Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Представник підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПЖКГ Моршинської міської ради заборгованість в розмірі 3261,14 грн., за надані послуги з утримання з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, 2963,59 грн., за надані послуги з водопостачання і водовідведення та судові витрати в розмірі 192,10 грн. та 1728,90 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі по справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тому фактично користуються житлово-комунальними послугами. 23.02.2018р., між позивачем та відповідачем було укладено договір №42 про реструктуризацію заборгованості за послуги утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та договір №53 від 23.02.2018р., про реструктуризацію заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, згідно яких, відповідач визнав свою заборгованість в повному обсязі і зобов?язався її оплатити. Але на сьогоднішній день борг не погашено. В судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням та оголошенням на сайті «Судова влада». Зокрема, рекомендоване повідомлення про розгляд справи на 03.12.2019р., 27.01.2020р., 14.02.2020р., та 04.03.2020р., на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , повернулись на адресу суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.. 280 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку\~ст. 247 ЦПК України\~за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.\~76, ч.1,\~2\~ст.77, ч.2 ст.\~78, ч.1 ст.\~95 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст.\~81, ч.1 ст.\~89 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до відповіді на запит, щодо місця реєстрації [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі по справі. 30 липня 2019 року ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області підприємству житлово-комунального господарства Моршинської міської ради було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з відповідачів. Рішенням виконавчого комітету Моршинської міської ради №10 від 26.01.2012р., №75 від 22.05.2017р., №39 від 25.03.2016р., №122 від 28.08.2017р., №35 від 14.03.2018р., №74 від 02.07.2018р., №18 від 12.02.20149р., встановлено скориговані тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуги водопостачання та водовідведення, що надаються ПЖКГ Моршинської міської ради. Відповідно до довідки про стан заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій мешканців за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.03.2016 по 01.08.2019 нарахована та не оплачена заборгованість мешканців складає 3261,14грн. Відповідно до довідки про стан заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення мешканців за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.03.2016 по 01.09.2019 нарахована та не оплачена заборгованість мешканців перед ПЖКГ Моршинської міської ради за надані послуги з водопостачання та водовідведення складає 2963,59 грн. 23.02.2018р., між позивачем та відповідачем було укладено договір №42 про реструктуризацію заборгованості за послуги утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та договір №53 від 23.02.2018р., про реструктуризацію заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Вирішуючи позовні вимоги Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до\~статті 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно\~статті 162 ЖК України\~власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається зі змісту\~статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно частини шостої\~статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на балансі. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~в разі, коли жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме така особа. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що\~\~споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведена позиція відображена в постанові Верховного суду від 01.08.2019 по справі №520/5498/13-ц. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , а тому є споживачами послуг, які надає ПЖКГ Моршинської міської ради та не виконує зобов`язань перед позивачем щодо оплати наданих послуг, що призвело до виникнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Так, за змістом\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судами встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на відповідача за первісним позовом, як боржника у зобов`язанні, покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а кредитор має право\~\~вимагати сплату грошей за надані послуги (частина перша\~статті 509 ЦК України). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. На підставі вищенаведеного, враховуючи той факт, що відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не виконують зобов`язань перед позивачем щодо оплати наданих послуг, що призвело до виникнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 3261,14 грн., за надані послуги з утримання з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, 2963,59 грн., за надані послуги з водопостачання і водовідведення, а тому суд приходить до переконливого висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради заборгованість, в рівних частинах з кожного відповідача. Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути з відповідачів на користь ПЖКГ Моршинської міської ради судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу в розмірі 192,10 грн. та судовий збір за подання вказаного позову в розмірі 1728,90 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Закон України «Про судовий збір»\~передбачає вичерпний перелік підстав повернення судового збору. Суд приходить до висновку, що з відповідачів\~\~слід стягнути на користь Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1728,90 грн., по 576,30 грн. з кожного відповідача, а в частині стягнення судового збору за подання заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гули Л.В. від 30.07.2019 ПЖКГ Моршинської міської ради відмовлено у видачі судового наказу.

Outcome: approved