overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.07.1973 року і від спільного подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся з позовом в суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, вони з відповідачем протягом 15 років проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейних відносин, він втратив до відповідача почуття любові, повагу та довіру. Зазначив, що їхня сім'я остаточно розпалася через спільне небажання відновити відносини, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Суд ухвалив справу розглядати без участі позивача та відповідача, кожен з яких представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутність, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 14.07.1973 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1855 (а.с.4), від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони протягом 15 років проживають окремо один від одного, з того часу спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2015 року. Від шлюбу спільних дітей не мають, але позивачка має дошлюбну неповнолітню дитину, сина: [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них не склалися, до одруження вони з чоловіком знали один одного де-кілька місяців, а після одруження виявилося, що у них зовсім інші погляди на життя, у них в сім'ї відсутня нормальна моральна атмосфера, почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що призвело до того, що вони з чоловіком припинили підтримувати подружні стосунки, він переїхав проживати до своїх батьків, вони не ведуть спільного господарства, мають різні бюджети, вона прийшла до переконання, що зберегти сім'ю неможливо, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] і її представник, адвокат [PERSON], в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Від них до суду надійшла заява, в якій вони просять розглянути справу без їх участі, позов підтримують, просять шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча судом вживалися заходи до його виклику в суд. Однак, адресований йому конверт, де знаходилася судова повістка повернувся з відміткою пошти, що "адресат тимчасово відсутній". Причину неявки він суду не повідомив і від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2015 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. У позивачки є дошлюбна неповнолітня дитина, син: [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з матір'ю. Сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх стосунків, спільного бюджету не мають, не спілкуються, на примирення не згідні. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. Оскільки позивачка, враховуючи її матеріальний стан, була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст.88 ЦПК судовий збір необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2008 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що з серпня 2013 року спільно не проживають, відповідач не забезпечує сім`ю матеріально. Оскільки позивачу важко одній утримувати дитину, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 800 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивач, позовні вимоги в частині стягнення розміру аліментів зменшила, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Відповідач уточнені позовні вимоги визнав та пояснив, що так як в даний час немає постійного місця роботи та стабільних доходів, тому згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що уточнені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] і його батьками в свідоцтві зазначені сторони у справі. Оскільки, відповідач добровільно не виконує свої обов"язки по наданню утримання на дитину, а має можливість, так як є працездатним, може працювати і не має інших утриманців, та з врахуванням того, що в даний час немає постійного місця робити, стабільних заробітків, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню - стягнення аліментів визначити у твердій грошовій сумі - в розмірі 500 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2013 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що нормальні подружні стосунки у них з відповідачем не склалися через те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім'ю, відповідач зловживає спиртними напоями, не переймається проблемами сім'ї, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, так як на примирення не згідна, дитину залишити проживати з нею, в разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи у його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, проте адресований йому конверт з судовою повісткою повернувся до суду з відміткою пошти, що повертається "за закінченням терміну зберігання". Причину неявки він суду не повідомив і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд приходить до висновку, що є підстави провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує, вказавши про це у своїй заяві. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2013 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з матір'ю. Нормальні подружні стосунки між сторонами не склалися, сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, на примирення не згідні. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них і інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, виходячи із позовної вимоги позивачки, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2010 року, і від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] 17.04.2014 року звернулась з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, через різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, вони втратили почуття поваги, довіри та любові один до одного, внаслідок чого весь час виникають суперечки. Зазначила, що їхня сім'я остаточно розпалася через зраду, психологічну несумісність, спільне небажання відновити відносини, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на мотиви такого та доповнила, що з лютого 2013 року вони з відповідачем проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть і не підтримують жодних відносин. Вважає, що всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сім'ї відсутні. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив, зазначивши, що подружнє життя із позивачкою не склалося, тому просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 19.06.2010 року у Залізничному відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 119 (а.с.3), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного з лютого 2013 року, не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї [PERSON] неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1991 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У зв`язку з тим, що нормальні подружні стосунки у них з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, шлюбні відносини вони припинили вже понад п`ять років, спільного господарства не ведуть, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам позивач звернувся з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, так як на примирення не згідна. В разі відсутності відповідачки не заперечує проти розгляду справи у її відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення про її виклик на сайті Рівненського районного суду Рівненської області, оскільки адресований їй конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням строку зберігання". Причину неявки відповідачка суду не повідомила і від неї не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності. Суд визнав неявку відповідачки до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв`язку з неявкою відповідачки, суд приходить до висновку, що є підстави провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечує, вказавши про це у своїй заяві. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1991 року. Від шлюбу мають двох синів, які на даний час є повнолітніми. Нормальні подружні стосунки між сторонами не склалися, понад п`ять років сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети. На примирення не згідні. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім`я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. В зв`язку з задоволенням позову з відповідачки належить стягнути судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач при подачі позову до суду, як це передбачено ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.04.1987 року і від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина. [PERSON] звернувся з позовом в суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, постійні сварки та непорозуміння. Шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на мотиви такого, та доповнив, що у нього з відповідачем виникають постійні непорозуміння та взаємні погрози. Вони проживають разом в одній квартирі, проте спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини. Відповідач часто живе в іншому будинку. Просить позов задовольнити. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду, в судове засідання не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала і про причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин, відповідно до\~ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~\~ Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 21.04.1987 року у Новокам`янській сільській раді народних депутатів Несторівського району Львівської області, актовий запис №2 (а.с.4), від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони не підтримують сімейних відносин протягом тривалого часу, конфлікт має стійкий характер, сторони втратили почуття поваги та любові, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. З огляду на те, що позивач просив усі судові витрати залишити за ним, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого\~ст.13 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволення позову з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.04.1991 року і від спільного подружнього життя мають повнолітню доньку. [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, тому вони протягом 3 років вони не підтримують сімейних відносин та проживають окремо один від одного. Шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Суд ухвалив справу розглядати без участі позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечила, зазначивши, що подружнє життя із відповідачем не склалося, підтвердила, що вони проживають окремо протягом трьох останніх років, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, тому просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 21.04.1991 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №679 (а.с.3), від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони час від часу припиняли сімейні відносини, а протягом останніх трьох років проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати ними почуття любові та перспектив налагодження стосунків нема. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї [PERSON] неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved