Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 18.05.2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у Відділі РАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 760. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Вже більше восьми місяців сторони проживають окремо. Весь цей час дитина знаходиться на утриманні позивача, а відповідач участі в утриманні дитини не здійснює та відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Також позивач зазначає, що відповідач ухиляється від її утримання, хоча він має можливість надавати матеріальну допомогу, тому вона змушена була звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), а також просить стягнути на своє утримання з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 18.05.2013 року судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 18.05.2013 року, про що зроблено актовий запис № 760. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 3). З свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.09.2013 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України, а також з того, що визнання відповідачем позову не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом враховується, що дитина сторін проживає разом із позивачем [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не працює, самостійного заробітку не має, відповідач [PERSON] є працездатною особою молодого віку, на даний час не працює, постійного заробітку не має. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітнього [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання обгрунтована. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved