Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0, 135 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. За життя спадкодавцем заповіт складено не було. Дотримуючись визначеного законом строку, 08 серпня 2013 року позивач звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з питань прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку їй відмовлено, у зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на зазначене нерухоме майно. З підстав визнання права власності на спадкове майно [PERSON] змушена звернутися до суду. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви, просила суд позов задовольнити. До початку розгляду справи від Літківської сільської ради Броварського району Київської області надійшов лист про розгляд справи без участі відповідача, з проханням вирішити дану справу на розсуд суду. У судовому засіданні [PERSON] проти позову не заперечував та просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 17 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 374 (а.с. 6). [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого 05 травня 1973 року Дарницьким відділом ЗАГС міста Києва (а.с. 8). Із матеріалів дослідженої судом копії спадкової справи № 558/2013 щодо майна [PERSON], яка померла, [INFO] року, вбачається, що 08 серпня 2013 року до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори, дотримуючись шестимісячного терміну для прийняття спадщини, звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини (а.с. 44). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено, так як у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на це спірне майно, про що свідчить лист за № 4029/0214 від 04 грудня 2013 року (а.с. 11). Судом також встановлено, що [PERSON] на час смерті належала 1/2 частина земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], площею 0, 135 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 04 листопада 2010 року державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М., актовий запис № 1-1814 (а.с. 10), та копією державного акту на право приватної власності на землю серії 1-КВ № 072097 (а.с. 9). Відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 8 "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається (ст. 392 ЦК України). Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], що померла [INFO] року, якій належала 1/2 частина земельної ділянки по [ADDRESS], суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved