Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що 14 серпня 2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося через погіршення сімейних стосунків та фактичного припинення шлюбних відносин. Примирення і подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею - [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14.08.2009 року Косівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 02. Стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засіданні не з'явилася, подала до суду заяву, якою просить суд розгляд справи проводити без її участі . Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд позов задоволити (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився на адресу суду надійшла телефонограма, якою він просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 14). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та відповідача викладену у письмовій заяві та телефонограмі , що надійшли на адресу суду , дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню . Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи встановлено , що 14 серпня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Косівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 02 (а.с.5). Від шлюбу подружжя має спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.6). Позивач у позовній заяві вказує суду, що на початку подружнього життя стосунки між нею та відповідачем були хорошими, але з плином часу все почало змінюватися. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З квітня 2015 року подружні стосунки вони не підтримують, разом не проживають, тому збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки та інтересам дитини. Наміру жити далі разом позивач не має, примирення вважає неможливим. Відповідач у телефонограмі вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу. За наведених підстав суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та в першу чергу інтересам дитини. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити . Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України , слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved