Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] 01.12.1996р. народження в розмірі 1/4 всіх видів доходів до досягнення сином 23 річного віку за умови продовження навчання. В обґрунтування позову покликалась на те, що 21.01.1996р. між нею та позивачем було зареєстровано шлюб, від якого мають сина [PERSON]. Син на даний час повнолітній, є студентом 3-го курсу землевпорядного факультету Львівського національного аграрного університету, бюджетної форми навчання. Сину необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники та інше. Позивачка є інвалідом 3-ї групи, тому не має змоги самостійно утримувати сина. Відповідач має постійне місце праці в Стрийському міському відділі освіти, постійний дохід, а отже має змогу надавати допомогу на утримання сина, але відмовляється це робити в добровільному порядку. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, на виклик суду повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд на підставі п.2 ч.3 ст.223 ЦПК розглянув справу за відсутності останнього. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи на виклик суду повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд розглянув справу за його відсутності, оскільки неявка не перешкоджала судовому розгляду. Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, суд на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних в ній даних і доказів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.4, 13, 80 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.ст.198,199,200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до роз'яснень даних в п.п.17,20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Судом встановлено, що відповідач згідно із копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 016288 від 23.12.1996р., яке видане Братківською сільською радою Стрийського району Львівської області, є батьком [PERSON], 01.12.1996р. народження. Відповідно до довідки серії ЛВА -1 №270040 офтальмологічної МСЕК позивачка [PERSON] є інвалідом третьої групи безтерміново. Згідно з довідкою № 1286 від 27.09.2017р., [PERSON] є студентом 3-го курсу землевпорядного факультету Львівського національного аграрного університету, бюджетної форми навчання. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання сина, який продовжує навчання, суд враховує, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку; зі слів позивача має постійне місце роботи та регулярний дохід; позивачка є людиною з обмеженими можливостями, тому немає змоги утримувати сина, який потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням на денній формі в вищому навчальному закладі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітнього сина до досягнення ним 23-річного віку, але не довше як до закінчення ним навчання, слід визначити в розмірі 1/4 всіх видів доходу відповідача, що забезпечить належне матеріальне утримання сина. З позовом [PERSON] звернулася до суду 04.10.2017р., [PERSON] досягне 23-річного віку 01.12.2019р., навчання закінчує 28.02.2019р., тому аліменти слід присудити з часу звернення до суду 04.10.2017р. та до закінчення ним навчання 28.02.2019р. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved