Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Представник позивача 13.05.2017 року звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Підставою звернення із позовом вважає те, що 26 листопада 2014 року між ПАТ «[PERSON] СБЕРБАНКУ Росії", правонаступником всіх прав та зобовязань якого на підставі зареєстрованих змін до Статуту від 26.11.2015 року є ПАТ «СБЕРБАНК», (надалі-Банк) та [PERSON] (надалі-Відповідач, Позичальник, Боржник) був укладений кредитний договір №40742-ФО/2014/62 (надалі-Кредитний договір, Договір), відповідно до якого [PERSON] зобовязався надати Позичальнику кредитні кошти у сумі 67 577,05 грн. на цілі зазначені у пункті 1.3. цього Договору, а Позичальник зобовязався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови Кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбачениму Графіком (Додаток №1 до Кредитного договору). Кінцевий термін повернення кредиту-25 листопада 2019 року, що передбачено п.8.1. Договору.Факт видачі кредитних коштів Відповідачу підтверджується доданою до позову випискою по особовим рахункам Відповідача. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору тип процентної ставки, що застосовується за Кредитним договором - фіксована процентна ставка. Розмір фіксованої процентної ставки за користування Кредитом складає 33 (тридцять три) % річних. Відповідно до ст.1054 ЦК України по кредитному договору [PERSON] зобовязується надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені Кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобовязання, передбачені кредитним договором, надавши Відповідачу кредитні кошти. Пунктом 6.9. кредитного договору відповідач погодив, що у випадку порушення позичальником своїх зобовязань, діюча процента ставка за користування кредитом встановлюється в новому розмірі, а саме в розмірі збільшеному на 2 (два) процентних пункти. Відповідач порушив умови п.2.5. Кредитного договору щодо обовязкового страхування, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією договору добровільного страхування від нещасного випадку №312228173.14 від 26.11.2014 року відповідно до якого перший період страхування сплив 25.11.2015 року, та не був поновлений відповідачем, у звязку з не оплатою страхової суми на наступний період страхування. З огляду на викладене, з першого календарного числа місяця, наступного за місяцем, в якому позичальником було порушено зобовязання, тобто з 01.12.2015 року, діюча процентна ставка за користування Кредитом становить 35% річних. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Пунктом 8.3. кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, а також інші права, передбачені законодавством України та/або цим Договором у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та /або процентів нарахованих за користування кредитом; перевищення повною сумою заборгованості за Кредитом, суми кредиту, який підлягає поверненню більш як на 10 відсотків; несплати клієнтом більше однієї виплати з повернення кредиту та/або процентів, що перевищують п 'ять відсотків від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. цього договору; істотного порушення позичальником будь-яких зобовязань за цим договором. Пунктом 8.4 кредитного договору передбачено, що у разі, якщо [PERSON] використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, то він зобовязаний в письмовій формі повідомити про це позичальника. Оскільки, відповідач несвоєчасно здійснював погашення кредиту, утворилася заборгованість по сплаті за кредитом, банк неодноразово звертався з проханням до позичальника сплатити прострочену заборгованість по основному боргу та нарахованих процентах відповідно до умов договору, що підтверджується: повідомленням вимогою за вих. 8435/7/18-5-1 від 14.10.2014 року. Однак, заборгованість станом на дату подачі позову відповідач не погасив, чим порушив умови договору. Заборгованість за кредитом станом на 16 лютого 2017 року становить-64 105,23 гривень. Відповідно до ст.536 ч.1 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. З урахуванням п.1.2 кредитного договору, позивач нарахував відповідачу суму процентів за користування кредитом станом на 16 лютого 2017 року в розмірі-36 811,88 гривень. Пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом нарахована відповідно до п.10.1. вищезазначеного договору: «За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати Банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу» і складає 57 775,61 гривень. Пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом по кредитному договору нарахована відповідно до пункту 10.1. вищезазначеного договору: «За несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором, позичальник зобовязаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу» і складає 20 671,42 гривень. Штраф за факт прострочення сплати кредиту по кредитному договору нарахований відповідно до п.10.2 вищезазначеного договору: «У разі прострочення сплати основної суми Кредиту, передбаченої графіком повернення кредиту та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки у розмірі 60 (шістдесят) гривень» і складає 360,00 гривень. На підставі викладеного, станом на 16.02.2017 року, загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 179 724,14 гривень, з яких: заборгованості за кредитом-64 105,23 гривень; процентів за користування кредитом-36 811,88 гривень; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом-57 775,61 гривень; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом-20 671,42 гривень.; штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту-360,00 гривень. Відповідно до п.11.6 кредитного договору за будь-якими позовними вимогами встановлена позовна давність тривалістю три роки. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» позивачем сплачено судового збору 2 695,90 гривень. Відповідно до ст. 109 п.1 Цивільно-процесуального кодексу України від 18.03. 2014 року N1618-ІV в діючій редакції позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Просить стягнути із [PERSON] на користь ПАТ «СБЕРБАНК» заборгованість за кредитним договором №4072-ФО/2014/62 від 26.11.2014р. в розмірі 179 724,14 гривень та судові витрати. \~ \~ \~ У судове засідання представник позивача ПАТ «Сбербанк» не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, про підтримання позову. \~\~ \~ \~ У судовому засіданні відповідач позов не визнав повністю та пояснив, що ним переукладалися договори з позивачем при відсутності в нього коштів для погашення заборгованості. Періодично він сплачував заборгованість, коли працював. Намагався в добровільному порядку вирішити спір, але йому запропонували одразу сплатити 35 000 грн, замість всієї заборгованості. Тому, в нього виникають питання до позивача, чому така різниця в сумі, пред"явленій до суду. Всі платежі, які він сплачував, відображені в розрахунку заборгованості. Просить позов не задовільняти. \~\~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного: \~ \~ -згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; \~ \~ -між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №40742-ФО/2014/62 від 26.11.2014 відповідно до якого [PERSON] надає Позичальнику кредитні кошти в сумі 67\~577,05 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33 % річних (35% у разі порушення умов договору) з кінцевим терміном погашення 25.11.2019 року (а.с.7-10); -у відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; -згідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); -згідно розрахунку заборгованості за користуванням кредитом станом на 16.02.2017 року [PERSON], згідно кредитного договору №40742-ФО/2014/62 від 26.11.2014 року, він має заборгованість 179\~724,14 грн.,\~з них: 64\~105,23 грн.заборгованість за кредитом; 36\~811,88 грн.-заборгованість за процентами за користування кредитом; 57\~775,61 грн.-заборгованість за пенею за прострочення повернення заборгованості за кредитом;20\~671,42 грн.-заборгованість за пенею за прострочення сплати процентів за користування кредитом; 360,00 грн.-штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту (а.с.4); -відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (параграф 1-позика\~ ст.ст.1046-1053 ЦК України); -згідно змін до статуту ПАТ «[PERSON] Сбербанку Росії», затверджених рішенням єдиного акціонера №3 від 19.10.2015 року ПАТ «СБЕРБАНК» є правонаступником всього майна, прав та обовязків ПАТ «[PERSON] Сбербанку Росії», ВАТ «[PERSON] Сбербанку Росії», ЗАТ «[PERSON] Сбербанку Росії», ЗАТ «[PERSON] НРБ», ЗАТ «Комерційний банк НРБ-Україна» (а.с.22,23). - останній платіж відповідачем проведено 30.06.2015 року (а.с.5); - відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; \~ -згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; \~- відповідно ч.3 ст.6 ЦК\~ України сторони в договорі мають право відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; \~\~-згідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін; \~ - відповідно п.11.6 Договору позовна давність за будь-якими вимогами сторін, які випливають за даним договором встановлюється у три роки (а.с.6 зв.сторона),\~ тому суд вважає, що позивачем строк позовної давності не пропущено, в тому числі з підстав, зазначених у договорі; -судові витрати у відповідності до ст.88 ЦПК України стягуються пропорційно задоволеним вимогам, а тому підлягають стягненню в повному обсязі із відповідача. \~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved