Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, обгрунтовуючи позов тим, що відповідач є її батьком. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від серпня 2002 року в користь її мами на утримання позивачки до досягнення нею повноліття до 07.01.2017 року, з відповідача стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітної плати щомісячно. На даний час [PERSON] навчається у Київському національному університеті імені [PERSON], у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Надавати таку матеріальну допомогу відповідач у змозі, так як працює начальником відділу РЧМ в ДП Український Державний Центр Радіочастот Карпатської філії УДЦР, а тому просила суд стягувати з відповідача аліменти в її користь на її утримання щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення нею навчання. В судове засідання позивачка не зявилась, 13.01.2017 року подала до суду заяву, відповідно до якої просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених в позовній заяві (а.с.11). Відповідач в судове засідання не зявився, 08.02.2017 року подав до суду заяву, відповідно до якої просив слухати справу без його участі, заявлені позовні вимоги визнав повністю (а.с.12). Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія І-НМ №119999, виданого 02.02.1999 року, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5). Судом встановлено, що повнолітня донька [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу між батьками [PERSON] та [PERSON] проживає з матірю, перебуває на її утриманні та навчається на денній бюджетній формі навчання спеціальності економічна кібернетика економічного факультету Київського національного університету імені [PERSON] 4 рівня акредитації з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою №040/917 від 07.12.2016 року (а.с. 4). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка навчається на денній бюджетній формі навчання, відповідно ніде не працює, перебуває на утриманні матері, а тому їй не вистачає коштів для забезпечення належного рівня свого життя, придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої необхідності, підтримання свого фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. Як вбачається з довідки №104 від 08.02.2017 року, виданої [PERSON], він працює в Карпатській філії Державного підприємства Український державний центр радіочастот на посаді начальника групи РЧМ Карпатської філії УДЦР та за період з 01.01.2016 року по 31.01.2017 року йому була нарахована заробітна плата в сумі 141500, 74 грн., з якої утримані аліменти в сумі 28477,04 грн. (а.с.13). Як вбачається з довідки №103 від 08.02.2017 року, виданої [PERSON], за період з 01.01.2016 року по 31.01.2017 року їй було нараховано та перераховано на картковий рахунок в АТ Ощадбанк м.Івано-Франківська аліменти в сумі 28477,04 грн. (а.с.14). За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулась до суду згідно позовної заяви 20.12.2016 року, однак її матір отримувала аліменти на утримання позивачки до досягнення нею повноліття, тобто до 07.01.2017 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на її утримання щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів) до закінчення нею навчання 30.06.2020 року, починаючи з 07.01.2017 року. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 551,20 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved