Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому стверджує, що [INFO] в с.Подусів Перемишлянського району померла її мати [PERSON], яка постійно проживала в житловому будинку з приналежними господарськими спорудами, що належали їй на праві особистої власності в [ADDRESS]. З 2000р. вона за проханням матері стала проживати разом з матір"ю у її будинку в [ADDRESS]. З 2000р. і до смерті матері вони разом проживали, вели спільне господарство. 11.02.2008р. її мати [PERSON] уклала заповіт на усе своє майно на користь позивачки. Після смерті [PERSON] позивачка продовжує проживати у будинку матері та утримувати його. Просить визнати за неї право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В судовому засідання позивачка заявлений позов підтримала та просить його задоволити . Представник відповідача -Подусівська сільська рада подала до суду заяву про слухання справи без їх участі. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню . Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року . Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Родинні відносини встановлені на підставі свідоцтва про народження (серія [NUMBER]) та свідоцтва про укладення шлюбу ( серія [NUMBER]) які містяться в матеріалах справи. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що право власності на житловий будинок в [ADDRESS], не було зареєстровано ні на матір позивачки ні на неї особисто. Згідно заповіту укладеного 11.02.2008р. в Подусівській сільській раді [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] Перемишлянською державною нотаріальною конторою позивачці було роз"яснено порядок спадкування і як вбачається з даного листа, позивачкою не було надано правовстановлюючих документів на даний житловий будинок. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 10.12.2013р. зареєстровано спадкову справу за заявою [PERSON] за померлою [PERSON] Згідно копії Будинкової книги на житловий будинок в [ADDRESS], випливає, що позивачка зареєстрована та проживає в даному будинку з 03.05.2000 року. Це також підтверджується копією паспорту в якому міститься відмітка про прописку з 03.05.2000р. в [ADDRESS]. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, так як іншим способом захистити своє право позивачка на даний час не має. На підставі ст.16, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved