Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому зазначила, що з 06.03.2009р. по грудень 2016р. вона перебувала у шлюбі із відповідачем і шлюб розірвано за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2016р. Від спільного мешкання із відповідачем у дошлюбний період, у неї є дочка [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні і вихованні. Позивачка має намір вивезти дитину на відпочинок та оздоровлення за кордон, а саме до Туреччини, в зв'язку із цим, вона неодноразово усно зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини, але відповідач залишив ці прохання без відповіді. В подальшому позивачка позов уточнила та остаточно просила надати дозвіл на виготовлення проїзного документу особи, що не досягла 16-річного віку [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON]; надати особі, яка не досягла 16-річного віку [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд з України без згоди та супроводу батька [PERSON], до дня досягнення нею 16-річного віку; стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що батька дитини вона не бачила більше півроку. Батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Вона бажає звозити дитину на відпочинок закордон, крім того дитина навчається в англійській школі, де є можливість виїзду за кордон для навчання. Але без згоди батька вона жодних дій зробити не може. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Позивачка не заперечувала проти винесення заочного рішення. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечувала, зазначила, що надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька буде відповідати інтересам дитини. Заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER], батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16.12.2016р., було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було укладено 06.03.2009р. (а.с. 7) Також судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою. Батько з сім'єю не проживає, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Станом на день винесення рішення у справі, відповідачем не надано дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення причин. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Так, рівність прав і обов'язків батьків стосовно дітей має дотримуватися незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи ні. Одне з питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини - реалізація права дитини на свободу пересування. В Сімейному Кодексі України це питання не регламентується. А відповідно до ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є проїзний документ дитини. Згідно положень ч. 2 ст.4 Закону України від 21.01.1994 р. "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами, у п.4 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вимог п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р., у редакції постанови КМ України №380 від 24.03.2004 року, оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В п. 20 вищевказаних Правил визначено, що проїзний документ оформляється на три роки або до досягнення дитиною 18-річного віку. Судом встановлено, що відповідач безпричинно не надає дозвіл на виїзд за кордон своєї дочки [PERSON], для оздоровлення, відпочинку та навчання. А тому, враховуючи вищевикладене та те, що шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] вже більше півроку розірваний, відповідач не має місця реєстрації і не мешкає разом із позивачкою та дитиною, і ця обставина також значно утруднює розшук позивачкою відповідача і отримання від нього дозволів на тимчасовий виїзд дитини за кордон, та нотаріального посвідчення клопотання про оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і є необхідним надати дозвіл на виготовлення проїзних документів особи, що не досягла 16-річного віку - [PERSON], [INFO], а також надати особі, яка не досягла 16-річного віку - [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд з України без згоди та супроводу батька [PERSON], до дня досягнення дитиною 16-річного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачкою підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved