Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач Національна академія внутрішніх справ 01.10.2014 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача витрати на утримання в навчальному закладі в сумі 21110 грн.79 коп., обґрунтовуючи вимоги тим, наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 21.07.2007 р. № 655 [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання. 05.12.2007 р. між Київським національним університетом внутрішніх справ, ГУМВС України в м.Києві та [PERSON] укладено договір № Кв-16 про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати не менше трьох років, а в разі відмови від проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Відповідно до наказу Київського національного університету внутрішніх справ від 17.06.2011р. № 462 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору [PERSON] направлений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в м.Києві. Наказом ГУМВС України у м.Києві від 30.06.2011 р. № 371 [PERSON] призначено оперуповноваженим відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Солом»янського районного управління. Наказом ГУМВС України в м.Києві від 23.05.2012 р. № 270 [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ (тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання). Відповідно до Розпорядження КМУ України від 27.08.2010 р. № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ, яка є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. Відповідно до п.3.2 договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідач [PERSON] звільнений з органу внутрішніх справ до закінчення терміну перебування на службі після навчання за власним бажанням. Відповідач навчався в Національній академії внутрішніх справ з 01.09.2007 р. по 17.06.2011р. і витрати, пов»язані з його утриманням у вищому навчальному закладі становлять 21110 грн. 79 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву до суду, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просив розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05.12.2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в м. Києві (замовник) та [PERSON] був укладений договір № Кв-16 про підготовку фахівця за державним замовленням, за умовами якого позивач зобов'язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку відповідача згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів бакалавр за напрямом (спеціальністю) правознавство, забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням, а відповідач зобов'язався виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня та після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником і відпрацювати не менше трьох років. Згідно витягу з наказу Національної академії внутрішніх справ № 462 від 17.06.2011 року [PERSON] було присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю "Правознавство" та видано диплом спеціаліста. Відповідно до витягу з наказу Головного управління МВС України в м.Києві № 371 о/с від 30.06.2011 року [PERSON] призначено оперуповноваженим відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Солом»янського районного управління. Судом встановлено, що на підставі п.п.«ж» п.64 Постанови Кабінету Міністрів Української РСР «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» від 29.07.1991 року наказом № 270 о/с від 23.05.2012 року [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України. Відповідно до п.2.3.6 договору № Кв-16 від 05.12.2007 року, укладеного між Київським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON], останній зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими у п.3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно п.3.1 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин. Відповідно до п.п.2, 3 «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року, відшкодування здійснюється вищим навчальним закладом у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, перевезення до місця проведення щорічної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі. З наявних в матеріалах справи довідок вбачається, що фактичні витрати на підготовку [PERSON] за весь термін навчання з 01.09.2007 р. по 17.06.2011 р. становлять 21110,79 грн., які складаються з: грошового утримання (без врахування періоду з 01.09.2007 р. по 31.08.2008 р.) у розмірі 11559,65 грн.; продовольчого забезпечення - 4329,27 грн., речового забезпечення - 639,23 грн., витрат на оплату комунальних послугі вартості спожитих енергоносіїв - 4582,64 грн. Як вбачається з матеріалів справи позивач листом № 46/2288 від 14.05.2014 року звернувся до [PERSON] з пропозицією добровільного вішкодування витрат на навчання у сумі 23145,88 грн., проте відповідачем зазначена сума не була сплачена. Відповідно до положень ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно з ч.1 ст.6 «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, їх стягнення здійснюється у судовому порядку. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат за навчання обґрунтовані та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21110,79 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved