Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

У жовтні 2021 року заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої вказував, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 жовтня 1996 року, виданого Представництвом Фонду державного майна України в м. Чернівці, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Проте у вищевказаному свідоцтві допущено помилки, а саме в зазначенні прізвища заявникам - [PERSON] , який згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] , що виданий органом 7310 від 27 жовтня 2021 року іменується прізвищем [PERSON] (а.с.6). На підставі вищевикладеного, просив встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло від 01 жовтня 1996 року, виданого Представництвом Фонду державного майна України в м. Чернівці на квартиру [ADDRESS] належності даного правовстановлюючого документа заявнику [PERSON] . У судове засідання заявник не з`явився, однак від його представника [PERSON] через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив заяву задовольнити. Від заінтересованих осіб через канцелярію суду надійшли заяви, в яких вказали, що не заперечують проти задоволення заяви в частині факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло від 01 жовтня 1996 року, та просили розгляд справи провести у їх відсутності. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як убачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 жовтня 1996 року, яке видано Представництвом Фонду державного майна України в м. Чернівці, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної (сумісної) власності [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , який зареєстрований представництвом Фонду державного майна України в м. Чернівці, та записаний у реєстрову книгу №20350(а.с.13). Однак, як убачається з матеріалів справи, зокрема з копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , який виданий органом 7310 від 27 жовтня 2021 року заявник іменується прізвищем [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Крім того, згідно відомостей про реєстрацію місця проживання, заявник та його батьки - інші співвласники квартири зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , тобто у квартирі, яка належить їм на праві власності(а.с. 12). Таким чином, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до висновку, що у свідоцтві про право власності на житло дійсно міститься різне написання прізвища заявника. Так, згідно із роз`ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення",при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені,по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, при розгляді заяв про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Враховуючи викладене, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, оцінені в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved