Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до Відповідача, в якому просить: - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,1828 га, серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON]; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,3951 га, серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON]; -визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Колос» розміром 5,67 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2004 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Ульяновська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсними правовстановлюючих документів. Заявлені вимоги обгрунтувала наступним. На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданого 13.03.1997 року Ульяновською районного державною адміністрацією, [PERSON] було надано право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Колос» розміром 5,67 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). У зв'язку зі смертю [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом АБО № 105921, 30 жовтня 2000 року право на зазначену земельну частку (пай) було передано [PERSON], який є відповідачем по справі. 08 грудня 2004 року ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Ульяновська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсними правовстановлюючих документів, було затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], згідно якої було визнано право власності на земельний пай, що залишився після смерті [PERSON] за [PERSON] Реалізуючи своє законне право на отримання земельної ділянки в натурі (на місцевості), у 2005 році [PERSON] звернувся до відділу земельних ресурсів Ульновського району з заявою про видачу йому державного акту на земельну ділянку на підставі вказаного вище сертифікату про право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] та ухвали Ульновського районного суду Кіровоградської області про затвердження мирової угоди. Але [INFO] [PERSON] помер, не встигши отримати державний акт про право власності на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку Позивачкою було своєчасно прийнято. У 2012 році [PERSON] почала виготовляти технічну документацію на земельну частку (пай) розміром 5,67 га в умовних кадастрових гектарах, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка, що належала йому згідно ухвали Ульяновського районного суду від 08.12.2004 року. Але, при зверненні до відділу Держкомзему в Ульяновському районі Кіровоградської області з питання визначення кадастрового номеру земельній ділянці площею 1,7727 га та земельній ділянці площею 3,3951 га, вона отримала відмову у прийнятті документів, оскільки на зазначені земельні ділянки вже видані державні акти серії [NUMBER] та [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON]. Під час з'ясування правдивості інформації щодо набуття відповідачем [PERSON] державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки, Позивачці стало відомо, що відповідно до Списку членів колишнього КСП «Колос», яким передаються в приватну власність земельні частки (паї) для ведення сільськогосподарського виробництва на території Синицівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, затвердженого рішенням Синицівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області від 29.12.2001 року № 108 «Про передачу в приватну власність земельних часток (паїв) із земель колективної власності громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» [PERSON], згідно із схемою поділу земель передавалась у приватну власність земельна ділянка загальною площею 10,34 га, на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] та серія [NUMBER]. Вказана обставина підтверджується відповіддю ДП «Кіровоградський науково- дослідний та проектний інститут землеустрою» № 01/18-836 від 29.12.2015 року. Окрім того, Позивачкою було з»ясовано, що державні акти серія [NUMBER] та серія [NUMBER] були видані відповідно до рішення Синицівської сільської ради Ульяновського району № 108 від 29.12.2001 року. Разом з тим, на ті самі земельні ділянки та на підставі того самого рішення Синицівської сільської ради Ульяновського району, [PERSON] вже отримувався відповідний державний акт серія [NUMBER] від 30.12.2001 року, що підтверджується листом відділу Держгеокадастру в Ульяновському районі Кіровоградської області № 48/22-15 від 23.09.2015 року. Таким чином [PERSON] повторно було отримано державні акти на одні й ті самі земельні ділянки у 2001 та у 2012 роках. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачем [PERSON] усупереч укладеній та затвердженій ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2004 року між ним та [PERSON] мировій угоді, було протиправно набуто у власність земельні ділянки та безпідставно отримано державні акти на право власності на них. Оскільки Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка [PERSON], спадщину прийняла, а тому вона має право і на земельну частку (пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Колос» розміром 5,67 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2004 року, яку вона не може оформити через вищевказані обставини. Виходячи з вищевикладеного, [PERSON] вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачка та її представник в письмових заявах, поданих до судового засідання позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач та його представник просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги не підтримують.Однак будь-яких обгрунтувань своєї позиції суду не надали. Представник третьої особи - Синицівської сільської ради у судове засідання не з'явився, однак подав до суду клопотання, яким підтримує позовні вимоги та просить суд слухати справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи та заслухавши доводи сторін, судом встановлено наступне. Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2004 року (а.с.12) було затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на земельний пай, що залишився після смерті [PERSON]. Зазначена ухвала суду не була оскаржена та набрала законної сили 24.12.2004 року. Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.8) [INFO] [PERSON] помер. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] При зверненні до відділу Держкомзему в Ульяновському районі Кіровоградської області з питання визначення кадастрового номеру земельній ділянці площею 1,7727 га та земельній ділянці площею 3,3951 га, що знаходяться на території Синицівської сільської ради, та належали її померлому чоловікові згідно ухвали Ульяновського районного суду від 08.12.2004 р., вона отримала відмову у прийнятті документів, оскільки на зазначені земельні ділянки вже видані державні акти серії [NUMBER] та [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13-16, 18-21). Приймаючи рішення, суд керується наступним. Статтею 129-1 Конституції України зазначається, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків спадщини) від фізичної особи, яка померла" (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу відкриття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У свою чергу, часом відкриття спадщини, згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, є зокрема день смерті особи. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай). Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів є зокрема визнання права, визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 392 ЦК України" власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1 ст.393 ЦК України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідач законові порушує право власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно ухвали Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2004 року право власності на земельний пай, що залишився після смерті [PERSON], а саме земельну частку (пай), що належала останньому на підставі сертифікату серії [NUMBER], розміром 5,67 га (станом на 12.03.1997 року) в умовних кадастрових гектарах без визначення в натурі на місцевості, яка перебувала в колективній власності КСП «Колос», визнано за [PERSON]. А, отже, він мав всі права та обов'язки на спадкове майно, тому ці права та обов'язки не припинились після його смерті та входять до спадкової маси. Таким чином, позивачка є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка та вона належним чином прийняла спадщину. Суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як позивачка в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може. Таким чином, на підставі викладеного,

Outcome: approved