Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 03.12.1989 батько позивачки [PERSON] був головою колгоспного двору у приватній власності якого був житловий будинок по [ADDRESS] . за вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,43 га. Станом на 15.04.1991 в даному господарстві проживали та були зареєстровані: голова [PERSON] , [INFO]. дочка [PERSON] , [INFO]., зять [PERSON] , [INFO]., онуки: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме вищевказаний житловий будинок. Позивачка звернулася до державного нотаріуса Городенківської РДНК із заявою про прийняття спадщини проте, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що невизначені частки між членами бувшого колгоспного двору. Ухвалою суду від 12.11.2020 в підготовчому засіданні було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона була членом колгоспного двору в [ADDRESS] та станом на 15.04.1991 вона була [PERSON] , [INFO]. Після реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася. До суду позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник сільської ради в судове засідання не з`явився, На електронну адресу суду від Далешівської сільської ради поступила заява про розгляд справи без участі представника сільської ради. Далешівська сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися. До суду подали заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнають у повному обсязі. Не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок, який знаходить по [ADDRESS] за [PERSON] . Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 03.12.1989, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 184 від 11.10.1989, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . З довідки № 662, виданої 09.07.2020 виконкомом Далешівської сільської ради вбачається, що вулиця і номер будинку в [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , 1912 р.н.. дочка [PERSON] , [INFO]., зять [PERSON] , [INFO]., онуки: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO].. [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., що підтверджується довідкою № 659, виданою 09.07.2020 виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO] у віці 84 років в с. Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено копією повторного Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 16.06.2020 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. З довідки № 663, виданої 09.07.2020 виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району слідує, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] та разом з ним на час його смерті були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON] , [INFO], зять [PERSON] , [INFO]., онуки: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., чоловік онуки [PERSON] , [INFO]. Із копії свідоцтва про народження позивачки виданого 14.03.1951 року Далешівською сільською радою Городенківського району слідує, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 20 січня 1972 року із [PERSON] , прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 20.01.1972 Далешівським с.ЗАГС Городенківського району Івано-Франківської області. Батьки позивачки, [PERSON] та [PERSON] одружилися [INFO] , що стверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00026994410 від 10.07.2020. Мати позивачки, [PERSON] померла [INFO] у віці 56 років в с.Колінки Городенківського району, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Із повідомлення державного нотаріуса Городенківської РДНК № 1044/01-16 від 08.08.2020 вбачається, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61314918 від 14.08.2020 спадкова справа на [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Із копії спадкової справи № 244/2000, яка надана суду державним нотаріусом Городенківської РДНК, слідує, що позивачка [PERSON] 20.03.2000 звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] . Копіями свідоцтв про право на спадщину за законом виданих державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М. зареєстрованих в реєстрі за № 308 від 20.03.2000 та за № 2933 від 26.11.2007 доводиться, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , яка складається із: права на земельну частку (пай) розміром 40,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому згідно сертифікату на землю та із права на пайовий фонд майна колективного с/г підприємства С/С "Злагода" в СВК Злагода с. Колінки. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 11900976 від 26.11.2007 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 43509006, номер у нотаріуса 244. З наведеного слідує, що позивачка [PERSON] , дочка спадкодавця, прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] . Чоловік позивачки, колишній член спадкового житлового будинку, який відносився до колгоспного двору, [PERSON] помер [INFO] у віці 68 років в с. Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 від 05.01.2009, що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.01.2009 Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батькиСпадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 660, виданою 09.07.2020 виконкомом Далешівської сільської ради підтверджується, що [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] і на час його смерті разом із ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , [INFO]., дочки: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., син [PERSON] , [INFO]., онука [PERSON] , [INFO]. Із повідомлення державного нотаріуса Городенківської РДНК № 1389/01-16 від 18.11.2020 слідує, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62526314 від 18.11.2020, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заведена. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що вищевказаний житловий будинок збудований в 1947/1991р., інші господарські будівлі збудовані в 1975, 1980, 1990, 1991 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 102,6 кв.м), складеного ФОП [PERSON] на підставі договору № 00745/С від 02.07.2020, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на дату оцінки - 02.07.2020, - становить 122 801 грн. За житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,43 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що підтверджується довідкою № 658, виданою 09.07.2020 виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. № 792/02-31 від 10.07.2020 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, а отже, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені. Через належність спадкового будинку до колгоспного двору, позивачка [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , які є членами колишнього колгоспного двору житлового будинку по [ADDRESS] , та спадкоємцями першої черги після смерті їхнього батька [PERSON] , який теж був членом даного колгоспного двору, в поданих до суду заявах зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти визнання за позивачкою [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved