Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач, ПАТ «Завод «Ленінська кузня», звернувся до суду з позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що являється власником гуртожитку по [ADDRESS] в якому на ліжко-місце був зареєстрований і проживав відповідач. З 2009 р. відповідач виселився, забрав всі свої речі, протягом 5 років не проживає без поважних причин, житлом не цікавиться, житлово-комунальні послуги не оплачує, на поточний період договір на проживання з ним не укладався. Позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку. У судове засідання представник позивача на підставі довіреності, Головко І.В., не з'явилась, подала заяву про розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки не повідомив, за відмовою адресою місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку, не знаходиться, місце перебування його невідоме, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» від 11.10.2014 р. № 188. Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження, за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, і ухвалити заочне рішення, оскільки протт и такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що позивач являється власником гуртожитку, розташованого по [ADDRESS] що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №17582239 від 10.02.2014 р. (а.с.6). Відповідач вселився в кімнату гуртожитку з 03.04.1988 р., де займав ліжко-місце, і зареєструвався за місцем проживання в зв»язку з роботою на підприємстві в якості слюсаря. Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. З 2009 р. відповідач виселився в добровільному порядку та звільнився з підприємства, з того часу протягом 5 років не проживає без поважних причин, житлом не цікавиться, житлово-комунальні послуги не оплачує, але не знявся з реєстраційного обліку . Факт не проживання відповідача в гуртожитку за місце реєстрації підтверджується актом комісії ДП «ЖЕК-ЛК» ВАТ «ЗЛК», у складі: завідуючого гуртожитку, двірника та чергового, затвердженим директором підприємства, і довідкою житлово-експлуатаційної контори про те, що договір на проживання на поточний період з ним не укладався ( а. с. 7, 8). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців лише у випадках, передбачених законодавством, зокрема, нормами ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12.04.1985 р. №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз»яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Суд вважає встановленою ту обставину, що відповідач відсутній у жилому приміщенні гуртожитку протягом 5 років без поважних причин, тому не вбачає підстав для продовження пропущеного строку. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням гуртожитку, в зв»язку з відсутністю понад шість місяців без поважних причин, доведені та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі в сумі 121 грн. 80 коп. На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved