Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У вересні 2016 року ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (далі по тексту - позивач, Банк) звернувся до Апеляційного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про стягнення заборгованості. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року, підсудність вказаного позову у порядку ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено Дарницькому районному суду м. Києва. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 лютого 2012 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 38268/06/К1, згідно з умовами якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти в розмірі 13 000,00 грн., а Позичальник зобов'язався повернути кредит згідно графіку платежів не пізніше 06 лютого 2014 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Між тим, Банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши [PERSON] кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, позивач просив суд стягнути суму заборгованості за договором. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщенням оголошення на офіційному сайті Дарницького районного суду м. Києва, про виклик в судове засідання, з урахуванням положеньст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в зв'язку з неможливістю надсилання будь-яких поштових відправлень, що підтверджується листом підприємства зв'язку УДППЗ «Укрпошта» був повідомлений про розгляд справи через оголошення в засобах масової інформації. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 лютого 2012 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 38268/06/К1, згідно з умовами якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти в розмірі 13 000,00 грн., а Позичальник зобов'язався повернути кредит згідно графіку платежів не пізніше 06 лютого 2014 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачем було порушено порядок погашення боргу за договором у Позичальника виникла заборгованість за кредитним договором № 38268/06/К1 від 06 лютого 2012 року у розмірі 3 265,63 грн., яка складається з: сума простроченої заборгованості по кредиту 608,52 грн.; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам 444,88 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку повернення кредиту 248,32 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку сплати процентів за користування кредитом 139,97 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 523,94 грн.; сума штрафу 1 300,00 грн. Наявність у відповідача вищевказаної заборгованості підтверджується доданою до матеріалів справи позивачем довідкою заборгованості (а.с. 35). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В той же час вимоги Банку жодним чином не були задоволені. У зв'язку з тим, що Позичальник не здійснює дій направлених на погашення виниклої заборгованості в рамках кредитного договору № 38268/06/К1 від 06 лютого 2012 року, Банк звертається до Апеляційного суду м. Києва за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено поняття "тимчасова окупована територія України" (зокрема це сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) і встановлено особливий правовий режим цієї території (стаття 4), особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Так, ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» змінено територіальну підсудність судових справ у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях. З огляду на вимоги закону, зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідача. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір.

Outcome: approved