Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк звернулося до суду із позовом до [PERSON]. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру № 74 загальною площею 42,5 кв.м., житловою площею 27,6 кв. м, що знаходиться за адресою Житомирська обл.., м Бердичів вул.. Дзержинського, 4-а, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2001 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною предмету іпотеки для його подальшої реалізації встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, задовольнивши за рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного майна вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі розміром 243 896 (Двісті сорок три тисячі вісімсот дев'яносто шість) гривен 67 копійок. В обґрунтування позову ПАТ „Укрсоцбанк вказало, що 11 квітня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір кредиту № 286/25-441, відповідно до якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 12 000.00 доларів США зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 10.04.2012 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту було укладено іпотечний договір з майновим поручителем [PERSON] від 11 квітня 2007 року, відповідно до якого фізична особа [PERSON]С, передав у заставу кредитору двокімнатну квартиру № 74, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., м Бердичів вул. Дзержинського, 4-а. Позичальником не виконуються умови кредитного договору, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів. У відповідності до рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 жовтня 2014 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 243 896 (Двісті сорок три тисячі вісімсот дев'яносто шість) гривень 67 копійок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, наведених у заяві. Щодо заяви відповідача про застосування строків давності пояснила, що строки давності позивачем не пропущенні, оскільки вони переривалися платежами, здійсненими позичальником у листопаді 2012 року. Крім того, відповідач визнавав вимоги банку, звертаючись у серпні 2015 року із заявою до банку про реструктуризацію заборгованості. У судовому засіданні відповідач просить відмовити у задоволенні позову за пропуском строку давності звернення з позовом, оскільки 14 жовтня 2008 року банк предявив до нього та позичальника вимогу про повне дострокове виконання договору та цим змінив строк виконання договору і мав предявити позов у трирічний строк з цієї дати. Просить врахувати, що із заявою до банку щодо реструктуризації боргу він звернувся коли справа уже перебувала на розгляді в суді. На запитання головуючого відповідач пояснив, що рішення третейського суду ним не оскаржувалося. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно договору кредиту № 286/25-441, укладеного 11 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк, яке змінило найменування на публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк та [PERSON] банк надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в розмірі 12 000.00 доларів США з поверненням кредиту згідно графіку та сплатою 13 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 10.04.2012 року. Кредит надавався на споживчі цілі ( далі кредитний договір, або договір кредиту) ( а.с. 142-145). Відповідно до договору іпотеки від 11 квітня 2007 року, укладеного між ПАТ „Укрсоцбанк та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності ( а.с. 138), у заставу кредитору передано належну [PERSON] двокімнатну квартиру № 74, загальною площею 42,5 кв.м, житловою площею 27,6 кв. м, що знаходиться за адресою Житомирська обл., м Бердичів вул. Дзержинського, 4-а ( найменування вулиці змінено виконкомом Бердичівської міської ради на Героїв України) в рахунок забезпечення виконання зобовязання [PERSON] за кредитним договором від 11 квітня 2007 року № 286/25-441 ( далі договір іпотеки), ( а.с. 139-141). Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON] 11 квітня 2007 року за реєстровим № 2317. Вартість предмету іпотеки, відповідно до п. 1.2 Договору іпотеки становить 18 000.00 доларів США. Відповідно до рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків від 23.10.2104 року у звязку з неналежним виконанням умов договору з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № 286/25-441 від 11 квітня 2007 року, в сумі 241\~085 гривень 84 копійки, з яких: 122 606,4 грн. борг за кредитом, 93\~533,42 грн. борг за відсотками, пеня - 24946,4 грн. та 2810,86 грн. третейського збору ( а.с. 9-10). Вказане рішення чинне. На виконання вказаного рішення третейського суду Дніпровським районним судом міста Києва 20.02.2015 було видано виконавчий лист № 755/31839/14-ц, за яким 13.11.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче проважежння № 49348571 ( а.с. 229-230). Постановою державного виконавця від 31.01.2016 виконавчий лист № 755/31839/14-ц від 20.02.2015 повернуто стягувачу через відсутність у боржника майна ( а.с. 231-232). Факт невиконання [PERSON] зобовязання за кредитним договором № 286/25-441 та розмір боргу доводиться також розрахунком заборгованості, за яким станом на 18.09.2014 заборгованість складає 241\~085 гривень 84 копійок; з якої: 122 606,4 грн. борг за кредитом, 93\~533,42 грн. борг за відсотками, пеня - 24946,4 грн. ( а.с. 131-136). Розмір невиконаного зобовязання за кредитним договором відповідачем не оспорено. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", далі Закон, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у\~володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право\~в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ст.7 Закону) Відповідно до статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до пункту 1.4. договору іпотеки розмір основного зобовязання за кредитним договором, за виконання якого поручився [PERSON] складають суми: повернення кредиту, сплата процентів, неустойки, відшкодування витрат повязаних з предявленням вимог за основним зобовязанням. Згідно п.п. 2.4.3. договору іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. У відповідності до пунктів 4.1, 4.6 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Пункт 4.5 договору іпотеки передбачає, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Виходячи з наведеного, вимоги позивача про звернення стягнення на перемет іпотеки є підставними. Суд відхиляє доводи заяви відповідача ( а.с. 221) про пропуск позивачам строків давності звернення з позовом до суду, з таких підстав. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою\~для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з\~дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка\~його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності\~починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ЦК України). Пунктом 6.3. договору іпотеки передбачено, що договір діє до припинення основного зобовязання. Згідно пункту 1.1. кредитного договору від 11.04.2007 кредит має бути повернуто в строк до 10 квітня 2012 року. Договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань ( 7.3. Кредитного договору, а.с. 144, зворот). Відповідно до частини 5 статті 3 ЗУ „Про іпотеку іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору Посилання відповідача на дострокову вимогу про повернення всієї суми боргу, яка була йому направлена у жовтні 2008 року не свідчить про пропущення позивачем трирічного строку позовної давності, з огляду на те, що в подальшому позичальник - [PERSON] борг за кредитним договором визнавала, вносячи кошти на його погашення (а.с. 135). З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж [PERSON] було здійснено 01.11.2012 року ( а.с. 132, зворот). Крім того, у 2014 році банк звертався за захистом свого порушеного права до Третейського суду (а.с. 9-10 ). Вказані обставини свідчать про переривання строку позовної давності за основним зобовязанням забезпеченим іпотекою. ПАТ „Укрсоцбанк з позовом до суду звернулося 16 квітня 2015 року. Підстави вважати, що строк давності предявлення вимоги за договором іпотеки сплив відсутні. Зважаючи, що позичальником свої зобовязання за кредитним договором № 286/25-441 не виконано, розмір невиконаного зобовязання позивачем доведено, правильність нарахування боргу не оспорено відповідачем, - слід звернути стягнення на предмет іпотеки у спосіб, зазначений у позові, який узгоджується із Законом та умовами іпотечного договору. Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Необхідність зазначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки у грошовому виразі узгоджується з правовими позиціями ВСУ, зокрема у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-61цс15. Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Оскільки позивачем не надано доказів щодо оцінки предмета іпотеки, але у позовній заяві зазначено вартість іпотеки, яка погоджена сторонами при укладанні договору іпотеки, і будь-яких клопотань не заявлялось, суд визначає початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у гривневому еквіваленті визначеної сторонами іпотечного договору від 11.04.2007 вартості предмету іпотеки (п. 1.2. Договору) - 18 000.00 доларів США., що складає, виходячи з курсу НБУ станом на 25.04.2016 - 456 184,8 гривень. Правова позиція ВСУ у справі № 6-1205цс15 не підлягає застосуванню, оскільки договором іпотеки від 11.04.2007 не було передбачено способу встановлення початкової ціни предмета іпотеки при його реалізації. Відповідно до статті 1 Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який набрав чинності 07 червня 2014 року, нерухоме житлове майно, яке виступає предметом іпотеки на забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами віноземній валюті не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника). Зокрема, примусове стягнення (відчуження без згоди власника) неможливе у разі, якщо іпотечне майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя і в разі, коли у позичальника (майнового поручителя) не знаходиться у власності інше нерухоме житлове майно, а також, коли його загальна площа не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Згідно статті 3 Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті цей Закон втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені і штрафів, які нараховуються на таку основну суму заборгованості.\~\~ Оскільки [PERSON] передано у іпотеку нерухоме майно в рахунок забезпечення споживного кредиту, наданого у іноземній валюті, він проживає у тій квартирі, та не має на праві власності іншого житла (а.с.20, 103, 233-234), рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії закону Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не підлягає виконанню, що узгоджується з правовими позиціями ВСУ, зокрема у справі № 6-44цс15. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243, 6 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved