Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У квітні 2014р. позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06.06.2003р. вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому, 11.11.2008р. було розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач вказує, що після розірвання шлюбу, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, знаючи, що діти навчаються у школі та потребують батьківської уваги та допомоги. Позивач посилаючись на те, що, оскільки відповідач не бере участі у вихованні дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тоді як вона самостійно здійснює їх виховання, а також, враховуючи те, що відповідач відмовляється добровільно сплачувати аліменти, звернулася до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання їх дітей. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд, з підстав викладених у позові, його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо сплати позивачу аліментів на дітей не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, шлюб між сторонами було розірвано 31.01.2012р., про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане 31.01.2012р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №21 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.01.2006р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №75 (а.с.5) та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16.01.2003р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №80 (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 ст.155 СК України, визначено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. З пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що вона самостійно здійснює виховання та утримання дітей, сплачує кошти за їх навчання, а також, здійснює інші витрати, пов'язані з утриманням та навчанням дітей, тоді як відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, що відповідач офіційно працевлаштований, працює на постійній основі та може сплачувати аліменти на дітей і не заперечує проти цього. Судом не встановлено, що з відповідача здійснюються інші стягнення за виконавчими документами, а також те, що на його утриманні перебувають інші особи. Частиною 2 ст.182 СК встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, а також, матеріальний стан матері дитини - позивача у справі, яка самостійно здійснює виховання ти утримання дітей, відсутність заперечень з боку відповідача проти сплати аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача, на утримання їх спільних дітей, аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 04 квітня 2014р. та до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60грн.

Outcome: approved