Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Прокурор міста Рубіжне Луганської області Онуфрієнко Олександр Вікторович, в інтересах держави в особі комунального закладу «Рубіжанська центральна міська лікарня» управління охорони здоров`я Рубіжанської міської ради, звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача 623 (шістсот двадцять три) гривні 16 (шістнадцять) копійок, як матеріальну шкоду, у зв'язку з витратами закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого, внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. Позивач та відповідач просили розглянути справу без їх участі. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, прокурор міста Рубіжне Луганської області Онуфрієнко Олександр Вікторович вказував на те, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2014 року [PERSON] було засуджено за частиною першою статті 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки. Згідно вказаного вироку потерпілим від злочину є [PERSON], який у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень, у період з 30 червня 2013 року по 09 липня 2013 року знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні Рубіжанської міської лікарні, витрати на його лікування становить 623 (шістсот двадцять три) гривні 16 (шістнадцять) копійок, які відповідачем до теперішнього часу не сплачено. Відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі. При цьому зазначив, що правові наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, їх роз'яснення з боку суду не потребує. Відповідно до положень частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Тому, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом стягнення матеріальної шкоди у зв'язку з витратами закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відповідач при цьому визнає вказані вимоги, суд вважає, що вони підлягають задоволенню. Відповідно до частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved