Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач просить суд визнати за ним, право власності на земельну ділянку площею 2,1315 га, яка складається із чотирьох земельних ділянок: площею 1,3309 га, площею 0,2474 га, площею 0,0942 га та площею 0,4590 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Дмитрівської сільської ради, Радехівського району, Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання позивач не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак надав суду письмову заяву, в які просить розгляд справи проводити без участі його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов просить задовольнити. За викладених умов, відповідно до ст.169, ч.4 ст.174, ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів. Судом встановлено, що із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 29.12.1995 року вбачається, що [INFO], у віці 91 року, померла [PERSON], з приводу чого в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за № 33. Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються наявними у справі свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] виданим повторно 16.01.1980 року та свідоцтвом про народження батька позивача серії [NUMBER] 07.02.1958 року. Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], становить земельна ділянка площею 2,1315 га, яка складається із чотирьох земельних ділянок: площею 1,3309 га, площею 0,2474 га, площею 0,0942 га та площею 0,4590 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Дмитрівської сільської ради, Радехівського району, Львівської області, та які належали спадкодавцю [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 29.12.1999 року Радехівською районною радою Львівської області на підставі рішення IХ сессії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради від 24.12.1999 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4520. Фактично прийнявши спадщину позивач вступив в управління та володіння майном спадкодавця, та маючи намір оформити свої права на спадкове майно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку, було видано після смерті спадкодавця. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог статей 548 та 549 ЦК УРСР (був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом положень ст.ст.560,561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову та визнання за позивачем одноосібного права власності на земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті його баби [PERSON].

Outcome: approved