Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивують тим, що гр. [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають на обліку служби у справах дітей, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відомості про батьків дітей записані Надвірнянським відділом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] проживає зі співмешканцем, [PERSON] , 1993 року народження, за вище вказаною адресою. Мати дітей, [PERSON] за місцем проживання характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вихованням дітей не займається, що підтверджується інформацією Чорноославської сільської ради. Також [PERSON] на даний час ніде не працює, кошти, які отримує на дітей, використовує не за призначенням. Крім того [PERSON] неналежно виконує свої виховні обов`язки, мало цікавиться навчанням дітей, не приділяє дітям потрібної уваги. Через часті пропуски діти не встигають у навчанні, систематично не виконують домашні завдання, часто бувають не підготовленими до уроків взагалі, на що мамі неодноразово зверталася увага. Діти недоглянуті, ходять у брудному одязі, що підтверджується інформацією Чорноославського ліцею. Окрім цього [PERSON] разом зі своїм співжителем, [PERSON] , часто зловживає алкоголем, порушує громадський порядок. Діти, перебуваючи вдома, часто були присутні при розпиванні батьками алкогольних напоїв, суперечках та бійках, які відбуваються після цього. Їх поведінка негативно впливає на дітей, чинеться на них психологічний тиск. Відчутно, що діим залякані. Це негативно позначається на їх успішності та поведінці. [PERSON] обіцяла виправити ситуацію з вихованням дітей, проте покращення так і не було. Працівники служби у справах дітей райдержадміністрації неодноразово відвідували сім`ю [PERSON] з метою проведення обстеження умов проживання неповнолітніх дітей. Під час обстеження умов проживання сім`ї встановлено, що житловий будинок складається з двох кімнат та коридора. Умови для проживання задовільні, в кімнатах чисто та прибрано. Сусіди негативно відгукуються про сім`ю [PERSON] і вважають, що вона є поганою матір`ю, часто зловживає алкоголем та нехтує своїми батьківськими (материнськими) обов`язками. У 2008 та 2013 році служба у справах дітей уже зверталася до Надвірнянського районного суду з позовними заявами про позбавлення батьківських прав [PERSON] , однак в задоволенні позову було відмовлено, оскільки матері надавалась можливість виправити ситуацію. На даний час ситуація в сім`ї [PERSON] тільки погіршилася, що і стало підставою повторного звернення служби у справах дітей до комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської райдержадміністрації. 15.11.2018 року на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто лист від Надвірнянської центральної районної лікарні про те, що 28.10.2018 року о 21:10 год. в стаціонар дитячої лікарні нарядом поліції були доставлені малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають в селі Чорні Ослави Надвірнянського району. Дані діти самовільно залишили своє житло і перебували в розшуку. 29.10.2018 року [PERSON] під розписку батьків повернуто додому, [PERSON] відмовився повертатися додому і залишився в стаціонарі дитячої лікарні. 05.11.2018 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано в Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей. В січні 2018 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини слухалось питання про неналежне виконання [PERSON] батьківських (материнських) обов`язків та доцільність позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2007р.н., та [PERSON] , 2012 р.н. Крім того від односельчан надійшло ряд звернень про здійснення крадіжок її малолітніми дітьми. При спробі сільського голови відвідати сім`ю та провести бесіду з матір`ю [PERSON] до будинку не впустила. Крім того були випадки, коли малолітній [PERSON] приходив до школи побитий, з синяками. Відповідно до інформації Надвірнянського відділу поліції [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КК України. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об`ємі з підстав, зазначених в позовній заяві, суду пояснили, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від виховання та утримання малолітніх дітей, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши суду, що дійсно тривалий час не належним чином виконувала материнські обов`язки через складну життєву ситуацію. Однак в даний час вона усвідомила свою поведінку і не зловживає алкогольними напоями, веде домашнє господарство, створила належні умови для проживання та навчання дітей. Вона усвідомила свою поведінку та буде належно виконувати свої материнські обов`язки. Разом з тим підтвердила, що старші діти проживають у бабусі [PERSON] , впливу на старшого сина в неї не має.В подальшому в судове засідання не з"явилася, однак написала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов про позбавлення її батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання визнає частково та просить не позбавляти її батьківських прав щодо [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду вказала, що є матір`ю [PERSON] , першого чоловіка відповідача [PERSON] , та бабусею малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що коли відповідач жила з її сином, вона дбала про дітей, доглядала їх. Коли ж її син помер, вона почала зловживати алкогольними напоями, вести аморальний спосіб життя. Вона, як бабуся часто доглядала дітей, водила маленького [PERSON] в садочок. В 2008 році [PERSON] залишила дітей та поїхала у невідомому напрямку, за дітьми доглядала вона. Вона звернулась до служби у справах дітей про позбавлення [PERSON] батьківських прав, яка в свою чергу звернулась з відповідним позовом до суду. Однак судом було відмовлено в позові та надано матері можливість виправити ситуацію. В 2013 році служба у справах дітей повторно зверталась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав, однак судом знову було надано можливість відповідачу виправитись. [PERSON] часто залишає дітей вдома самих та зникає у невідомому напрямку. За малолітнім [PERSON] постійно доглядає Альбіна. Стверджує що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо [PERSON] та [PERSON] так як діти з нею не проживають, вона не піклуються про їх фізичний розвиток, а також не цікавиться їх навчанням, стан здоров"я їх погіршився, однак мати не забезпечує необхідного лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку, байдуже ставиться до них. Свідок [PERSON] , класний керівник Чорноославського ліцею, в судовому засіданні вказала, що є класним керівником малолітньої [PERSON] , яка навчається у 5 класі. Дівчинка доглянута, чиста. На свята першого та останнього дзвоника, та на батьківські збори приходить бабуся дівчинки, [PERSON] , мати дівчинки до школи жодного разу не приходила. Свідок [PERSON] , директор Чорноославського ліцею, в судовому засіданні вказав, що [PERSON] є матір`ю трьох малолітніх дітей, які начаються в Чорноославському ліцею. За всі роки навчання дітей мати їх навчанням не цікавилась, вихованням не займалась, неналежно виконувала свої батьківські обов`язки. Діти побиті, залякані. Однак зазначив, що малолітній [PERSON] з першого вересня 2019 року піде в перший клас, мати належним чином підготувала дитину до школи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що з квітня 2017 року було зафіксовано вісім фактів крадіжок малолітніми дітьми [PERSON] Зі слів [PERSON] , бабусі дітей, діти проживають з нею. Свідок [PERSON] , депутат Чорноославської сільської ради, в судовому засіданні вказав, що [PERSON] проживає у житловому будинку разом зі співмешканцем та трьома малолітніми дітьми. При обстеженні житла було встановлено, що житловий будинок складається з двох кімнат та коридора. Умови проживання задовільні, в кімнатах чисто, прибрано, зимою будинок опалюється. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, дійшов наступних висновків. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 3-5). Відомості про батьків дітей записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Надвірнянської РДА № 05 від 15.01.2018 р. діти взяті облік служби у справах дітей, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 10). [PERSON] проживає зі співмешканцем, [PERSON] , 1993 року народження, за адресою: с. Чорні Ослави, уч. Гнилий , Надвірнянського району , Івано - Франківської області (а.с. 6, 9). Мати дітей, [PERSON] за місцем проживання характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вихованням дітей не займається, часто залишає дітей без нагляду, що підтверджується інформацією Пнівської сільської ради (а.с. 6, 9, 53). Згідно інформації Чорноославського ліцею [PERSON] . та [PERSON] навчаються в Чорновославському ліцею. [PERSON] програмовий матеріал засвоює на початковому рівні, до навчання інтересу не проявляє, на уроках проявляє негативні вчинки. У конфліктних ситуаціях використовує слова-паразити як до однолітків, так і до вчителів. [PERSON] за час навчання зарекомендувала себе як працелюбна, спокійна та врівноважена дитина. Програмовий матеріал засвоює на середньому рівні, повільно запам`ятовує вивчений матеріал, на уроках уважна, однак малоактивна та сором`язлива. У неї спостерігається недостатня виразність мови, низька мовна активністьДо ліцею завжди приходить охайна та доглянута (а.с. 12-15). Згідно повідомлення Надвірнянського відділу поліції [PERSON] . притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей (а.с. 16). [PERSON] зареєстрована в управлінні соціального захисту населення Надвірнянської РДА як одинока мати та їй призначено виплату допомоги (а.с. 18). Однак на даний час відповідач ніде не працює, кошти, які отримує на дітей, використовує не за призначенням. Згідно повідомлення Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації [PERSON] свої дітей відвідала тричі, телефонує до закладу з періодичністю в два-три дні (а.с. 50). Працівники служби у справах дітей райдержадміністрації неодноразово відвідували сім`ю [PERSON] з метою проведення обстеження умов проживання малолітніх дітей. Під час обстеження умов проживання сім`ї встановлено, що житловий будинок складається з двох кімнат та коридора. Умови для проживання задовільні, в кімнатах чисто та прибрано (а.с. 7).. У 2008 та 2013 році служба у справах дітей уже зверталася до Надвірнянського районного суду з позовами про позбавлення батьківських прав [PERSON] .. Рішеннями Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області в задоволенні позовів було відмовлено, оскільки [PERSON] надавалась можливість змінити ставлення до виховання дітей. 15.11.2018 року на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто лист від Надвірнянської центральної районної лікарні про те, що 28.10.2018 року о 21:10 год. в стаціонар дитячої лікарні нарядом поліції були доставлені малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають в селі Чорні Ослави Надвірнянського району. Дані діти самовільно залишили своє житло і перебували в розшуку (а.с. 19). На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини органом опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації від 29.11.2018 року прийнято висновок про доцільність позбавленні батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 20-21). В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] зазначив, що на даний час постійно проживає з бабусею, до мами приходить лише інколи.За час проживання з матір`ю вона постійно його била, заставляла доглядати за молодшими сестрою та братом. Проживати з матір`ю не бажає, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Малолітня дитина [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що на даний час постійно проживає з бабусею. Мама часто сварилась на неї, заставляла доглядати за молодшим братиком. Вище вказані обставини в своїй сукупності суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання дітей та нехтування своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, суд вважає, що з боку [PERSON] мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітніх [PERSON] та [PERSON] Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що відповідач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Згідно матеріалів справи, які досліджені судом відповідач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів того, що відмова у задоволенні позову у даній справі про позбавлення її батьківських( материнських) прав щодо малолітнії [PERSON] та [PERSON] буде відповідати якнайкращим інтересам дітини, у зв`язку із чим не виконала свій процесуальний обов`язок щодо доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позову. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, урахувавши, що байдужа поведінка [PERSON] може негативно впливати на розвиток та стан дітей [PERSON] та [PERSON] , а також установивши, що мати дітей не змінила поведінку у кращий бік, враховуючи думку дітей, позицію матеріщодо часткового задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування у даній справі такого крайнього заходу як позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , що відповідатиме якнайкращим інтересам дітей. Таким чином позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] та [PERSON] підставні та пілягають до задоволення. Разом з тим в судовому засіданні не встановлено винної поведінки матері щодо не належного виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього [PERSON] , а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Крім того, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Таким чином з врахуванням обставин справи, матеріального стану та стану здоров`я відповідача, яка не працює, є фізично здоровою, наявності на утриманні неповнолітньої дитини,а також факт проживання дітей з бабусею, незадовільного стану їх здоров`я, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 750,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності дост. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 768 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved