Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відносно їх малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] року та [PERSON] [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. У зв'язку з чим Службою у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] року та [PERSON] [INFO] було поставлено на облік як дітей, що опинилась у складних життєвих обставинах. Діти проживають разом з батьками. Відповідно до інформації центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва малолітній [PERSON] знаходиться на ,,Д" обліку з діагнозом Д-резистентний рахіт. Малолітньому [PERSON] рекомендовано оперативне лікування. У Дніпровському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді програми ,,Сенс" для алко та наркозалежних та ,,Школи відповідального батьківства» вони не відвідували. Відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків, не беруть участі в вихованні дітей , не цікавляться їх станом здоров'я, фізичним, духовним та моральним розвитком. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Просила слухати справу у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Від третьої сторони надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] року та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідачі не займаються вихованням та утриманням дітей . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві держаної адміністрації № 4725/41/3/103 від 28.05.2015 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] року та [PERSON] [INFO] у зв'язку із тим, що вони ухилилися від виховання та утримання дітей. Суд вважає висновок Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітніх дітей та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що відповідачі самоусунулись від виконання свої батьківських обов'язків відносно малалітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved