Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спадщини, посилаючись на те, що 06.09.2007 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] та зареєструвала своє право власності на ? частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], на ? частину земельної ділянки, на якій розташований вищевказаний будинок, а також на ? частину земельної ділянки [NUMBER], масив [NUMBER]. Стверджує, що не може в повній мірі користуватися своєю власністю, оскільки вона належить їй та [PERSON] на праві спільної часткової власності, а здійснення цього права можливо лише за згодою. Уточнивши 03.03.2015 року свої позовні вимоги, позивач остаточно просить суд: виділити [PERSON] в користування згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 58/11 від 10 листопада 2014р. (варіант поділу для 1-го співвласника):з житлового будинку літ. «А»: приміщення 1-1 - житлова, приміщення 1-2 - житлова; веранду літ. «а», у складі приміщення І, площею 9,2 м2; що разом становлять загальну площу 39,10 кв.м., житлову площу 29,9 кв.м.; сарай літ. «В», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», вбиральню літ. «Є»; ? частку споруд загального користування, а саме: № 1 - огорожа, № 2 - ворота, № 3 - хвіртка, № 5 - каналізація, № 6 - зливна яма, № 7 - водопровід, розташованих за адресою: [ADDRESS]; Визнати за [PERSON] право власності на: з житлового будинку літ. «А»: приміщення 1-1 - житлова, приміщення 1-2 - житлова; веранду літ. «а», у складі приміщення І, площею 9,2 м2; що разом становлять загальну площу 39,10 кв.м., житлову площу 29,9 кв.м.; сарай літ. «В», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», вбиральню літ. «Є»; ? частку споруд загального користування, а саме: № 1 - огорожа, № 2 - ворота, № 3 - хвіртка, № 5 - каналізація, № 6 - зливна яма, № 7 - водопровід, розташованих за адресою: [ADDRESS]; Встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS], площею 2500 м2, яка була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, з врахуванням часток співвласників на житловий будинок по ? частині, згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 58/11 від 10 листопада 2014р. (варіант поділу для 1-го співвласника):виділивши [PERSON] в користування земельну ділянку № 1 площею 837 м2, яка складається із:земельної ділянки № 1-1 площею 59 м2,земельної ділянки № 1-2, площею 41 м2,земельної ділянки № 1-3, площею 40 м2,земельної ділянки № 1-4, площею 1 м2,земельної ділянки № 1-5, площею 696 м2. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до матеріалів справи заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги задовольнити (а.с.184). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належними чином, причина неявки суду невідома. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.169, 224 ЦПК України. Дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] на ? частину житлового будинку [ADDRESS], на ? частину земельної ділянки, площею 0,2500 га, що знаходиться на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [ADDRESS] та на ? частину земельної ділянки [NUMBER], масив [NUMBER], площею 5,47 га, що знаходиться на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського р-ну Одеської області (а.с.6). У вищенаведеному свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину спадкового майна ще не видане на ім'я спадкодавця [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєструвала своє право власності у встановленому законодавством порядку на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13) Позивач у своєму позові стверджує, що спільне володіння житловим будинком з відповідачкою заважає їй розпоряджатись та користуватись належним їй нерухомим майном на свій розсуд. За положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається гл. 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені у ст. ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію припиняється з дня її отримання. Виходячи зі змісту норм ст. ст. 183, 364, 379, 380, ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири кожному співвласнику, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійними виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Згідно висновку судово-технічної будівельної експертизи №58/11 від 10.11.2014 року, виходячи з архітектурно-планувального рішення приміщень житлового будинку літ. «А» встановлено, що розділити в натурі житловий будинок по [ADDRESS] по ? частині технічно можливий з проведенням переобладнання. Враховуючи вищевикладене, а також те, що експертом запропоновано найбільш доцільний та технічно можливий варіант поділу житлового будинку по [ADDRESS] з максимальним приближенням до ідеальних часток співвласників по ? та ? частині, який найбільш враховує баланс інтересів кожного з співвласників, суд приходить до висновку про виділ в натурі позивачу ? частини житлового будинку відповідно до вказаного експертом варіанту. Що стосується позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою то суд вважає їх також обґрунтованими з наступних підстав. Частиною 4 статті 120 ЗК України встановлено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб, право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно роз'яснення, викладеного у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст. 88 ЗК слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Згідно ч.2ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що судово- будівельно- технічною експертизою №58/11 від 10.11.2014р. пропонується лише єдиний доцільний варіант порядку користування земельною ділянкою, по [ADDRESS] площею 2500кв.м. з врахуванням часток співвласників на житловий будинок по ? частині, який найбільш враховує баланс інтересів кожного з співвласників, при цьому, суд вважає, що висновок експертизи відповідає часткам співвласників, враховує розташування господарських будівель кожного співвласника, суд приходить до висновку про встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до вказаного експертом варіанту. Зазначений висновок експертизи сторонами не оспорювався та іншими доказами не спростований. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи із зазначених вимог закону, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved