на навчання в сумі 22554 грн. 77 коп. до 07 серпня 2015 року /а.с. 32/, проте вказана пропозиція відповідачем залишена без задоволення. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (п. 6 Порядку). Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.. 76, 81 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву, доказів на\~ його підтвердження, в судове засідання не зявився.\~ На думку суду, наявність та загальний розмір заявленої до стягнення заборгованості у сумі 22554 грн. 77 коп. витікає з умов укладеної між сторонами угоди та змісту правовідносин, які виникли між ними, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі є обґрунтованими, законними та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved