Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи: заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй заповіту від 24 жовтня 2005 року, складеного [PERSON] , посвідченого секретарем Пійлівської сільської ради Попович М.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 106. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] і після її смерті залишилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта серії IV-ІФ № 012724, розміром 0,43 га, та житлового будинку по [ADDRESS] . За життя, мати заявниці склала заповіт, згідно якого всі належні майнові права, а також усе майно, що належало їй, на що вона за законом мала право, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповіла [PERSON] . Цей заповіт посвідчений секретарем Пійлівської сільської ради Попович М.В. 24 жовтня 2005 року та зареєстрований в реєстрі за № 106. Коли заявниця звернулася до нотаріуса зі заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, то приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] у зв`язку з допущеними неточностями у заповіті, а саме: заповідач [PERSON] , 1934 року народження, склала заповіт на [PERSON] (рік народження не вказаний). Заявниця зазначає, що з моменту народження і до цього часу її усі звуть по імені « [PERSON] ». « [PERSON] » її називала і її мати, а отже, при складанні заповіту мати вказала її ім`я « [PERSON] » заміст « [PERSON] », оскільки під час посвідчення заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається, а також нотаріус або інша службова (посадова) особа, яка посвідчує заповіт, не вимагає від заповідача документів, що підтверджують особу спадкоєця. Заявниця бажає прийняти спадщину після смерті матері, однак через помилку у документі позбавлена можливості реалізувати таке своє право. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25.02.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак 12.03.2021 через канцелярію суду подала письмову заяву, згідно якої просить суд справу розглядати у її відсутності, вимоги заяви підтримує повністю та просить задоволити ( а.с.22). Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області Шпитальний Р.Р. в судове засідання не з`явився, однак через електронну адресу суду надіслав заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності та не заперечує проти задоволення заяви (а.с.23-25) . Фактичні обставини, встановлені судом: [INFO] померла мама заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.08.2020 Калуським міськрайонним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), та про що зроблено відповідний актовий запис №686 (а.с.8). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 17.03.1967, [INFO] народилася [PERSON] , в якому її мамою записана - [PERSON] (а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Пійлівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області 16.08.1975, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та їй після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 24 жовтня 2005 року секретарем Пійлівської сільської ради Попович М.В., зареєстрований у реєстрі за №106, згідно з яким всі належні майнові права, а також усе майно, що належало їй, на яке вона за законом мала право, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповіла [PERSON] (а.с..16). 17.02.2021 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. заявниці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] у зв`язку з допущеними неточностями у заповіті, а саме: заповідач [PERSON] , 1934 року народження, склала заповіт на [PERSON] (рік народження не вказаний) (а.с.12). Відповідно до довідки № 533 від 23.11.2020, виданої виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, згідно із записом в погосподарській книзі виконкому Пійлівської сільської ради №10 за 2016-2023 роки, номер об`єкта ПГО 02-0564, за громадянкою [PERSON] , 1934 року народження, яка померла [INFO] , яка постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті в [ADDRESS] облікується житловий будинок за адресою [ADDRESS] , який знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, земельна ділянка площею 0,43 га згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія IV-ІФ № 012724 від 20.09.1999 призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пійлівської сільської ради. До дня смерті у спадковому будинку проживали та зареєстровані: [PERSON] , померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , - зять, [PERSON] , [INFO] , - дочка, [PERSON] , [INFO] , - онук, [PERSON] , [INFO] , - дружина онука, [PERSON] , [INFO] , - правнука, [PERSON] , [INFO] , - правнук. Заповіт від імені [PERSON] в Пійлівській сільській раді посвідчувався 24 жовтня 2005 року, зареєстровано в реєстрі за № 106, не змінювався та не відмінявся (а.с.14) Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані заявницею на обґрунтування заяви, пояснення заінтересованої особи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності заявниці [PERSON] заповіту від 24.10.2005 року має для неї юридичне значення, так як вона зможе реалізувати своє право на спадщину. В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатися за участю заявників та заінтересованих осіб. Заявники та залучені до участі у справі заінтересовані особи, зокрема, вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви по встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні світлокопії заповіту від 24 жовтня 2005 року складеного [PERSON] , посвідченого секретарем Пійлівської сільської ради Попович М.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 106, у ньому було допущено помилку, а саме: замість правильного імені спадкоємця « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Враховуючи надані заявником докази, перевірені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заповіт від 24 жовтня 2005 року, складений [PERSON] , посвідчений секретарем Пійлівської сільської ради Попович М.В. та зареєстрований в реєстрі за № 106, фактично належить [PERSON] . Встановлення факту належності вказаного заповіту заявнику породжує для неї настання правових наслідків і вона зможе усунути розбіжності, через які у неї виникнули перешкоди та успадкувати майно. З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт належності правовстановлюючого документу, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога заявниці законна, обґрунтована та доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved