Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. В лютому 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Розсудів Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Польова, буд. 25, в порядку набувальної давності. В обґрунтування позову зазначила, що вона відкрито, добросовісно і безперервно володіє більше ніж 10 років, а саме з 2006 року житловим будинком за адресою: с. Розсудів Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Польова, буд. 25, який належав [PERSON] та який нею придбано за 6 000 грн. у сина останньої [PERSON]. При цьому, вона доглядає його, сплачує комунальні послуги та земельний податок, тому вважає, що має право на набуття права власності на нього, в порядку набувальної давності. Судом проведено заміну неналежного відповідача [PERSON] сільську раду Ріпкинського району Чернігівської області на належного відповідача [PERSON] селищну раду Ріпкинського району Чернігівської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, з підстав вказаних в ньому. Представник [PERSON] селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву, в якій ставиться питання про розгляд справи у відсутність їх представника та про визнання позову. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що спірним являється житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Розсудів Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Польова, буд. 25 власником якого, згідно погосподарських книг [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області на 2006-2010 р.р., була [PERSON], що стверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 17.01.2017 р. № 19, право власності на який не було зареєстроване. Правилами державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які встановлювали порядок державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56 було запроваджено державну реєстрацію нерухомого майна в сільській місцевості, а до 13 грудня 1995 року в сільській місцевості державна реєстрація нерухомого майна не проводилась і належність спадкодавцю права власності на житловий будинок підтверджувалось лише записом в погосподарській книзі сільської ради. Судом встановлено, що [PERSON] померла 14.03.2006 року, спадкова справа після її смерті не заводилась, що стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50904410 від 13.02.2018 р.. Судом встановлено, що СГ ФОП [PERSON] виготовила технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: с. Розсудів Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Польова, буд. 25. Судом встановлено, що [PERSON] здійснив продаж [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Розсудів Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Польова, буд. 25 за 6000 грн. оформивши це розпискою від 08.11.2011 р., посвідченою секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, що не являється правовстановлюючим документом, в силу ЦК України, який, до того ж, підлягає нотаріальному посвідченню та не породжує для сторін правових наслідків. Мотивована оцінка аргументів сторін, встановлення порушень прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, норми права, які застосовує (не застосовує) суд, та мотиви їх застосування (не застосування). У ЦК України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Особу, яка заволоділа майном, слід вважати добросовісною, якщо на момент заволодіння майном вона мала всі підстави вважати, що законний власник у майна відсутній, або якщо власник у майна є, то він втратив інтерес до цього майна. Добросовісність володільця такого майна у даному випадку обумовлена відсутністю або власника взагалі, або будь-яких претензій з боку попереднього його володільця. По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є). Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: - майно може бути обєктом набувальної давності; - добросовісність володіння; - відкритість володіння; - давність володіння та його безперервність; - відсутність інших осіб, які претендують на це майно; - відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Положеннями ст. 5 ЦПК України, ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Враховуючи те, що по справі підтверджено, що [PERSON] без належних правових підстав володіє житловим будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Розсудів Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Польова, буд. 25, але таке заволодіння, на думку суду, є добросовісним, так як таке заволодіння відбулось не шляхом викрадення чи шахрайства, а за згодою сина [PERSON] [PERSON], який не прийнявши спадщину після смерті останньї, яка сталась 14.03.2006 р. та не оформивши вказаний будинок на себе, в порядку спадкування, без укладення договору купівлі-продажу, за кошти в сумі 6 000 грн. продав його [PERSON], зважаючи на те, що [PERSON] належними та допустимими доказами довела, що вона продовжує відкрито, тобто очевидно для всіх та безперервно користуватись цим будинком з 2006 р і по даний час., тобто понад 10 років та відноситись до вказаного обєкта, як до свого, сплачує спожиту електроенергію та земельний податок, при тому, що [PERSON] жодним чином не претендує на вказаний будинок про, що свідчить не прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], яка сталась 14.03.2006 р., суд вважає за необхідне захистити права [PERSON] в спосіб, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Розсудів Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Польова, буд. 25, в порядку набувальної давності. В той же час, оскільки [PERSON] не звертався, в нотаріальному порядку, про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка сталась 14.03.2006 року, то він не має жодного права на вказаний житловий будинок, а відтак не є стороною по справі, що має наслідком відмову в позові до нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved