Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

У березні 2019 року до Олександрівського районного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходів) ,але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачка зазначила, що на даний час, в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з відповідачем вони з початку 2019 року проживають окремо, дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає,хоча й працює в ВП «Шахта "Новодонецька" на посаді гірничого робітника, інших утриманців не має . Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 03 квітня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою, в якій підтримала заявлені позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про визнання позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходів) та не заперечував проти розгляду справи у його відсутності. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2016 року виконавчим комітетом Іверської сільської ради Олександрівського району, батьками [PERSON] , [INFO] народження , зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області № 590 від 27 лютого 2019 року та акту від 27 лютого 2019 року, позивач [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] 2016 р.н. (а.с. 8). Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За нормою ст.11 цього Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України). Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»,що набрав чинності 08.07.2017 року,за яким кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оскільки відповідач - [PERSON] визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину, працює в ВП «Шахта Новодонецька», доказів на підтвердження того, що він має інших утриманців ним надано не було, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З позовною заявою до суду [PERSON] звернулася 11 березня 2019 року, а тому, саме з цієї дати присуджуються аліменти. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, судовий збір в дохід держави в розмірі 768, 4 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved