Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 24.06.2001 року та від даного шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що через постійні конфлікти життя між ними стало нестерпним, відповідач постійно принижував її в присутності дітей, а також неодноразово вчиняв психологічне насильство щодо її сина [PERSON], [INFO], ображав його та доводив до сліз. На її неодноразові прохання змінити своє ставлення до сімї він не реагує. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З червня цього року вони проживають окремо та відповідач повідомив її що має на меті створити сімю з іншою жінкою. Вважає, що сімейні відносини остаточно розірвані і відновлені бути не можуть. Примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. Просить шлюб розірвати, дочку залишити проживати з нею. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Хоча про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, про що свідчить оголошення в газеті "Галичина" від 06.12.2016 року №94(5243). \~ Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, навіть після його звернення до адресного бюро і органів внутрішніх справ, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Враховуючи, що відповідач був належним чином, завчасно сповіщений про час і місце розгляду справи, і не з'явився в судове засідання, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 9 ст.76 ЦПК України розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки з матеріалів справи та пояснень позивачки вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили та позивачка наполягає на розірваннні шлюбу, відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, що свідчить про те, що він не заінтересований у збереженні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки дочка сторін по справі не досягла віку, зазначеного в цій статті, то в силу ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання визначається за згодою батьків. Спору про місце проживання дочки між сторонами немає, а тому її слід залишити проживати з матірю. \~

Outcome: approved