Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Хоча сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але на даний час вони проживають окремо, діти проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дітей, з офіційної роботи звільнився за власним бажанням, після чого влаштовуватися на іншу роботу, чи взагалі будь-яким чином шукати інші підробітки, щоб забезпечувати дітей, не бажає, хоча є здоровий, працездатний, інших утриманців немає, позивачка є інвалідом ІІІ групи, ніде не працює, син [PERSON] має вроджену ваду серця, пережив вже не одну операцію, потребує постійного догляду та коштів на лікування, дочка [PERSON] також має проблеми із серцем, позивачка звернулася з позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Подала до суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, зменшила позовні вимоги і просить стягнути аліменти по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину і цю вимогу підтримує та просить її задоволити. В разі неявки відповідача, не заперечує проти слухання справи у його відсутності і ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про слухання справи. Причину неявки він суду не повідомив і від нього не надходило клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін. А в зв'язку з неявкою відповідача, провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] має вроджену ваду серця, та потребує коштів на лікування. З довідки Рівненської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 14.12.2016 року, [PERSON] потребує два рази на рік стаціонарного та постійного амбулаторного лікування. Дочка [PERSON] також має проблеми із серцем. Обоє дітей навчаються в спеціалізованому навчальному закладі. Із довідок Комунального закладу "Клеванська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради від 14 грудня 2016 року № 554 та від 14 грудня 2016 року № 555 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відповідно, під час навчання на повному державному утриманні не перебувають. Хоча сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але на даний час вони проживають окремо, діти проживають з матір'ю, яка є інвалідом ІІІ групи і перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно не надає постійної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча він є працездатним, інших утриманців не має, є здоровим і має змогу надавати допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач здоровий, працездатний, хоча на даний час офіційно не працює, інших утриманців не має, то суд вважає, що він може утримувати своїх неповнолітніх дітей, а тому позов підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, а саме, як зазначено в заяві позивачки про зменшення позовних вимог, по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, оскільки цієї суми може бути достатньо для належного утримання дитини. При визначенні суми аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивачки і дітей, стан їх здоров'я (діти постійно хворіють і потрібні значні кошти на їх лікування), а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини. На думку суду, стягнення аліментів у вказаній сумі є реальним і відповідач зможе сплачувати таку суму аліментів. Неявку відповідача до суду, розцінено як самоусунення його від вирішення цього спору. На спростування доводів позовної заяви, він не надав жодного доказу, тому суд приймає доводи позивачки у її заявах, тим паче, що вона значно зменшила суму аліментів, яку реально можливо сплачувати. А те, що відповідач не відреагував на позовну заяву, суд вважає свідченням того, що такі кошти на утримання дітей він може сплачувати. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір, як це передбачено ст.88 ЦПК України, в сумі на час подання позову, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved