Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У грудні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. У позові позивач вказував, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27 серпня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.08.2015. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 08.08.2015 по 08.02.2016. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на момент спадщини є [PERSON] та [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . 03 квітня 2019 року позивачем було отримано відповідь Третьої полтавської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». 30 серпня 2019 року до спадкоємців, [PERSON] , [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на його користь станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 27 серпня 2007 року в сумі 7996 грн. 97 коп., яка складається з: 7711,01 грн. - заборгованість за кредитом, 285,96 грн. - заборгованість за відсотками. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися. 03 березня 2020 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 27.08.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 12). Унаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у [PERSON] виникла заборгованість, розмір якої згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості складає: загальний залишок заборгованості за тілом кредиту 7711,01 гривень, загальний залишок заборгованості за відсотками 285,96 гривень, а всього 7996,97 гривень (а.с. 5-11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 23). 02 січня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило до Третьої полтавської державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій просило повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] , відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника, та про осіб, які вже прийняли спадщину (а.с. 25). Відповідно до відповіді Третьої полтавської державної нотаріальної контори від 09 лютого 2019 року № 68/02-14 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 9/2016 на майно померлого на підставі претензії банку від 15.01.2016 року на суму боргу 7996,97 гривень. Крім того, було роз`яснено, що інформація щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину, буде надана після видачі останнім свідоцтв про право на спадщину (а.с. 26). 22.08.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» направило [PERSON] та [PERSON] претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості [PERSON] відповідно до вимог статті 1282 ЦК України. Згідно долучених до позову копій паспортів [PERSON] , [PERSON] та померлий [PERSON] були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] з 16 березня 2010 року. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Відповідно до відповіді Третьої полтавської державної нотаріальної контори від 09 лютого 2019 року № 68/02-14 спадкова справа після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 9/2016 на майно померлого на підставі претензії банку від 15.01.2016 року на суму боргу 7996,97 гривень (а.с. 26). Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] та [PERSON] протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявили про відмову від прийняття спадщини, відповідачі таких доказів не подали. Відповідно до довідок Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради від 28 грудня 2019 року відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 44-45), в якому проживав позичальник [PERSON] (а.с. 19-20). Аналогічна, зазначеній вище, позиція викладена в ряді постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (найсвіжіша практика у справі № 306/2000/16-ц, провадження № 61-30819св18, постанова від 22 січня 2020 року) Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. А згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим, незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового розгляду згідно встановлених ЦПК України вимог, відповідач не прибув до суду та не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на спростування заявлених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити заявлені позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved