Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивачка звернулась до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про розміру стягуваних аліментів. Посилалась на те, що у сторін 12 лютого 2006 року народилася дочка [PERSON]. 13 січня 2010 року шлюб між ними було розірвано. В подальшому рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно починаючи з 22.06.2011 року і до повноліття дитини. На даний час у [PERSON] матеріальне становище значно змінилося в сторону погіршення, більше того, з часу розгляду судом справи про стягнення аліментів значно підвищились ціни на оплату житлово-комунальних послуг, а також продукти харчування та інші речі першої необхідності. Розмір аліментів, які надає відповідач на утримання дочки є недостатнім для нормального забезпечення життя та здоровя дитини. З посиланням на норми матеріального та процесуального права просила змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення суду від 18.10.2011 року збільшивши їх розмір до 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не зявилася. Надала через канцелярію суду заяву, в якій судове засідання просила провести без участі. Позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча належним чином повідомлявся судом про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, - Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 13 січня 2010 року (а.с.7). 12 лютого 2006 року у сторін народилася дочка [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом із матірю та знаходилася на її утриманні (а.с.6,9). Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно починаючи з 22.06.2011 року і до повноліття дитини (а.с.8). Відповідно до вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15 травня 2006 р., розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так, пред'являючи позов про зміну розміру аліментів, [PERSON] посилається на погіршення майнового стану у звязку із чим їй не вистачає заробітної плати та наданих відповідачем коштів (аліментів) на її утримання. Як було встановлено судом, позивачка на даний час працює у Чернівецькому юридичному інституті Національного університету «Одеська юридична академія» на посаді прибиральниці (а.с.10). Крім того, у позивачки у звязку із дорослішанням доньки збільшились витрати на її утримання та придбання для неї необхідних речей. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч.1,2 ст..184 СК України). Суд враховує, що відповідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. При зміні (збільшенні) розміру аліментів суд враховує те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими судом доказами, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.184 СК України із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, згідно розяснень пленуму Верховного суду України у постанові Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню й судові витрати.

Outcome: approved