Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач Катеринопільська селищна рада звернулася з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що згідно її рішення від 25.10.2013 року № 28-9/VI «Про затвердження технічних документацій та проектів із землеустрою щодо встановлення (відновлення), інвентаризації земельних ділянок та передачу у власність, користування та оренду із земель комунальної власності Катеринопільської селищної ради» відповідачу [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1494 га з кадастровим № [NUMBER] із земель комунальної власності житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селище Катеринопіль по [ADDRESS]. 10.12.2013 року Реєстраційною службою Катеринопільського районного управління юстиції відповідачу [PERSON] на вказану вище земельну ділянку було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний № 14343605 та прийнято рішення від 10.12.2013 року № 8887641 про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку площею 0,1494 га з кадастровим № [NUMBER] розташовану в [ADDRESS]. З посиланням на висновок відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Катеринопільської РДА від 24.09.2015 року № 82 позивач стверджує, що відповідач допустив порушення містобудівних норм зокрема, п.3.19 ДБН 360-92 згідно якого огорожа присадибних ділянок не повинна виступати за червоні лінії вулиці. В той час, як встановлена відповідачем огорожа виступає за червоні лінії [ADDRESS]. Позивач також зазначив, що внаслідок встановлення огорожі відповідачем, було перекрито доступ до громадської криниці загального користування, чим порушено права осіб, які користувалися вказаною криницею на протязі багатьох років. Під час судового розгляду позивач заявами про уточнення позовних вимог від 27.10.2015 року № 353-02/25 (а.с.21) та від 25.11.2015 року № 398-02/25 (а.с.46) просив суд залучити до участі у якості співвідповідача Реєстраційну службу Катеринопільського районного управління юстиції, залучити до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Катеринопільському районі Черкаської області, а також збільшив позовні вимоги та остаточно просить визнати незаконним та скасувати п. 1.17 рішення від 25.10.2013 року № 28-9/VI, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] від 10.12.2013 року індексний № 14343605, скасувати рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області № 8887641 від 10.12.2013 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що підставою для подання вказаного позову стало колективне звернення жителів [ADDRESS] у селищі Катеринопіль, про створення перешкод у користуванні криницею внаслідок приватизації земельної ділянки на якій остання розташована. Крім того, зазначила, що внаслідок недбалих дій з боку землевпорядника селищної ради, який не зазначив криницю під час складення узгоджувальної документації для приватизації, а також не повідомив селищну раду про те, що межі земельної ділянки відповідача [PERSON] виходять на землі транспорту, які не підлягають приватизації, позивачем було ухвалено незаконне рішення про приватизацію земельної ділянки до складу якої входять землі транспорту. Зауважила, що подана представником відповідача нова інвентаризаційна технічна документація на житловий будинок з господарськими спорудами містить позначення про криницю, яка не була зазначена у первинній інвентаризаційній технічній документації, що особисто оглядалася представником позивача під час перевірки звернення громадян. Також зауважила, що доступ до криниці залишається перекритим забором до цього часу. В судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі. Згідно письмового заперечення відповідача від 30.11.2015 року останній вважає, що позивач незаконно, шляхом подання заяви про уточнення позовних вимог змінив підстави і предмет позову, що суперечить вимогам ст. 31 ЦПК України.(а.с.87-88). Згідно письмового заперечення від 11.12.2015 року відповідач, з посиланням на відповідність дій державного реєстратора вимогам закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» стверджує, що підстави для задоволення позову відсутні та з цих питань просить відмовити позивачу у позові. У письмовому запереченні від 18.01.2016 року відповідач з посиланням на законність проведення приватизації земельної ділянки та відповідність таких дій позивача вимогам ЗК України, а також з посиланням на наявність права власності на нерухоме майно, яке розташоване на приватизованій земельній ділянці, наявності підстав для набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, через тривале користування нею та безпідставності твердження позивача про те, що криниця, яка розташована на приватизованій земельній ділянці є його власністю, просить відмовити позивачу у позові. Крім того, представник відповідача зауважив, що криниця була викопана його родичами, ще у 1920 році і з цього часу безперервно перебуває у користуванні його родини. Надав технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] від 29.12.2015 року згідно якого до складу господарських споруд вказаного домоволодіння під № 6 включено колодязь. В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З рішення від 25.10.2013 року № 28-9/VI «Про затвердження технічних документацій та проектів із землеустрою щодо встановлення (відновлення), інвентаризації земельних ділянок та передачу у власність, користування та оренду із земель комунальної власності Катеринопільської селищної ради» (пункт 1.17) вбачається, що відповідачу [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1494 га з кадастровим № [NUMBER] із земель комунальної власності житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селище Катеринопіль по [ADDRESS].(а.с.6) З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.12.2013 року індексний № 14343605 вбачається, що його видано Державним реєстратором Реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області [PERSON] [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1494 га з кадастровим номером [NUMBER]), що розташована у [ADDRESS].(а.с.93) З рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області [PERSON] про державну реєстрацію права власності від 10.12.2013 року № 8887641 вбачається, що право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована у [ADDRESS], було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.(а.с.92) З свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Катеринопільською державною нотаріальною конторою 15.03.2001 року № 473 вбачається, що [PERSON] успадкувала ? частину житлового будинку по [ADDRESS], у селищі Катеринопіль. При цьому вбачається, що до складу надвірних споруд вказаного будинку входять сарай, дві прибудови, літня кухня, погріб, тин, ворота, хвіртка, вбиральня. При цьому також вбачається, що серед надвірних споруд криницю не зазначено.(а.с.84) З свідоцтва про право особистої власності від 07.03.1986 року вбачається, що згідно рішення виконкому Катеринопільської селищної ради народних депутатів від 08.01.1986 року № 1 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності від 12.05.1966 року визнано право особистої власності на ? житлового будинку по [ADDRESS], у селищі Катеринопіль. При цьому також вбачається, що відомості про склад надвірних споруд відсутні. (а.с.85) З колективної заяви від 19.08.2015 року адресованій голові селища Катеринопіль вбачається, що жителі вул. Набережної, у селищі Катеринопіль звернулися до селищної ради з приводу порушення їх прав на користування загальнодоступною криницею, яка розташована на приватизованій земельній ділянці поряд з домоволодінням по [ADDRESS].(а.с.5) З акту обстеження земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] від 27.08.2015 року вбачається, що криниця має вигляд громадської, оскільки відгороджена від домоволодіння забором та знаходиться обабіч дороги на земельній ділянці, яка приватизована [PERSON] Також вбачається, що у правовстановлюючих документах наданих [PERSON] запис про розташування криниці на прибудинковій земельній ділянці відсутній.(а.с.7) З акту обстеження земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] від 18.09.2015 року вбачається, що комісією селищної ради встановлено, що згідно червоних ліній чинного генерального плану селища Катеринопіль, розташована на вказаній земельній ділянці криниця знаходиться за визначеними червоними лініями.(а.с.8) З висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Катеринопільської РДА від 24.09.2015 року № 82 та плану забудови земельної ділянки, який є додатком 1 до вказаного висновку вбачається, що за заявою Катеринопільської селищної ради вказаним відділом було проведено обстеження земельної ділянки по [ADDRESS], яка належить [PERSON] Внаслідок обстеження встановлено, що згідно генерального плану селища Катеринопіль вул. Набережна у перерізу має становити 15 метрів, у той час, як фактично становить 8,5 метрів. При цьому власник всупереч п.3.19 ДБН 360-92 встановив огорожу, яка на три метри виступає за червону лінію [ADDRESS] і громадська криниця, що була біля подвір'я [PERSON], тепер огороджена, та знаходиться в дворі.(а.с.10,11) З довідки відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Катеринопільської РДА від 14.12.2015 року № 121 вбачається, що генеральний план селища Катеринопіль розроблено в 1973 році та затверджено рішенням облвиконкому від 31.07.1973 року.(а.с.94) З генерального плану селища Катеринопіль вбачається, що довжина поперечного перерізу вул. Набережна повинна складати 15 метрів.(а.с.95,96) В судовому засіданні начальник відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Катеринопільської РДА [PERSON] підтвердив обставини встановлені у висновку від 24.09.2015 року № 82. Зазначив, що згідно генерального плану селища Катеринопіль вул. Набережна є об'їзною автомобільною дорогою і тому має збільшену довжину поперечного перерізу - 15 метрів. Зауважив, що генеральний план селища Катеринопіль є затвердженим належним чином і залишається чинним до цього часу. Пояснив, що спірна криниця фактично розташована на землях транспорту, оскільки згідно державних будівельних норм у населених пунктах ширину смуги відведення для автомобільної дороги, яка проходить через населений пункт, необхідно приймати в межах червоних ліній. Крім того, пояснив, що відповідно до вимог Земельного кодексу України невідповідність місця розташування об'єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що користувалася спірною криницею, яка розташована біля домоволодіння по [ADDRESS] з 1973 року. Весь час користування криниця була загально доступною і за час її користування ніколи ні огороджувалася. Також пояснила, що вода у криниці є єдиною питною водою на їх кутку, оскільки інші свердловини, в тому числі і та, що є в неї особисто, містять у собі технічну воду. Крім того, пояснила, що догляд за криницею здійснювався за рахунок коштів, які збиралися жителями вул. Набережна. Зокрема, в останнє на чистку криниці збирали гроші та чистили криницю у 2012 році. Додатково пояснила, що проблеми з користуванням криницею виникли у 2015 році, коли під час посухи понизився рівень води і почалися сперечання з власником домоволодіння по [ADDRESS], який використовував воду для поливу городу, в той час, як інші користувачі брали воду лише для пиття. Зазначила, що доступ до криниці було повністю перекрито 27.08.2015 року і з цього часу жителі вулиці не мають доступу до води, при цьому значна частина з них взагалі не має власних колодязів, чи свердловин. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача свідок [PERSON] пояснив, що розташована біля домоволодіння по [ADDRESS] криниця весь час була загальнодоступною. Вперше, він особисто брав участь у чистці криниці, ще в 1959 році. Також пояснив, що у 1964 році за рахунок коштів жителів [ADDRESS] у криницю було встановлено бетонні кільця. В подальшому він особисто влаштував біля криниці металеву лавку для відер та ремонтував корбу. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача свідок [PERSON] пояснила, що користувалася спірною криницею біля домоволодіння по [ADDRESS] до 27.08.2015 року. Також пояснила, що до приватизації земельної ділянки, на якій розташована криниця жодного спору з приводу користування криницею не було. Крім того, повідомила, що її батьки проживали на цій вулиці з 1931 року і вони розказували їй, що весь час криниця була загальнодоступною і утримувалася за рахунок коштів жителів вулиці. Пояснила, що у 2012 році жителі [ADDRESS] зібрали 600 гривень на чистку вказаної вище криниці і чоловік, який чистив криницю повідомив їм, що криниця розташована у виключно вдалому місці і такої води як в ній, не має ніде поруч. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки [PERSON], [PERSON], дали показання в цілому аналогічні з показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Допитаний в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок [PERSON] пояснив суду, що проживає на [ADDRESS] з 2000 року і є сусідом [PERSON] по межі. Також повідомив, що жодних претензій щодо визначення межі між їх земельними ділянками він не має. Щодо криниці біля домоволодіння по [ADDRESS] може пояснити, що до кінця літа 2015 року криниця була відкрита для всіх. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок [PERSON] пояснила суду, що проживає на [ADDRESS] з 1985 року і є сусідкою [PERSON] по межі. Також повідомила, що жодних претензій щодо визначення межі між їх земельними ділянками вона не має. Пояснила, що до закриття криниці біля домоволодіння по [ADDRESS] користувалася нею і їй відомо, що спори щодо користування криницею виникли влітку 2015 року внаслідок зменшення рівня води. Оцінюючи вищенаведені показання свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд вважає їх достовірними, оскільки вони послідовні, докладні, не містять протиріч по суті повідомлених обставин та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ч. 2. ст. 71 ЗК до земель дорожнього господарства належать землі під проїзною частиною, узбіччям, земляним полотном, декоративним озелененням, резервами, кюветами, мостами, тунелями, транспортними розв'язками, водопропускними спорудами, підпірними стінками і розташованими в межах смуг відведення іншими дорожніми спорудами та обладнанням, а також землі, що знаходяться за межами смуг відведення, якщо на них розміщені споруди, що забезпечують функціонування автомобільних доріг, а саме: а) паралельні об'їзні дороги, поромні переправи, снігозахисні споруди і насадження, протилавинні та протисельові споруди, вловлюючі з'їзди… Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування…. Відповідно до ч. 4. ст. 83 ЗК до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об'єктами повітряного і трубопровідного транспорту… Відповідно до ч. 1,2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення. Відповідно до Державних будівельних норм України (ДБН В.2.3-16:2007 Норми відведення земельних ділянок для будівництва (реконструкції) автомобільних доріг) п. 1.7 ширину смуги відведення для автомобільної дороги, яка проходить через населений пункт, необхідно приймати в межах червоних ліній. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Суд відкидає як безпідставне твердження відповідача про допущені позивачем процесуальні порушення, що стосуються зміни предмету та підстав позову на стадії судового розгляду, оскільки по-перше, заява про уточнення позовних вимог була подана позивачем до початку розгляду справи по суті, по-друге, змістом вказаної заяви позивача була не зміна предмету і підстав позову, а лише збільшення розміру позовних вимог, яке згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України дозволяється протягом усього часу розгляду справи. Також суд відкидає як безпідставне твердження відповідача про наявність в нього права власності на спірну криницю, оскільки жодних правовстановлюючих документів, які б підтверджували вказане твердження суду не надано. З огляду на наведене, суд визнає безпідставним включення спірної криниці до технічного паспорту житлового будинку по [ADDRESS] за наслідками інвентаризації проведеної під час судового розгляду 29.12.2015 року. (а.с.134-138). Крім того, суд відкидає твердження відповідача про законність проведення приватизації, оскільки таке твердження є необґрунтованим і спростовується сукупністю досліджених судом доказів. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки визнає, що при ухваленні рішення про передачу земель комунальної власності позивач, разом із земельною ділянкою, яка підлягає приватизації, незаконно передав відповідачу у приватну власність землі автомобільної дороги, які не можуть передаватись у приватну власність. При цьому вказані дії позивача призвели до порушення цивільних прав жителів [ADDRESS], оскільки огородження відповідачем приватизованої згідно вказаного вище рішення земельної ділянки, призвело до неможливості користування загальнодоступною криницею вказаними особами. Таким чином, судом встановлено, що рішення Катеринопільської селищної ради від 25.10.2013 року № 28-9/VI (п.1.17) «Про затвердження технічних документацій та проектів із землеустрою щодо встановлення (відновлення), інвентаризації земельних ділянок та передачу у власність, користування та оренду із земель комунальної власності Катеринопільської селищної ради» є правовим актом індивідуальної дії органу місцевого самоврядування, яке суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права окремих осіб, а отже підлягає скасовуванню в судовому порядку відповідно до ст.21 ЦК України. У зв'язку із скасуванням рішення Катеринопільської селищної ради від 25.10.2013 року № 28-9/VI (п.1.17) свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10.12.2013 року індексний № 14343605 підлягає визнанню недійсним та скасуванню, оскільки вказане рішення було правовою підставою для видачі зазначеного свідоцтва, а отже, воно є похідним від вказаного рішення. З цих же підстав, підлягає скасуванню рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області [PERSON] про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] від 10.12.2013 року № 8887641. На підставі наведеного,

Outcome: approved