Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги ти, що перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народилися дитина: [PERSON], [INFO] Відповідач не утримує дитину та не надає матеріальної допомоги на утримання сім"ї. А тому, просить вирішити питання про стягнення із нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує частково та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 950грн. Відповідач у поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає частково та згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 950грн. щомісячно. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування\~ [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина: [PERSON], [INFO] Копією свідоцтва про народження дитини, серії І-НМ №186288 стверджується, що її батьком являється [PERSON]. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами розірвано, дитина повністю знаходиться на утриманні матері [PERSON], що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 30.06.2017р. №2335. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1,2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому аліменти слід присудити з 13.07.2017р., тобто з дня пред»явлення [PERSON] позову. Таким чином, враховуючи те, що позивачка згідна на отримання аліментів в сумі 950грн., про що свідчить долучена до матеріалів справи її заява, а тому суд приходить до висновку, що з [PERSON]слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] - в розмірі 950 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно із положеннями\~\~ч.3\~ст.88 ЦПК України\~\~з\~\~відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка.\~\~ На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185, 191 СК України та

Outcome: approved