Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У вересні 2016 р. ПрАТ СП «Партнер» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] та із врахуванням збільшення розміру позовних вимог просить стягнути відповідача 1- [PERSON] на свою користь суму основного боргу у розмірі 11 460,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 406,02 грн., пеню у розмірі 13 404,25 грн. з покладанням на відповідача відшкодування понесених судових витрат у сумі 881,00 грн. ; із врахуванням збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму основного боргу у розмірі 20 570,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 979,85 грн., 3% річних 422,06 грн. з покладанням на відповідача відшкодування понесених судових витрат у сумі 881,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що ПрАТ СП «Партнер» у відповідності до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м.Києва № 1041 від 29.07.1996 року «Про будівництво напівпідземних гаражів - автостоянок на 35,36,37 ділянках в 13-му мікрорайоні житлового масиву «Біличі» згідно інвестиційного підрядного договору № 4 від 31.08.1999 року укладеного між Головним управлінням капітального будівництва КМДА («Замовник») та ПрАТ СП «Партнер» ( Інвестор-підрядник) виконані роботи з будівництва напівпідземних гаражів в 13 мікрорайоні на житловому [ADDRESS]. 27.02.1998р. замовник відповідно до умов інвестиційного підрядного договору № 4 від 20.05.1997 р. передав на баланс інвестору - підряднику, а позивачу, напівпідземні гаражі на 24 машиномісць на дільниці [ADDRESS]. Рішенням Київської міської ради № 125/1335 від 18.03.2004 року земельна ділянка відведена позивачу для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 24 автомобілів по [ADDRESS] Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації від 05.01.1998 року № 10 «Про введення в експлуатацію об'єктів житлового та комунального призначення у Ленінградському районі м. Києва», затверджений акт державної приймальної комісії від 05.01.1998 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 24 машиномісць на дільниці №36 ж/м Біличі XIII мкр. [ADDRESS] та їх експлуатацію покладено на позивача .З прийняттям рішення Київської міської ради від 18.03.2004 року №125/1335 про відведення позивачу земельної ділянки для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 24 автомобілів по [ADDRESS] та розпоряження Ленінградської районної держадміністрації від 05.01.1998р № 10 про затвердження Акта державної комісії від 05.01.1998 р про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 24 машиномісць на [ADDRESS] , з покладенням їх експлуатації на позивача, а також присвоєння почтової адреси напівпідземним гаражам позивача по [ADDRESS], власникам транспортних засобів, які приймали участь в фінансуванні будівництва були надані документи для оформлення права власності на передане в користування гаражне приміщення у напівпідземних гаражах позивача та укладений з ними договір на експлуатацію та обслуговування, в тому числі з [PERSON] договір № 719 від 01.11.2005 року на експлуатацію та обслуговування. Відповідно до п.1.1 укладеного між сторонами договору № 719 від 01.11.2005 року на експлуатацію та обслуговування позивач бере на себе обов'язки по зберіганню і охороні транспортних засобів власника в гаражі [NUMBER] встановленого на земельній ділянці, відведеній Позивачу по [ADDRESS] а автовласник, тобто відповідач бере на себе зобов'язання вчасно вносити щомісячні внески за охорону та на експлуатаційні витрати відповідно до умов п.2.3 договору № 719 від 01.11.2005 р. Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний вище договір № 719 від 01.11.2005 року, взяла на себе зобов'язання, а саме: позивач зберігати автомобіль, що належить Автовласнику - відповідачу в гаражі [NUMBER] з виконанням усіх необхідних умов передбачених в договорі, а відповідач оплатити його в порядку та на умовах визначених вказаним вище договором. 19.09.2016 року ПрАТ СП « Партнер» звернулося до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] ( 03179 , [ADDRESS]) про стягнення заборгованості,пені,та індексу інфляції за договором внаслідок невиконання грошового зобов'язання . 05.09.2017 року у повторному автоматичному розподілі справа за позовом Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» до [PERSON] про стягнення заборгованості була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. у зв'язку з відстороненням судді Петренко Н.О.(а.с.76). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2017 р. справу прийнято в провадження судді Миколаєць І.Ю. (а.с.78). Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.274 КПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин. Вирішуючи питання продовження розгляду справи ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 26.03.2018 року було продовжено розгляд та здійснення провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.104-105). 18.11.2016 року через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва відповідач [PERSON] надіслав заперечення на позовну заяву в яких стверджує, що вказаний договір є неукладеним , оскільки сторони не досягли згоди з приводу всіх істотних умов договору , зокрема ціни , та на момент укладення договору додаток до договору у вигляді розрахунку, передбачений п.3.1 Договору складений не був, сторони не підписали та не визначили на підставі якого розрахунку та у якому розмірі мають сплачуватись щомісячні внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати . Також в своїх запереченнях зазначив , що користувався та користується своїм гаражним боксом. Однак вважає, що факт користування гаражним боксом не може бути підставою для виникнення обов'язку з оплати певних коштів на рахунок ПрАТ СП « Партнер». Відповідач зазначив, що позивач мав би щомісяця надавати відповідачу розрахунок вартості наданих послуг , як підстава для оплати наданих послуг . Відповідач зазначає, що позивач не надає послуг з охорони транспортного засобу і жодних розрахунків щомісяця не здійснювалось. Однак просив звернути увагу Суду із роздруківки заборгованості на обставину, що з моменту набуття у власність гаражу відповідач сплачував на користь ПрАТ СП « Партнер» певні суми коштів, що підтверджується прибутковими касовими ордерами та банківськими квитанціями . Відповідач пояснив в своїх запереченнях, що з 2013 року кожного місяця сплачував за охорону гаражного боксу [NUMBER] а не за охорону транспортного засобу та експлуатаційні витрати, тобто відповідач сплачував на користь ПрАТ СП «Партнер» кошти за те, що ПрАТ СП Партнер охороняв майно відповідача - гаражний бокс. 18.04.2018 року позивач подав уточнення позовних вимог у зв'язку з тим , що 05.07.2017 року [PERSON] подарував гаражний бокс [NUMBER] який йому належав на праві власності ,своєму сину [PERSON] з врахуванням цих нових обставин з розрахунком заборгованості відповідно до кожного (а.с.108-118). Відзивів на позов від відповідачів не надійшло. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає доведеними вимоги позивача виходячи із наступного. Судом встановлено, що 01.11.2005 року між ПрАТ СП «Партнер» та [PERSON] був укладений договір № 719 за яким СП «Партнер» бере на себе обов'язки по зберіганню і охороні транспортних засобів власника в гаражі [NUMBER] встановленого на земельній ділянці, відведеній Позивачу по [ADDRESS]., а власник, тобто відповідач бере на себе зобов'язання вчасно вносити щомісячні внески за охорону та на експлуатаційні витрати відповідно до умов п.2.3 договору № 719 від 01.11.2005 р. Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний вище договір № 719 від 01.11.2005 року, взяла на себе зобов'язання, а саме: позивач зберігати і охороняти транспортні засоби власника в гаражі [NUMBER] встановленого на земельній ділянці відведеній позивачу по [ADDRESS] з виконанням усіх необхідних умов передбачених в договорі, а відповідач оплатити його в порядку та на умовах визначених вказаним вище договором. Відповідно до п.3.1. договору 01.11.2005 р., власник [PERSON] вносить грошові внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати не пізніше 10 числа кожного місяця на основі розрахунку, що додається до договору. Пунктом 3.2. договору сторони домовились, що розмір внесків за охорону автомобіля та експлуатаційні витрати може змінюватися на умовах п.2.3. цього договору. Пунктом 2.3. договору передбачено, що ПрАТ СП «Партнер» виконує свої обов"язки по зберіганню і охороні майна, а власник вносить внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на основі щомісячних визначених розрахунків ПрАТ СП «Партнер» з врахуванням змін в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, росту цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони. Із вищезазначеного випливає, що сторони досягли згоди щодо ціни договору, тобто щомісячних платежів, які є залежними від факторів визначених пунктом 2.3. договору. Позивач стверджує, що відповідач - [PERSON] має перед ним заборгованість з врахуванням часткових оплат здійснених до моменту дарування гаражу [NUMBER] за період з 07.07.16 по 11.07.2017 року у розмірі основного боргу - 11 110 грн.; пені -13 404,25 грн.; інфляційних втрат - 1 406,02 грн. та судові витрати - 881,00 грн., всього 28 032,27 грн. Відповідач - [PERSON], який з моменту набуття права власності на гаражний бокс [NUMBER] , тобто від 05.07.2017 року взагалі не сплачував за послуги автостоянки , який регулярно ним користується має заборгованість з 05.07.16 по 01.11.2018 року у розмірі основного боргу - 20 570 грн.; інфляційних втрат - 1 979,85 грн., 3% річних- 422,06 грн. та судові витрати - 881,00 грн, всього 23 852,91 грн. Дана обставина порушує матеріальне становище позивача, який як обслуговуюча організація несе тягар всіх витрат по експлуатації та обслуговуванню автостоянки та сумлінно сплачує всі обов"язкові платежі і податки в бюджет держави. Згідно з п. 4.1. договору, у випадку затримки оплати зі сторони відповідача, останній оплачує позивачу пеню у розмірі 0,5 % від суми затриманого платежу за кожний день прострочення. Відповідач 1- [PERSON] порушив умови договору № 719 від 01.11.2005 року і взяті на себе зобов'язання, у в зв'язку з чим позивач,

Outcome: approved