Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що батьки [PERSON] та [PERSON] склали заповіти 08.11.2014р. та заповіли усе належне на день смерті майно позивачу. [INFO]. помер батько - [PERSON] Після смерті батька позивач спадщину не приймав. Спадщину після смерті батька прийняла мама [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO]. померла мати позивача - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належний останній житловий будинок з господарськими спорудами. [PERSON] прийняв спадщину, шляхом звернення в нотаріальну контору, проте отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса не може в зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. У ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги в судовому засіданні просить визнати за ним право власності на 3/4 житлового будинку з господарськими спорудами, оскільки сестра має право на обов'язкову частку - то вважає, що на 1/4 вказаного будинку він не претендує. Відповідач визнала уточнений позов, погодилась на визнання за позивачем права власності на 3/4 будинку. Зустрічний позов не заявляла. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO]. помер батько позивача [PERSON] /а.с.6/, а [INFO]. мати позивача [PERSON] /а.с.7/. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Волинської області, в якому вона проживала. Вказані будівлі збудовані в сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю /а.с.10/. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з матеріалів справи та спадкової справи, позивач є сином померлої [PERSON], яка на випадок своєї смерті склала заповіт, у якому заповіла належне їй майно позивачу /а.с.9/. Даний заповіт не змінений і не скасований /а.с. 39, 41/. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивач прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори /а.с.35 зворот/, Позивачеві відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна - будинку /а.с.44/. Згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідач спадщини не прийняла, заяву до нотаріальної контори не подавала, що підтверджується матеріалами наданої суду спадкової справи. Вважає, що має право на обов'язкову частку, оскільки на момент смерті була пенсіонером. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Згідно з п.п.5 п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. правовстановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно 3/4 житлового будиноку з господарськими спорудами, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно у розмірі - 3/4 житлового будиноку з господарськими спорудами.

Outcome: approved