Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 34279,84 грн., неустойку у розмірі 10800,79 грн. В обгрунтування позовних вимог пояснила, що з 24.09.2005 р. по 27.11.2007 р. перебувала у шлюбі з відповідачем. Після розірвання шлюбу 20.04.2011 р. народився син [PERSON] Стосунки між ними погіршилися і вони стали проживати окремо, станом на сьогодні дитина проживає разом з нею. Рішенням суду від 2012 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Згідно розрахунку заборгованість по аліментам складає 34279,84 грн. Вважає, що має право на стягнення неустойки у розмірі 10800,79 грн. 16.11.2017 р. від позивачки надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, а саме вона просила зменшити розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 7890,79 грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що допомогав одягати та взувати сина, в період спільного проживання оформлював на себе кредити в установах банку на сімейні потреби, побудував позивачці металеві теплиці для вирощування овочів за власний рахунок. Від представника третьої особи Камянсько-Дніпровського районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшла заява про розгляд справи без його участі. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 164989 від 04.05.2011 року (а.с. 9). На примусовому виконанні у Камянсько-Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавчий лист № 2/0811/784/2012 від 21.12.2012 р. виданий Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від прибутку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 28.11.2012 року та до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.04.2017 р. складає 34279,84 грн., що підтверджується копією розрахунку від 22.06.2017 р. (а.с. 10-11). Згідно копії довідки виконавчого комітету Великознамянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області від 03.07.2017 р. № 502 дитина проживає разом з позивачкою по вул. Соловїна (Жовтнева), 115 в с. Велика Знамянка (а.с. 12). [PERSON] знаходиться на «Д» обліку у лікаря окуліста, що підтверджується копією довідки лікаря від 26.07.2017 р. (а.с. 12). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. \~\~\~\~\~\~ Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). \~\~ Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~ Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. \~\~\~\~\~\~ Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобовзана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. \~\~\~\~\~\~ Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обовязок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обовязковому виконанню. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 16.09.2016 року (Справа № 6-300цс16). За правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Тому суд, зважаючи на несвоєчасну виплату присуджених за рішенням суду аліментів, приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки вказана заборгованість визначена державним виконавцем та підтверджена матеріалами справи. При поданні позову позивачкою був сплачений судовий збір, тому з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивачки суму судового збору, що складає 640грн. згідно квитанції № 25 від 11.09.2017 р.

Outcome: approved