Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] , звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , про позбавлення батьківських прав; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано відповідно до рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2011 року. Приблизно з 2015 року відповідач - [PERSON] свідомо не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; матеріально не забезпечує; в місці проживання (квартирі) не забезпечує належний санітарний стан. Таким чином, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків на протязі тривалого часу. Батько дітей - [PERSON] , не дивлячись на те, що любить донечок, спілкується з ними, не може взяти на себе обов`язок повністю ними опікуватися через об`єктивні причини, оскільки протягом тривалого часу (понад шість місяців, що передували зверненню до суду) працює та проживає на території Російської Федерації, надає матеріальну допомогу на утримання дітей, сплачує аліменти. Діти мешкають разом із бабусею та дідусем по лінії батька - [PERSON] та [PERSON] , які створили необхідні побутові умови для проживання, несуть витрати по їх утриманню, виховують, піклуються про фізичний і духовний розвиток онуків, їх навчання, забезпечують необхідним медичним доглядом, лікування дітей, надають доступ до культурних та інших духовних цінностей, організують дозвілля та відпочинок. В зв`язку з чим позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановити піклування над [PERSON] , [INFO] , призначивши [PERSON] , [INFO] , її піклувальником. Встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , призначивши [PERSON] , [INFO] її опікуном. Ухвалою суду від 13.01.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 01.10.2020 року по справі оголошено перерву для надання Органом опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьків прав [PERSON] та призначення опікуна та піклувальника [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21.10.2020 року залучено до справи у якості третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області, підготовче судове засідання відкладено. Ухвалою суду від 16.12.2020 року підготовче провадженні у справі закрито, та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Ташкова А.О. наполягала на задоволенні позовної заяви з підстав викладених у позові, просила суд, позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановити піклування над [PERSON] , [INFO] , призначивши [PERSON] , [INFO] , її піклувальником. Встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , призначивши [PERSON] , [INFO] її опікуном. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення, причина неявки суду ненадана. Додатково виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала, клопотання про відкладення розглядом справи суду не надала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, виклик направлявся за місцем реєстрації останнього, повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Додатково виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав. До суду направив письмову нотаріально засвідчену заяву з м.Красногрорськ Московської області, Росія, згідно якої зазначає, що незважаючи на те, що любить своїх доньок та спілкується з ними, не може взяти на себе обов`язок по опікунству над ними, оскільки тривалий час працює та проживає на території Росії, матеріальну допомогу дітям надає, аліменти сплачує. Йому відомо, що мати дітей [PERSON] тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Діти проживають з його батьками, тобто з бабусею та дідусем: [PERSON] та [PERSON] , які створили дітям належні умови проживання, утримують дітей, виховують та турбуються про них, організовують відпочином та проводять інші дії спрямовані на покращення життя та здоров`я дітей. Вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. (а.с.175). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Бериславської РДА Херсонської області в судове засідання не з`явився, заявою просив розглянути справу за відсутності їх представника, позов підтримали у повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області в судове засідання не з`явився, заявою просив провести підготовче судове засідання за відсутності їх представника. В судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розглядом справу суду не направив. Надав до суду письмовий висновок про не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та встановлення опіки та піклування, відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та неможливо встановити дійсну причину невиконання матір`ю дітей [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно дітей, оскільки [PERSON] неодноразово запрошувалась до Служби у справах дітей, але запрошення проігнорувала, на засідання комісії з питань захисту прав дітей 12.11.2020 року та 10.12.2020 року не з`явилась, хоча про час і місце повідомлена належним чином. Суд вирішує питання про розгляд справи у відсутність відповідачів та представників третіх осіб. У відповідності до ч.3 ст.211, ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши учасників судового розгляду, які з`явилися, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами статтей 76,81, 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, як входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони клопотань у тому числі і про призначення експертизи не заявляли. Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 50). У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 52). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.09.1979 року, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 10). Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2011 року у справі № 2-1343/11 шлюб між ними було розірвано (а.с. 14). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 15,16). На підставі договору купівлі-продажу від 21.07.1997 року [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] (а.с. 31). Згідно довідки про склад сім`ї №545 виданої 19.03.2019 року виконавчим комітетом Козацької селищної ради Бериславського району Херсонської області [PERSON] , 1962 року народження зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входить чоловік [PERSON] , 1959 року народження (а.с. 17). Відповідно довідок виданих 26.03.2019 року виконавчим комітетом Козацької селищної ради Бериславського району Херсонської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає без реєстрації [PERSON] , 2003 року народження та на вихідних днях та канікулах за вищевказаною адресою проживає [PERSON] , 2008 року народження (а.с. 18,19). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї виданого виконавчим комітетом Козацької селищної ради Бериславського району Херсонської області 19.03.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , 1962 року народження, [PERSON] , 1959 року народження, онуки: [PERSON] , 2003 року народження та [PERSON] , 2008 року народження. Вищевказаний приватний будинок складається із чотирьох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати та 2-х коридорів. Будинок у задовільному стані, має газове опалення, електроенергія, водопостачання. [PERSON] займається підприємницькою діяльністю. Онука [PERSON] навчається у Бериславському медичному коледжі, проживає за вищевказаною адресою, [PERSON] навчається у Веселівському закладі повної загальної освіти проживає за вищевказаною адресою на період канікул та вихідних. В будинку створені належні та необхідні умови. Умови проживання сім`ї [PERSON] задовільні, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам (а.с. 21). [PERSON] за час проживання за адресою: [ADDRESS] зарекомендувала себе з позитивної сторони. Скарги і заяви від односельців і сусідів на її поведінку до виконкому селищної ради не надходили (а.с. 22). Відповідно до висновків про стан здоров`я [PERSON] 1962 року народження та [PERSON] , 1959 року народження, виданих КУ «Бериславська центральна районна лікарня» 22.03.2019 року вбачається, що в ході медичних обстежень та лабораторних досліджень, остаточний висновок [PERSON] , та [PERSON] - здорові (а.с. 27,28). За обліками Міністерствам внутрішніх справ України, [PERSON] , 1962 року народження станом на 25.03.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває, що підтверджується довідкою (а.с. 23). Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи [PERSON] є приватним підприємцем та має постійний дохід ( а.с.32). [PERSON] , 2003 року народження студентка 113 академічної групи комунального закладу «Бериславський медичний коледж» Херсонської обласної ради. Навчанням дівчинки цікавиться та відвідує батьківські збори - бабуся [PERSON] , що підтверджується довідкою (а.с. 25). Згідно характеристики виданої директором комунального закладу «Бериславський медичний коледж» Херсонської обласної ради, [PERSON] навчається за спеціальністю 223 Медсестринство, спеціалізації «Лікувальна справа» від 30.07.2018 року №248-У, бюджетна форма навчання. За час навчання зарекомендувала себе як добра, старанна, відповідальна студентка. За період адаптації в медичному закладі проблем з навчанням та поведінкою не виникало (а.с. 24). Згідно характеристики виданої 19.03.2019 року Веселівським закладом повної загальної середньої освіти Бериславської райради Херсонської області, [PERSON] , 2008 року народження в даному навчальному закладі навчається з 1 класу, є ученицею 5 класу. За період навчання зарекомендувала себе як учениця, яка володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Учениця дисциплінована, до школи приходить вчасно, до навчання ставиться сумлінно, забезпечена шкільним приладдям. Бере активну участь у конкурсах та класних виховних заходах. Вихованням дівчинки займається бабуся (а.с. 26). В ході медичних обстежень [PERSON] , 2003 року народження та [PERSON] , 2008 року народження, КНП «Бериславська центральна районна лікарня» 22.03.2019 року було надано висновок про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с. 29,30), відповідно до якого діти, [PERSON] та [PERSON] - здорові. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 09.04.2019 року, вбачається, що відповідачка [PERSON] , 1980 року народження проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживають: [PERSON] , 1953 року народження, [PERSON] , 1953 року народження, [PERSON] , 2008 року народження. За місцем реєстрації дітей, а саме - [ADDRESS] , старші діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають, так як відсутні умови для проживання, проживають у бабусі [PERSON] у смт.Козацьке та знаходяться на її утриманні. Комісія порадила [PERSON] змінити ставлення до свого життя, а саме влаштуватися на роботу, облаштувати квартиру в [ADDRESS] , щоб вона була придатна для проживання (а.с. 20). Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю» робота з сім`ями, дітьми та молоддю, спрямована на реалізацію її завдань та пошуків оптимальних шляхів їх вирішення. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування мають бути додані документи, зазначені у ч. 3 ст. 253 ЦПК України. При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Відповідно до пункту 11 Типового положення про службу у справах дітей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 р. N 1068 з метою з`ясування причин та умов, які призвели до порушення прав дітей, бездоглядності та безпритульності, вчинення правопорушень, служба повинна вживати заходів до усунення таких причин. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області від 15.12.2020 року про не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та встановлення опіки та піклування, відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки неможливо встановити дійсну причину невиконання матір`ю дітей [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно дітей, через неодноразову неявку [PERSON] до Служби у справах дітей та на засідання комісії з питань захисту прав дітей 12.11.2020 року та 10.12.2020 року, оскільки зазначене суперечить інтересам дітей, які фактично залишені без батьківського піклування. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що дійсно мати дітей не приймає участі у їх вихованні та у їх житті. Діти проживають з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , які створили їм належні умови для життя. Діти охайно одягнуті, навчаються та мають належні умови для проживання.. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , суду пояснив, що [PERSON] та [PERSON] його рідні сестри, які на даний час проживають з бабусею та дідусем по лінії батька. З батьком вони спілкуються майже кожний день по скайпу, він пересилає гроші, живе в Росії. Мати з ними не спілкується, не утримує та не виховує. Іноді мати спілкується з молодшою сестрою [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в прядку ст.171 СК України [PERSON] , [INFO] , суду пояснила, що проживає з молодшою сестрою [PERSON] , 2008 року народження у бабусі [PERSON] та дідусем [PERSON] .. Вона навчається у Бериславському медичному коледжі, а сестра в Веселівському закладі повної загальної середньої освіти Бериславської райради Херсонської області. Бабуся з дідусем створили для них належні умови для проживання та навчання. Мати [PERSON] з ними не спілкується, відсторонилась від виконання батьківських обов`язків. З батьком вони спілкуються, він також висилає гроші на їх утримання. Судом встановлено, що фактично, відповідачка переклала свій обов`язок щодо утримання та виховання дітей на [PERSON] , а її поведінка в бік ухилення від виконання батьківських обов`язків призводить до порушення прав дитини, гарантованих дітям, як національним законом, так і міжнародними правовими актами. Отже, суд достовірно встановив, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей та їх виховання, не спілкується з дітьми в тому обсязі, який необхідний для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дітей, не створює умови для нормальної життєдіяльності, що негативно впливає, у тому числі, й на фізичний розвиток, як складову виховання. Судом не встановлення що у [PERSON] існують перешкоди у виконанні нею своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей. Як наслідок, усі ці фактори, у їх сукупності, свідчать про те, що відповідач свідомо і умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо дітей, на виклики органу опіки та піклування будучи належним чином повідомленою не з`являється, своє відношення до дітей не змінила. Отже, суд приходить до висновку, що поведінку матері дітей у кращу сторону змінити не можливо, оскільки вона сама цього не бажає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що докази, зібрані в ході розгляду справи, дають підставу для висновку про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, оскільки в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не створює сприятливих умов для навчання та підготовки до самостійного життя, не забезпечує дітей відповідними умовами для проживання. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки перш за все буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, статтею 169 СК України передбачено поновлення батьківських прав, якщо відповідач підтвердять, що змінилося їх ставлення до обов`язків з виховання дитини. При вирішенні питання про встановлення піклування над [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне призначити [PERSON] , [INFO] , її піклувальником. При вирішенні питання про встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне призначити [PERSON] , [INFO] , її опікуном, при цьому суд виходить із наступного: Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - XII, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними, схожі положення містяться і в ст. 243 Сімейного Кодексу, в якій зазначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Статтею 59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст.249 Сімейного Кодексу опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Як вбачається із довідки Веселівського старостинського округу про реєстрацію місця проживання/перебування особи, яка надійшла до суду по справі, [PERSON] , 1980 року народження зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані і діти - [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Оскільки батько [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , проживає в м.Красногорськ Московської області, Росія, не позбавлений батьківських прав щодо дітей, піклується про останніх, допомагає матеріально, але у зв`язку з тим, що він проживає за межами України, тому суд вважає що існують підстави для встановлення піклування над [PERSON] , [INFO] , призначивши її бабусю [PERSON] , [INFO] , піклувальником та існують підстави для встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , та призначення її бабую [PERSON] , [INFO] , її опікуном, оскільки виходячи з вищевикладеного, діти позбавлені батьківського піклування. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки [PERSON] , насамперед виходячи з найвищих інтересів дітей, які вже знаходяться та зростають в родині позивачки, яка також є бабусею неповнолітніх дітей, тобто близьким родичем. Позивачка піклується про них, забезпечує усім необхідним та найголовніше, що діти відчувають себе затишно в своїй родині навіть при тих обставинах, що мати дитини не спілкується з ними та не виконує свій батьківський обов`язок, щодо виховання та піклування неповнолітніми дітьми. Відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, в межах заявлених вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved