Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі Позивач) звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про визнання незаконною відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити певні дії. Представником Позивача в позовній заяві зазначено, що вони не заперечують проти розгляду справи у їх відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подано, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.12.2012 року задоволений позов ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення набрало законної сили 07.02.2013 року. За цим судовим рішенням Позивачу надано право продажу квартири №17 загалною площею 75,9 кв.м. по вул. Івасюка, буд. 26а в м. Івано-Франківську для задоволення вимог за кредитним договором № IFU0GK00000300 від 11.01. 2007 року. Позивач є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки. Власником квартири є [PERSON]. Для продажу квартири Позивачу необхідний правовстановлюючий документ, яким є договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 11.01.2007 року за реєстровим номером Д-6 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON]. Враховуючи, що Позивач не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ відсутній у Позивача, без наявності якого Позивач не може укластии договір купівлі-продажу, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 55 ЗУ Про нотаріат угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Позивач звернувся до Відповідача з заявою про видачу дублікату договору купівлі- продажу квартири, посвідчений 11.01.2007 року за реєстровим номером Д-б приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідач відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії. Відмову у вчиненні нотаріальної дії Відповідач аргументує посиланням на те, що дублікати нотаріально посвідчених документів видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій Відповідач як на підставу для такої відмови посилається на положення ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат». Підстави, що свідчать про незаконність відмови у вчиненні нотаріальної дії. Позивач не погоджується із відмовою Відповідача у видачі дублікату правовстановлюючого документу. По-перше, на сьогодні існує акт застосування законодавства, яким є судове рішення від 10.12.2012 р. Згідно цього рішення банку надані усі права, що необхідні для продажу квартири, яка перебуває в іпотеці. Якщо у банка немає правовстановлюючого документу на це майно з причини його втрати іпотекодавцем, то логічно що в банку виникає право на отримання дублікату такого документу. Ці права випливають із резолютивної частини рішення: «в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ІFU0GK00000300 від 11.01. 2007 року. від 11.01.2007 року, в розмірі 55271,96 [Долар США] - звернути стягнення на трикімнтану квартиру №17, загальною площею 75,9 кв.м., за адресою: вул. ївасюка, буд. 26 а", м. Івано-Франківськ шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки ІFU0GK00000300 11.01.2007р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою- покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки». По-друге, слід зазначити на існуючу колізію між статтею 53 Закону України Про нотаріат і статтею 38 Закон України Про іпотеку. Стаття 53 Закону України Про нотаріат передбачає, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише юридичним і фізичним особам, за дорученням яких або в відношенні яких здійснювалися нотаріальні дії. Згідно етапі 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки. Наявність у іпотекодержателя права продажу предмету іпотеки за логікою речей дозволяє йому отримувати усі документи, які\~ необхідні для такого продажу (витяги з реєстру, технічний паспорт, дублікат правовстановлюючого документу тощо). Зазначена колізія має вирішуватися на підставі положень пункту 2 Розділу VI Прикінцеві положення Закону України Про іпотеку: Законодавчі та інші нормативно-С\~правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону, Закон України Про іпотеку від 05.06.2003 р. №898~ІУ набрав чинності 01.01.2004 р. Закон України Про нотаріат від 02.09.1993 р. набрав чинності 01.01.1994 р. Враховуючи зазначені правила вирішення існуючої колізії законів, стаття 53 Закону\~\~\~ України Про нотаріат не підлягає застосуванню у разі, якщо за дублікатом документу звернувся іпотекодержатель. По-третє, підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України Про нотаріат (в редакції Закону N 614-УЇ від 01.10.2008). Відповідно до положень ст. 49 Закону України Про нотаріат нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: - вчинення такої дії суперечить законодавству України; - не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; -дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; - є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; - з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхіднихЛ_ повноважень; - правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; - особа, яка звернулася з проханням: про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; - особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; -в інших випадках, передбачених Законом України Про нотаріат. Відповідно до ст. 49 Закону України Про нотаріат перелік підстав до відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальної дії є вичерпним і встановлюється Законом України Про нотаріат. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дії з підстав неоднозначного\~ розуміння рішень суду в цивільних справах не передбачена Законом України Про нотаріат, отже відмова Відповідача у видачі дублікату правовстановлюючого документу зпідстави неоднозначного розуміння рішення суду від 10.12.2012 р. у цивільній справі №0907/2-2987/2011 - є незаконною. Статтею 50 Закону України Про нотаріат " передбачено, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 16 (ч.2 п. 10) Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 50 Закону України Про нотаріат, п. 2 Роздлу VI Прикінцеві положення Закону України Про Іпотеку, ст. ст. З, 118, 119, 122 ЦПК України, пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України від 18.03.2004 р. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання громадянином [PERSON] зобовязань за кредитним договором ІFU0GK00000300 11.01.2007 року Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання незаконною відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити певні дії. Проаналізувавши матеріали справи, положення кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про визнання незаконною відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити певні дії,- підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 16 (ч.2 п. 10) Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 50 Закону України Про нотаріат, п. 2 Роздлу VI Прикінцеві положення Закону України Про Іпотеку, ст. ст. З, 118, 119, 122 ЦПК України, пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України від 18.03.2004 р..

Outcome: approved