Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати за нею як за співвласником майна у спільній сумісній власності подружжя, право власності на 1/2 частку нерухомого майна, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 48,7 кв. м., в тому числі житлової площі 21,1 кв. м., гаража - літ. а2, сараю - літ. Б, погреба вхідного - літ. В, житлового будинку - літ. Г-2, загальною площею 125 кв. м., в тому числі житлової площі 81,1 кв.м., вбиральні - літ. Д, навісу- літ. З, огорожі № 1, воріт огорожі № 2, хвіртки № 3, колодязя пробивного № 4, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначила, що з 16.11.1991 року по даний час вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За цей час вони з відповідачем за спільні кошти збудували два житлові будинки з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Право власності на нерухоме майно в цілому зареєстроване за відповідачем тому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного вище нерухомого майна та земельної ділянки, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, як на майно, що спільно набуте подружжям. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає до повного задоволення з наступних підстав. З 16 листопада 1991 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області 16.11.1991 року. Починаючи з 1992 року сторонами розпочато будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконкому Котелевської селищної ради від 31.05.1993 року за № 99, та рішенням виконкому Котелевської селищної ради від 03.11.2011 року за № 314, [PERSON] узаконено самовільно збудований будинок, гараж, погріб, господарче приміщення, добудову до господарчого приміщення, веранду по [ADDRESS] . Згідно з актом прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затвердженого рішенням виконкому Котелевської селищної ради № 99 від 31.05.1993 року, прийнято до експлуатації одноповерховий житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] на ім`я забудовника [PERSON] Рішенням виконкому Котелевської селищної ради № 12 від 31.01.1996 року [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,31 га в [ADDRESS] під будівництво житлового будинку та дозволено забудову земельної ділянки. Відповідно до протоколу № 3 засідання виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 10 лютого 2012 року рішення № 33 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] дозволено оформити право приватної власності на житловий будинок в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та видати свідоцтво про право приватної власності на вищезгаданий житловий будинок, про що свідчить архівний витяг за № Ш/04-03.1/73, наданим архівним відділом Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області 22.02.2019 року. 18 травня 2012 року на ім`я [PERSON] виконавчим комітетом Котелевської селищної ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . 11 червня 2012 року вказаний житловий будинок в цілому був зареєстрований в реєстрову книгу № 27 за реєстровим № 4846 у Приватному підприємстві Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» на праві приватної власності за [PERSON] За даними інвентаризації, проведеної ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», господарство за адресою: [ADDRESS], відповідає наступним характеристикам: житловий будинок - літ. А-1, загальною площею 48,7 кв. м., в тому числі житлової площі 21,1 кв. м., гараж - літ. а2, сарай - літ. Б, погріб вхідний - літ. В, житловий будинок - літ. Г-2, загальною площею 125 кв. м., в тому числі житлової площі 81,1 кв.м., вбиральня - літ. Д, навіс- літ. З, огорожа № 1, ворота огорожі № 2, хвіртка № 3, колодязь пробивний № 4. Вказане нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці площею 0,15 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - [NUMBER] , та належить відповідачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , зареєстрованого 18.05.2010 року відділом Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011054500552. Відповідно до довідки за № 1094 виданої виконкомом Котелевської селищної ради 27.02.2019 року, рішенням четвертої сесії Котелевської селищної ради XXIII скликання від 02.12.1998 року «Про впорядкування адресного господарства» змінено адресу домогосподарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповдіно до ч. 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Враховуючи, вище викладене, а також те що спірне майно набуте подружжям за час шлюбу та ведення спільного господарства, й є їх спільною сумісною власністю, кожному з колишнього подружжя належить право власності на 1/2 його частину, тому суд вважає позов підлягає до задоволення та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна та земельної ділянки. Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати в розмірі 2956 грн. 87 коп. сплаченого судового збору при звернення до суду з позовом. На підставі

Outcome: approved