Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 26.11.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 23.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малинського районного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між її сином [PERSON] та [PERSON] . [INFO] в них народився син [PERSON] . 09.08.2017 року рішенням Малинського районного суду Житомирської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дитина залишилася проживати з матір`ю [PERSON] . Відповідачі належним чином не виконують своїх батьківських обов`язків, не піклуються про здоров`я сина, його розвиток, не утримують матеріально. Позивач самостійно купує одяг, їжу для свого онука, який фактично проживає з прабабусею [PERSON] в [ADDRESS] . [PERSON] є дитиною з особливими потребами, а тому потребує підвищеної уваги. Батько повністю припинив спілкування з дитиною, зловживає спиртними напоями. Мати ображає дитину, нехтує лікуванням, також зловживає спиртними напоями. [PERSON] самостійно утримує онука, займається його вихованням, має постійне місце проживання, а тому просить суд позбавити відповідачів батьківських прав щодо малолітньої дитини. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та просив суд позбавити його батьківських прав у зв`язку з тим, що він не має житла, не приймає участі в житті дитини та зловживає спиртними напоями. Відповідач [PERSON] заперечила щодо позовних вимог. Зазначила, що вона працює неофіційно комірником складу цукерок в с. Коцюбинське Київської області, на обліку в нарколога, забезпечує дитину всім необхідним для навчання, цікавиться його досягненням та відвідує загальні збори. В судовому засідання обіцяла виправити ситуацію. Визнала, що періодично вживає спиртні напої, однак дитина повинна жити з нею. А тому, просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник органу опіки і піклування Гранітненської селищної ради Малинського району Курса М.І. подав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та подання про призначення [PERSON] опікуном над малолітнім онуком [PERSON] . Просив суд позбавити відповідачів батьківських прав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). 09.08.2017 року рішенням Малинського районного суду Житомирської області по справі №283/749/17 розірвано шлюб між відповідачами, зареєстрований 23.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №17. Дитину [PERSON] , залишено проживати з матір`ю, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно починаючи з 27.04.2017 року та до досягнення ним повноліття (а.с.7-8). У зв`язку з невиконанням своїх батьківських обов`язків [PERSON] , позивач зверталася до голови Гранітненської селищної ради Курси М. І . для розгляду даного питання, про що свідчить заява від 24.01.2018 року (а.с.9). Прабаба малолітнього хлопчика [PERSON] також неодноразово зверталася з аналогічними заявами від 05 червня 2018 року, 04 вересня 2018 року, 01 листопада 2018 року, у зв`язку з тим, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, не ночує вдома, дитиною не займається, грошові кошти витрачає на власні потреби (а.с.39, 43, 44). Згідно актів обстеження умов проживання дитини [PERSON] в [ADDRESS] , від 17 січня 2018 року, 05 червня 2018 року, 06 листопада 2018 року, 09 грудня 2019 року, 26 грудня 2019 року догляд за дитиною здійснює [PERSON] , [PERSON] дитиною не займається, проживає в співмешканця, на телефонні дзвінки не відповідає (а.с.10, 31). За інформацією наданою начальником Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області від 08.05.2018 року, [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП від 14.12.2017 року, за ч.2 ст.184 КУпАП від 14.02.2018 року, за ч.2 ст.184 КУпАП від 05.05.2018 року, за ч.1 ст.178 КУпАП від 05.05.2018 року (а.с.42). У зв`язку з невиконанням відповідачами батьківських обов`язків орган опіки та піклування виконавчого комітету Гранітненської селищної ради Малинського району, звертався до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Однак, рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 01.06.2018 року по справі №283/731/18, в задоволенні позову відмовлено: попереджено [PERSON] про те, що у разі продовження ухиляння її від виконання обов`язків по вихованню сина [PERSON] , вона буде позбавлена батьківських прав; покладено на орган опіку та піклування виконавчого комітету Гранітненської селищної ради Малинського району контроль за виконанням нею батьківських обов`язків (а.с.33-36). Відповідно до листа начальника управління гуманітарної сфери Малинської районної державної адміністрації від 22.11.2018 року, в ході соціального супроводу [PERSON] не виконувала рекомендацій фахівця із соціальної роботи, на телефонні дзвінки не відповідала та ігнорувала запрошення на засідання виконавчого комітету Гранітненської селищної та комісії з питань захисту прав дитини Малинської районної державної адміністрації. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Малинської районної державної адміністрації від 02.08.2018 року №11, соціальний супровід завершено з негативним результатом у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин умов договору та заходів, передбачених планом соціального супроводу. [PERSON] продовжує зловживати алкогольними напоями, схильна до аморальної поведінки, не забезпечує потреби дитини відповідного віку, у тому числі, що зумовлені станом здоров`я (а.с.45-47). Висновком органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Гранітненської селищної ради №49 від 22.11.2018 року, встановлено, що [PERSON] не займається вихованням малолітнього сина, аліменти сплачує не в повному обсязі, до дитини не приїжджає, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] , незважаючи на попередження згідно рішення Малинського районного суду Житомирської області від 01.06.2018 року, і надалі не займається вихованням сина , не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не займається лікуванням дитини, не забезпечує продуктами харчування, одягом та засобами гігієни (а.с. 40-41). Станом на грудень 2019 року обставини, щодо невиконання батьківських обов`язків відповідачами, не змінилися, у зв`язку з чим рішенням виконавчого комітету Гранітненської селищної ради №46 від 19.12.2019 року затверджено висновок органу опіки та піклування, про те, що [PERSON] , проживає з прабабою [PERSON] в [ADDRESS] , [PERSON] проживає окремо від дитини з співмешканцем в [ADDRESS] , самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями, не займається лікування сина та не забезпечує продуктами харчування. Аналогічно ситуація не змінилася, щодо батька хлопчика [PERSON] , який не займається вихованням малолітнього сина, аліменти сплачує не в повному обсязі, до дитини не приїжджає (а.с.67-68). У зв`язку з вище викладеним, головою Гранітненської селищної ради Малинського району надано до суду подання, затвердженого рішенням виконавчого комітету Гранітненської селищної ради №47 від 19.12.2019 року, про призначення [PERSON] опікуном над малолітнім онуком [PERSON] , що відповідатиме інтересам дитини (а.с.69-70). 27.01.2020 року директор Гранітненської школи, класовод 1-го класу [PERSON] , вчитель англійської мови [PERSON] , соціальний працівник [PERSON] письмово звернулися до голови Гранітненської селищної ради у зв`язку з тим, що [PERSON] втікає з дому в пошуках мами, яка вдома не проживає, веде аморальний спосіб життя. Всі обов`язки по догляду малолітнього виконує прабаба [PERSON] (а.с.89). Станом на січень 2020 року, в період розгляду даної справи, комісією Гранітненської селищної рада Малинського району проведено обстеження житлово-побутових умов проживання в [ADDRESS] , зокрема: - 16 січня 2020 року встановлено, що [PERSON] вдома відсутня. Зі слів [PERSON] протягом декількох днів вона вдома не з`являлася, дитиною не цікавилася, пенсію по інвалідності отримала, однак продуктів харчування, засобів гігієни не купувала; - 27 січня 2020 року встановлено, що [PERSON] вдома відсутня. Зі слів [PERSON] з 12.01.2020 року з ними не проживає, дитиною не цікавилася і нічим не забезпечує. [PERSON] часто втікає в пошуках мами. Разом з тим, відповідач [PERSON] свої заперечення проти позову підтверджує довідкою КНП «Малинська міської ради» Малинської міської ради від 20.12.2019 року про те, що вона не знаходиться на обліку у лікаря нарколога (а.с. 58); характеристикою наданою класним керівником 1-го класу [PERSON] без дати про те, що [PERSON] спілкується з вчителями, цікавиться досягненнями сина, відвідує батьківські збори, реагує на пропозиції та зауваження зі сторони вчителів та дирекції школи (а.с.59). Мотиви та застосовані норми права. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позивачем належними доказами доведено ухилення від виконання відповідачами обов`язків по вихованню [PERSON] , що полягає в не забезпеченні продуктами харчування, одягом, засобами гігієни; окремим місцем проживанням від малолітньої дитини; не відвідуванні та не спілкуванні з дитиною. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Гранітненської селищної ради від 19.12.2019 року, встановлено свідоме нехтування відповідачами своїх обов`язків по вихованню дитини. Дані обставини повністю підтверджені в судовому засіданні свідками [PERSON] , [PERSON] , які показали, що [PERSON] не забезпечує свого сина, не приділяє йому уваги, не лікує, часто вживає спиртні напої, не приходить додому, у зв`язку з чим дитина втікає з дому та розшукує свою маму. Жодних дій щодо покращення ситуації після попередження згідно рішення суду відповідач не здійснила. Всі ці події, негативно впливають на психологічний стан дитини. Допитані в судовому засіданні в якості свідків вчителі Гранітненської школи [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що відповідач не займається розвитком дитини, всі умови щодо навчання забезпечує прабаба [PERSON] . Факти зникнення [PERSON] з дому, негативно впливають на [PERSON] . Дитина знервована, шукає маму, без догляду залишається на вулиці. [PERSON] пояснила, що позитивну характеристику на [PERSON] написала виключно на її велике прохання та обіцянки змінитися. Однак, ситуація значно погіршилися з грудня 2019 року, коли відповідачка не зв`являлася вдома, і фактично перестала виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно показань свідка [PERSON] , відповідач належно виконує свої батьківські обов`язки, однак без зазначення жодних конкретних дій щодо забезпечення продуктами харчування, одягом, забезпечення навчання та лікування. Враховуючи покази свідків, нормативні приписи та роз`яснення, надані Верховним Судом України, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина [PERSON] . Батько дитини добровільно самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодного контакту з дитиною не підтримує. Мати дитини в необхідній мірі не приймає участі в його житті, не утримує, періодично зникає та не цікавиться життям сина, який потребує особливої уваги, перекладаючи всю свою відповідальність на [PERSON] . Таке ставлення відповідача [PERSON] до свого малолітнього сина судом розцінюється як самоусунення від участі у житті дитини. Також, суд бере до уваги, що відповідач проігнорувала попередження згідно рішення Малинського районного суду Житомирської області від 01.06.2018 року по справі №283/731/18 про належне виконання батьківських обов`язків. З 2018 року ситуацію не виправила, не забезпечує духовний та фізичний розвиток дитини, належне харчування та навчання. Навпаки, ситуація ускладнилася усвідомленим розумінням [PERSON] , що мама вживає спиртні напої і зникає з дому, що впливає на його психічне здоров`я. Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] . Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (789-ХІІ) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в судовому порядку. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи те, що відповідачі є батьками дитини, інформація стосовно того, що вони не є працездатними, здоровими людьми та мають на своєму утриманні інших осіб у суду відсутня, а тому, суд приходить до висновку, з них підлягає стягнення аліментів на користь установи (особи) де перебуватиме дитина, на утримання [PERSON] у розмірі ј частини їх заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2020 року і до досягнення нею повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім для забезпечення утримання дитини та задоволення її потреб. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вище викладене, згідно ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягнення на користь держави судовий збір.

Outcome: approved