Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Представник позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про повернення та вилучення транспортного засобу забезпеченого на пільгових умовах. На підставу своїх вимог спирається на те, що відповідно до порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 р. N 999, інвалід війни І групи по зору [PERSON], був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на пільгових умовах транспортним засобом ЗАЗ 110206. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.02.2004, транспортний засіб ЗАЗ 110206, колір білий, номер кузову [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод", вартістю 13570,00 грн., отриманий Головним управлінням для [PERSON]; 02.01.2004 [PERSON], письмово звернувся до Головного управління про видачу транспортного засобу забезпеченого на пільгових умовах, якому роз'яснено вимоги. На підставі заяви [PERSON], рішенням колегії Головного управління у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем, право керування надано його онукові [PERSON] Встановлено, що інвалід [PERSON], помер 13.06.2008 року. Пунктом 16 порядку, передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Приймаючи до уваги, що [PERSON] помер, а член сім'ї померлого інваліда [PERSON], не звернувся з заявою щодо переоформлення автомобіля, то автомобіль повинен бути повернутий державі, яка надала його у користування, в особі Головного управління. Так як автомобіль у відповідності до вимог чинного законодавства України [PERSON] до Головного управління в добровільному порядку не повернутий, позивач вважає що його право на володіння цим автомобілем порушеним, та таким, що підлягає захисту. 29.11.2011 управлінням направлено листа члену сім'ї померлого інваліда, якому надано право керування автомобілем, з вимогою в добровільному порядку повернути автомобіль, але автомобіль не повернуто. 04.09.2012 управлінням праці та соціального захисту населення Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації направлено листа члену сім'ї померлого інваліда, якому надано право керування автомобілем, з вимогою в добровільному порядку повернути автомобіль. 15.08.2014 на адресу Департаменту соціального захисту населення надіслано лист-повідомлення управління соціального захисту населення Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації щодо смерті інваліда. [PERSON], було надіслано повідомлення 22.10.2014 року про повернення автомобіля, але автомобіль не повернуто, що змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Представник третьої особи Управління ДАІ УМВС України у Черкаській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду без поважних причин не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: відповідно до порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 р. N 999, інвалід війни І групи по зору [PERSON], був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на пільгових умовах транспортним засобом ЗАЗ 110206. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.02.2004, транспортний засіб ЗАЗ 110206, колір білий, номер кузову [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод", вартістю 13570,00 грн., отриманий Головним управлінням для [PERSON]; 02.01.2004 [PERSON], письмово звернувся до Головного управління про видачу транспортного засобу забезпеченого на пільгових умовах, якому роз'яснено вимоги. На підставі заяви [PERSON], рішенням колегії Головного управління у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем, право керування надано його онукові [PERSON] Встановлено, що інвалід [PERSON], помер 13.06.2008 року. Пунктом 16 порядку, передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Приймаючи до уваги, що [PERSON] помер, а член сім'ї померлого інваліда [PERSON], не звернувся з заявою щодо переоформлення автомобіля, то автомобіль повинен бути повернутий державі, яка надала його у користування, в особі Головного управління. Так як автомобіль у відповідності до вимог чинного законодавства України [PERSON] до Головного управління в добровільному порядку не повернутий, позивач вважає що його право на володіння цим автомобілем порушеним, та таким, що підлягає захисту. 29.11.2011 управлінням направлено листа члену сім'ї померлого інваліда, якому надано право керування автомобілем, з вимогою в добровільному порядку повернути автомобіль, але автомобіль не повернуто. 04.09.2012 управлінням праці та соціального захисту населення Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації направлено листа члену сім'ї померлого інваліда, якому надано право керування автомобілем, з вимогою в добровільному порядку повернути автомобіль. 15.08.2014 на адресу Департаменту соціального захисту населення надіслано лист-повідомлення управління соціального захисту населення Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації щодо смерті інваліда. [PERSON], було надіслано повідомлення 22.10.2014 року про повернення автомобіля, але автомобіль не повернуто.Пунктом 16 Порядку, із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 26.04.2007 р. № 661, від 17.04.2008 р. № 387, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2010 р. N 826 передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого менше 10 років залишається члену сім'ї, який проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда у разі сплати ним вартості одержаного автомобіля з урахуванням його ступеня зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно, а підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, зобов'язана повернути це майно. Приймаючи до уваги, що інвалід помер, у відповідності до вимог п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, автомобіль повинен бути повернутий державі, яка надала його у користування, в особі Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації. Так, як автомобіль у відповідності до вимог чинного законодавства України відповідачем в добровільному порядку не повернутий, суд, вважає, що право позивача на володіння цим автомобілем порушеним, та таким, що підлягає захисту, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved