Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в\~ особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до Першого\~ Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції,\~ Другого Приморського ВДВС\~ Одеського міського управління юстиції,\~ Другого Суворовського ВДВС Одеського міського управління\~ юстиції,\~ третя\~ особа\~ [PERSON]\~ про звільнення майна\~ з-під арешту. Позивач мотивує свої вимоги тим, що між Банком та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит №2400-н. Відповідно до умов цього договору, Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 1\~144 000,00 грн. зі сплатою 20 % річних з терміном повернення до 22.07.2028 року. 31 липня 2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки є квартира №22, що в будинку №5 на вулиці Преображенській, в м. Одесі загальною площею 118,2 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, АТ «Ощадбанк» звернувся з позовною заявою до Суворовського районного суду м. Одеси про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] за договором про іпотечний кредит №2400-н від 22.07.2008 року. У звязку з чим, 24 вересня 2012 року та 20 лютого 2013 року, Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, якими позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління, задоволено в повному обсязі та стягнуто заборгованість в сумі 2\~005\~798,64 грн. та 185\~770,59 грн. В подальшому, під час проведення дій по добровільній реалізації заставленого майна за кредитним договором № 2400-н від 22.07.2008 р., стало відомо, що у рамках виконавчого провадження ВП № 40140405 державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції 08.10.2013 року винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON] та накладено заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Вказаний арешт був накладений у звязку з виконанням рішення №1527/7826/12 Суворовського районного суду м. Одеси за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Крім цього, згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців станом на 27 березня 2015 року виявлено, що на квартиру [ADDRESS] накладені арешти. Наявність арешту унеможливлює реалізацію предмета іпотеки, у звязку з чим банк як іпотекодержатель та стягувач вимушений звернутись до суду із відповідною позовною заявою для скасування зазначених арештів та звільнення іпотечного майна з-під арешту. Сторони в судове засідання не зявились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі та третя особа про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 22 липня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління (надалі Банк/АТ «Ощадбанк») та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №2400-н. Відповідно до умов цього договору, Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 1\~144 000,00 грн. зі сплатою 20 % річних з терміном повернення до 22.07.2028 року. 31 липня 2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за №988. Предметом іпотеки є квартира №22, що в будинку №5 на вулиці Преображенській, в м. Одесі загальною площею 118,2 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, АТ «Ощадбанк» звернувся з позовною заявою до Суворовського районного суду м. Одеси про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] за договором про іпотечний кредит №2400-н від 22.07.2008 року. У звязку з чим, 24 вересня 2012 року та 20 лютого 2013 року, Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, якими позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління, задоволено в повному обсязі та стягнуто заборгованість в сумі 2\~005\~798,64 грн. та 185\~770,59 грн. В подальшому, під час проведення дій по добровільній реалізації заставленого майна за кредитним договором № 2400-н від 22.07.2008 р., стало відомо, що у рамках виконавчого провадження ВП № 40140405 державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції 08.10.2013 року винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON] та накладено заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Вказаний арешт був накладений у звязку з виконанням рішення №1527/7826/12 Суворовського районного суду м. Одеси за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Крім цього, згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців станом на 27 березня 2015 року виявлено, що на квартиру [ADDRESS] накладено ще декілька арештів, а саме: -Постановою Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 17.05.2012 року; -Постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 20.08.2012 року; -Постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 29.05.2013 року; -Постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 21.10.2013 року. Наявність арешту унеможливлює реалізацію предмета іпотеки. Наявність зазначених постанов унеможливлює і виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.09.2012 року та рішення від 20.02.2013 року та позбавляє Банк на його право щодо добровільної реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Таким чином, бажання боржника добровільно реалізувати заставне майно з метою найбільшого погашення заборгованості перед кредитором, є складовою частиною виконання судового рішення від 20.02.2013 р. про стягнення кредитних коштів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Однак, домовленості між кредитором та боржником щодо добровільної реалізації заставного майна також направлені на реальне виконання рішення суду. Згідно з п.5.3. договору іпотеки, Іпотекодержатель має право в разі невиконання умов кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Постанова Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.10.2013 р., Постанови Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ від 21.10.2013 року, від 20.08.2012 року та від 29.05.2013 року, Постанова Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ від 17.05.2012 року якими накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] перешкоджає банку (Іпотекодержателю) реалізувати своє право на задоволення своїх вимог шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту. Згідно зі ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставне майно, вирішуються судом. Вважаємо своє право на заставне майно порушеним. Зазначені арешти, перешкоджають Банку у реалізації своїх прав, як іпотекодержателя вказаного майна, та порушують інтереси Банку як Кредитора в частині погашення заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 572 Цивільного кодексу України відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження. Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Зі змісту вищевикладеного вбачається, що арешт та заборону відчуження було накладено на майно, що належить [PERSON] та перебуває в іпотеці публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, на даний момент арешти з іпотечного майна публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» не зняті, а тому перешкоджають Банку, як Іпотекодержателю реалізувати своє переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки та у реалізації своїх прав, засобами передбаченими діючим законодавством України. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення зпід арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна зпід арешту. Таким чином,\~\~необхідно захистити цивільні права та інтереси заставодержателя нерухомого майна, тому необхідно звільнити майно з-під арешту. Таким чином, відповідно ч. 5 ст. 60 та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», позовні вимоги про зняття арешту з майна підлягають задоволенню.

Outcome: approved