Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 08 жовтня 2015 року помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 1\\12 частки житлового будинку за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гагаріна буд. 193 , загальною площею 31,7 кв.м., яка належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло №29039\\н від 19.03.2004року, яке зареєстроване в БТІ в книзі 24 за номером запису № 18137 на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5601931 від 23.04.2004року. Єдиними спадкоємцями, після смерті [PERSON], є вона та [PERSON], донька померлого. У встановлені законодавством строки, вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до Другої державної нотаріальної контори Приморського району м. Маріуполя та з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки надані нею правовстановлюючі документи унеможливлюють однозначне визначення типу обєкта спадкового нерухомого майна: квартира чи 1\\12 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами успадковується і видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №854\\02-31 від 16.06.2016 року. У звязку з чим вимушена звернутися до суду і просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1\\12 частку житлового будинку за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гагаріна 6.193 з усіма надвірними спорудами, після смерті [PERSON], який помер 08 жовтня 2015року. В судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, інвентарну справу на спірне домоволодіння, враховуючи визнання відповідачем позову, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Судом встановлено, що власниками квартири № 1 житлового будинку за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гагаріна буд. 193, на праві приватної сумісної власності, є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житло №29039 від 19.03.2004 року, виданого Управлінням міського майна міської ради (а.с. 8). Вищевказане свідоцтво про право на житло зареєстроване в Маріупольському Бюро технічної інвентаризації 23 квітня 2004 року № 3424105, що підтверджується витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно, виданим Маріупольським БТІ (а.с. 9). Згідно технічного паспорту, виготовленого Маріупольським БТІ 02 липня 2009 року, домоволодіння квартири 1 в житлового будинку № 193 по вул. Гагаріна в м. Маріуполь, розташована на 1 поверсі, 1 поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 17,00кв.м., загальною площею 41,9 кв.м. (а.с. 10-12). Згідно із свідоцтвом про смерть серія І-НО № 917270, виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], помер 08 жовтня 2015 року, актовий запис № 876 (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії ІІ-НО № 460944, виданим Оленівською м/р Волноваського, Донецької області 01 квітня 1978 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище «Раєвська» (а.с. 5). Згідно із свідоцтвом про народження серії ІV-НО № 272163, виданим Приморським відділом РАЦС м. Жданова 02.02.1979 року, відповідачка по справі [PERSON] є донькою позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] (а.с. 38). Відповідно до свідоцтва про одруження № 016411, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації м. Маріуполя, 16 лютого 1999 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище «Іюльська» та шлюб між сторонами розірвано 15.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно із до свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 074371, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 10 лютого 2007 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище «Самойленко». З копії спадкової справи № 28/2015, заведеної після смерті [PERSON], померлого 08 жовтня 2015 року, судом також встановлено, що після смерті [PERSON], окрім спадкоємиці позивачки, спадкоємці з заявою про прийняття спадщини не звертались, а лише зверталася відповідачка з заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 854/02-31 від 16.06.2016р. державного нотаріусу Другої маріупольської нотаріальної контори, після смерті [PERSON], померлого 08 жовтня 2015 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо однозначно дійти висновку щодо типу обєкту спадкового нерухомого майна: квартира чи 1\\12 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 13-14). Статтею 1218 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України є єдиною спадкоємицею за законом, оскільки відповідачка подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Водночас невідповідність або відсутність в правовстановлюючих документах єдиного типу обєкту не може бути підставою для відмови у позові та унеможливлювати перехід спадкових прав на нерухоме майно, належне спадкодавцю. Як встановлено судом, з матеріалів інвентарної справи, обєктом спадкування є частка саме житлового будинку, розташованого за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гагаріна буд. 193. За наведених обставин, у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON], яка є спадкоємицею за законом, після смерті [PERSON] не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та визнання за нею права власності, в порядку спадкування, на вищезазначену частину будинку. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами відповідно до ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що визнання права власності в порядку спадкування не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved