Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» 27.01.2017 року звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом в якому просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № ML-701/761/2007 від 23.08.2007 року в розмірі 2 301 972,22 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.08.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, був укладений Кредитний договір № МL-701/761/2007, згідно з яким [PERSON]. отримала кредит у розмірі 104 726,63 швейцарських франків строком до 23.08.2032 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором №ML701/761/2007 від 23.08.2007 року, 23.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством «АО «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №SR-701/761/2007/1, згідно умов якого [PERSON] зобов'язалася перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо сплати суми кредиту, сплати суми відсотків, неустойки за користування кредитом. В подальшому, за згодою сторін, вносилися зміни до кредитного договору шляхом укладення 23.08.2007 року додаткових договір №МL-701/761/2007/CHF, 14.04.2009 року додатковий договір №,1, 23.12.2009 року додатковий договір №2, 30.11.2010 року додатковий договір №4, 23.12.2010 року додатковий договір №5, 23.11.2011 року додатковий договір №6, 23.06.2014 року додатковий договір №7, 24.11.2014 року додатковий договір №8, 25.02.2015 року додатковий договір №9, яким, зокрема, сторонами змінено валюту кредитування на національному валюту України - гривню, 15.04.2016 року додатковий договір №10. В подальшому, за згодою сторін, вносилися зміни до умов договору поруки шляхом укладення 23.12.2010 року додатковий договір №1, 23.11.2011 року додатковий договір №2, 23.06.2014 року додатковий договір №3, 23.11.2011 року додатковий договір №4, 24.11.2014 року додатковий договір №4, 25.02.2015 року додатковий договір №5, 15.04.2016 року додатковий договір №6. Банк виконав зобов'язання, передбачені Кредитним договором і надав [PERSON] кредитні кошти згідно кредитних заявок від 23.08.2007 року, 23.12.2009 року. В порушення умов Кредитного договору відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання, а тому станом на 11.11.2016 року виникла заборгованість в розмірі 2 301 972,22 гривень, з яких: По траншу №1: 1 346553,25 гривень - заборгованість по сплаті кредиту; 52377,84 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 11.08.2015 року по 10.11.2016 року. 323,67 гривень - заборгованість по штрафним санкціям По траншу №2 902 220,10 гривень - заборгованість по сплаті кредиту; 494,37 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 25.04.2016 року - по 10.11.2016 року; 2,99 гривень - заборгованість по штрафним санкціям Таким чином у позивача виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання представник позивача - Пчолкіна Л.В., яка діє на підставі довіреності, не з'явилася про час та місце слухання справи повідомлялася заздалегідь та належним чином. Надала до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідачів просила проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та дату розгляду справи сповіщалися належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією, які повернулися на адресу суду з відміткою поштової установи «за закінченням терміну зберігання», причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не надали. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з'явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.08.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, був укладений Кредитний договір № МL-701/761/2007, згідно з яким [PERSON]. отримала кредит у розмірі 104 726,63 швейцарських франків строком до 23.08.2032 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі. 23.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством «АО «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №SR-701/761/2007/1, згідно умов якого [PERSON] зобов'язалася перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо сплати суми кредиту, сплати суми відсотків, неустойки за користування кредитом. В подальшому, за згодою сторін, вносилися зміни до кредитного договору шляхом укладення 23.08.2007 року додаткових договір №МL-701/761/2007/CHF, 14.04.2009 року додатковий договір №,1, 23.12.2009 року додатковий договір №2, 30.11.2010 року додатковий договір №4, 23.12.2010 року додатковий договір №5, 23.11.2011 року додатковий договір №6, 23.06.2014 року додатковий договір №7, 24.11.2014 року додатковий договір №8, 25.02.2015 року додатковий договір №9, яким, зокрема, сторонами змінено валюту кредитування на національному валюту України - гривню, 15.04.2016 року додатковий договір №10. В подальшому, за згодою сторін, вносилися зміни до умов договору поруки шляхом укладення 23.12.2010 року додатковий договір №1, 23.11.2011 року додатковий договір №2, 23.06.2014 року додатковий договір №3, 23.11.2011 року додатковий договір №4, 24.11.2014 року додатковий договір №4, 25.02.2015 року додатковий договір №5, 15.04.2016 року додатковий договір №6. Банк виконав зобов'язання, передбачені Кредитним договором і надав [PERSON] кредитні кошти згідно кредитних заявок від 23.08.2007 року, 23.12.2009 року. В порушення умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України , відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання, а тому виникла заборгованість за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 11.11.2016 р. сума заборгованості Відповідачів перед Позивачем по сплаті основної суми кредиту складає 2 301 972,22 гривень, з яких: По траншу №1: 1 346553,25 гривень - заборгованість по сплаті кредиту; 52377,84 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 11.08.2015 року по 10.11.2016 року. 323,67 гривень - заборгованість по штрафним санкціям По траншу №2 902 220,10 гривень - заборгованість по сплаті кредиту; 494,37 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 25.04.2016 року - по 10.11.2016 року; 2,99 гривень - заборгованість по штрафним санкціям Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В якості фінансового забезпечення зазначеного кредитного договору між ЗАТ «АТ «ОТП банк» та [PERSON] укладено договір поруки №№SR-701/761/2007/1 від 23.08.2007 року. Відповідно до пунктів 1.1 зазначеного договору поруки, поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед Кредитором за кредитним договором № МL-701/761/2007 від 23.08.2007 року в повному обсязі таких зобов'язань, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені, та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідно до п.1.2 договору поруки відповідальність поручителя й боржника є солідарною. Кредитор має право звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обож одночасно. Згідно ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У даній справі предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України у справі за № 6-185цс14 від 17 грудня 2014 рок, норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Позивач виконав свої обов'язки належним чином, видав [PERSON] кошти в повному обсязі, що підтверджується відповідними документами. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Позичальником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін узгоджені ними, та умови, що є обов'язковими у відповідності з актами цивільного законодавства. Згідно зі ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Відповідачами по справі не надано суду жодних доказів, підтверджуючих виконання ними обов'язків по кредитному договору, тому з них необхідно стягнути заборгованість у повному обсязі. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наявності досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved