Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

ПСП «УкрРосХим» звернулось до суду з даним позовом, в якому просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПСП «УкрРосХим» шкоду завдану ним під час неналежного виконання трудових обов'язків у сумі 81366 гривень 52 копійки, а також стягнути з [PERSON] на користь ПСП «УкрРосХим» витрат по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявивсь, в письмовій заяві позов підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявивсь, хоч про розгляд справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу №04-к від 02.02.2015 р., [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду комірника (а.с. 9). Основною діяльністю ПСП «УкрРосХим» є оптова торгівля мінеральними добривами як з власних, так і з орендованих складських приміщень. Безпосереднім місцем виконання своїх обов'язків відповідачем були складські приміщення, що розташовані за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122. З метою врегулювання правовідносин між [PERSON] як працівником та позивачем як працедавцем, 02.02.2015 р. було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність як з працівником, що займає посаду безпосередньо пов'язану з збереженням та перевезенням матеріальних цінностей згідно якого відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання ввірених йому цінностей (а.с. 10). Згідно умов такого зазначеного договору відповідач взявши на себе відповідальність за збереження ввірених йому ПСП «УкрРосХим» матеріальних цінностей, зобов'язувався: дбайливо ставитись до переданих йому для збереження або інших цілей матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів до запобігання збитків; своєчасно повідомляти підприємство про всі обставини, які загрожують забезпеченню зберігання довірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати і подавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. Згідно п. 3 вказаного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність у випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей відшкодування проводиться згідно з чинним законодавством України. У зв'язку з виявленням факту нестачі матеріальних цінностей (мінеральних добрив) під час внутрішнього переміщення (залізничним транспортом) зі складу позивача з м. Суми (підзвітного відповідачу) до складів позивача, що розташовані в смт. Девладово, Дніпропетровської області (нестача 3,76 т. на суму 30260,93 грн.) та м. Арциз, Одеської області (нестача 3,25 т. на суму 26156,39 грн.), на підставі отриманих актів матеріально-відповідальних осіб позивача з цих складів (а.с. 13, 14). Позивачем 23.04.2015 р. було видано наказ №8 про проведення інвентаризації мінеральних добрив (аміачної селітри) у складських приміщеннях, що розташовані за адресою: м. Суми, вул. Харківська. 122 (а.с. 15). Відповідно до акту інвентаризації, що була проведена 27.04.2015 р., у складському приміщенні по вул. Харківська, 122, комісією було виявлено нестачу (селітра аміачна) в розмірі 3.10 тон. на загальну суму 24949,20 грн. (а.с. 16). Під час проведення інвентаризації на складі 27.04.2015 р. [PERSON] був відсутній з невідомих причин. Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією, відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками": У відповідності зі ст. 130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. У п. 8 цієї ж постанови Пленуму роз'яснено, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. Стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Згідно такого Переліку посад і робіт затверджених постановою Державного комітету [PERSON] Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної [PERSON] Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, займана відповідачем посада входить до вказаного переліку посад та робіт, за якими відповідно до діючого законодавства України можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність. Відповідно до положень ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Враховуючи викладене, необхідно стягнути з [PERSON] на користь ПСП «УкрРосХим» шкоду завдану ним під час неналежного виконання трудових обов'язків у сумі 81366 гривень 52 копійки, а також стягнути з [PERSON] на користь ПСП «УкрРосХим» 813 гривень 67 копійок витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved