Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визначити для [PERSON] додатковий строк тривалістю один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON], який помер 05 січня 2003 року в с. Деркачівка Недригайлівського району Сумської області, і яка була прийнята його матір`ю, [PERSON], яка померла 29 квітня 2010 року в с. Деркачівка Недригайлівського району Сумської області. Вказаний позов обґрунтований тим, що після смерті матері позивача [PERSON], відкрилась спадщина, серед якої і земельна частка (пай), що знаходиться на території Деркачівської сільської ради, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка, але юридично не оформила, право на яку посвідчено за померлим [PERSON], сертифікатом про право на землю серії СМ № 0142408, виданим на підставі рішення Недригайлівської районної державної адміністрації 06 вересня 1996 року №383. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав, позивачу було фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на землю шляхом надання письмового роз`яснення щодо неможливості видачі вказаного свідоцтва у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також рекомендовано звернутись до суду для захисту своїх прав як спадкоємця. Про таку необхідність він раніше не знав, оскільки не орієнтується в цивільному законодавстві. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, майновий спір відсутній, відумерлою спадщина не визнавалась. Викладені обставини вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, але представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі (а.с.33). Представник Деркачівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області (відповідача по справі) у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі (а.с. 35). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 20 січня 1956 року в с. Деркачівка Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорту серії МВ № 404057, виданого 05 березня 2009 року Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області (а.с.6). У свідоцтві про народження позивача серії ЯЕ № 854091 його батьками зазначені: в графі «батько» [PERSON], в графі «мати» - [PERSON] (а.с.10). 05 січня 2003 року помер батько позивача [PERSON] в селі Деркачівка Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 153931 (а.с.12). Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Деркачівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області № 241 від 14.07.2016р. [PERSON], [INFO], до дня смерті 05 січня 2003 року проживав на території Деркачівської сільської ради в с. Деркачівка Недригайлівського району Сумської області разом з дружиною, [PERSON], [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Деркачівської сільської ради не посвідчувався (а.с.14). З вище викладеного вбачається, що [PERSON] вчасно прийняла спадщину після смерті своєї чоловіка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном після смерті спадкодавця, у відповідності до вимог статті 549 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття та прийняття спадщини, але юридично не оформила, так як померла 29 квітня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП №149412 (а.с.13). При зверненні позивача до нотаріуса щодо питання оформлення спадщини, йому фактично було відмовлено в цьому шляхом надання письмового розяснення за вих. № 1321/01-16 від 08.12.2016 (а.с.16) про те, що можливості видати свідоцтво про право власності на спадщину немає, у звязку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також рекомендовано звернутись до суду для захисту своїх прав як спадкоємця. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб (лист Верховного Суду України від 01.04.2014 року «[PERSON] практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України»). Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За матеріалами справи судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. За загальними положеннями про спадкування, чинними на час виникнення спірних відносин, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1220, частина перша статті 1222, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON]П є сином спадкодавця [PERSON], на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, та із заявою про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач до нотаріуса не звернувся. Відповідно до вимог частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач є спадкоємцем за законом і мав намір прийняти спадщину, яка відкрилась після померлої 29 квітня 2010 року [PERSON], від неї як спадкоємець не відмовлявся. Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Деркачівська сільська рада Недригайлівського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили йому вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, а тому позов є обґрунтованим, і з метою поновлення порушених прав позивача на спадщину після померлої 29 квітня 2010 року [PERSON] підлягає задоволенню. Достатнім для подання позивачем [PERSON] заяви про прийняття спадщини суд вважає надання йому строку в один місяць.

Outcome: approved