Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначала, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять: житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд; земельна ділянка, площею 0,3253 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], та призначеня для ведення особистого селянського господарства. За життя, 27 січня 2009 року, [PERSON] залишив заповіт, яким усе належне йому на час смерті майно заповів йому, [PERSON] Посилаючись на те, що у встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтва про право на спадщину не може, так як за життя [PERSON] у встановленому законом порядку своє право власності на житловий будинок не зареєстрував, а в державному акті на право приватної власності на землю відсутні кадастрові номери, просив установити факт володіння [PERSON] за життя на праві приватної власності житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, земельну ділянку, площею 0,3253 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], та призначеня для ведення особистого селянського господарства. У судове засіданні представник позивача та позивач не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Однак від представника позивача до суду надійшла заява, у якій він просив розглядати справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомленні належним чином. Однак від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій він просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши надані докази по справі, дійшов наступних висновків. Судом установлено, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять: житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, земельна ділянка, площею 0,3253 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], та призначеня для ведення особистого селянського господарства. За життя, 27 січня 2009 року, [PERSON] залишив заповіт, яким усе належне йому на час смерті майно заповів [PERSON] (а.с. 8). У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 9). Однак отримати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не може, так за життя [PERSON] своє право власності в установленому законом порядку не зареєстрував, земельним ділянкам не присвоєно кадастрові номери. Як вбачається з копії технічного паспорта на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], вказане нерухоме майно збудовано до 1992 року (а.с. 9-11). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз'яснив Державний комітет будівництва, архітектури та житлової політики України у своєму листі від 23 березня 1999 року одним з документів, необхідних для оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, збудовані до 5 серпня 1992 року, є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно із роз`ясненнями Міністерства юстиції України, викладеними в листі від 21 березня 2005 року в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Відповідно до п. 4.20 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до п. 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки. Ураховуючи, що [PERSON] у визначений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтва про право на спадщину не може, так як за життя [PERSON] у встановленому законом порядку своє право власності не зареєстрував, земельним діялнкам не присвоєно кадастрові номери, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved