Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім'я розпалась, в зв'язку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів, різними поглядами на сімейні взаємовідносини. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2013 року, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивачки - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити (а.с.2). Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала, категорично заперечувала щодо надання строку для примирення (а.с.13). Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином за адресою постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.11), про що в справі є відповідні докази (а.с.12). Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не надавав. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.13). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши заяви позивачки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 01 лютого 2007 року, актовий запис № 01, складений Табаківською сільською радою Болградського району Одеської обалсті, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 20.06.2007 року, актовий запис № 263 (а.с.5). Позивачка категорично миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу (а.с.13). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті права та права їх дитини. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. В позовній заяві, та в заяві поданій до суду 24.02.2014 року позивачка просить залишити їй прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу "[PERSON]" (а.с.2, 13). Відповідно до ст. 113 СК України, позивачці залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved