Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON], [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити йому додатковий строк у два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини матері, а також встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай). Свої вимоги обґрунтовує тим, що мати позивача [PERSON]- [PERSON], яка померла [INFO] заповіт щодо свого майна не залишала, позивач є єдиним її спадкоємцем за законом першої черги щодо належної матері земельної ділянки. Позивач постійно не проживав разом з матір'ю на час відкриття спадщини і протягом шести місяців не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини матері, що пояснює наявністю у нього поважних причин та підстав для визначення йому за судовим рішенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини матері. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, але попередньо надали до суду клопотання, в якому вказали, що вимоги позовної заяви підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу без їх участі. Представник відповідача Павлівської сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з'явився, але попередньо надав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги позовної заяви визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 24 травня 2018 року, виданим повторно Захарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 7). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.07.1966 року, виданим Павлівським сільським бюро РАЦС Фрунзівського району Одеської області на ім'я позивача - [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) площею 5,71 в умовних кадастрових гектарах, що належала йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданим головою Фрунзівеької районної державної адміністрації від 22.07.1996 року та яка розташована на території Павлівеької сільської ради Фрунзівського району Одеської області (а.с. 15). Згідно довідки Павлівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області № 914 від 30.07.2018 року, [PERSON], який помер [INFO] дійсно був зареєстрований до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] У житловому будинку, що розташований за вищевказаною адресою: крім покійного на день його смерті були зареєстровані та проживають: дружина -[PERSON] [INFO] та син- [PERSON] [INFO] (а.с. 10). Враховуючи відкриття спадщини у 2001 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно положень ст. 524 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Заповіту за життя [PERSON] не склав, а єдиними спадкоємцями першої черги за законом після його смерті, згідно положень ст. 529 ЦК України, являються позивач [PERSON], та [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON], фактично прийняв позивач та дружина покійного [PERSON], оскільки проживали разом з померлим [PERSON] на момент його смерті за однією адресою: [ADDRESS]. Спадкоємці фактично прийняли спадщину шляхом управління спадщиною - оскільки, як зазначено в позовній заяві, здавали в оренду право на земельну частку (пай), отримували оренду плату, робили капітальний і поточний ремонт спадкового будинку, що належав спадкодавцю, платили всі комунальні платежі на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця, але не оформили своїх спадкових прав. [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 26 червня 2008 року, виданим виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина на право власності на земельну ділянку площею 4,4027 га, кадастровий номер [NUMBER], що належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданим головою Фрунзівської районної державної адміністрації від 10.05.2006 року та яка розташована на території Павлівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (а.с. 16). Згідно довідки Павлівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області № 915 від 30.07.2018 року, [PERSON], яка померла [INFO], дійсно була зареєстрований до дня своєї смерті за адресою по [ADDRESS] У житловому будинку, що розташований за вищевказаною адресою, крім покійної на день її смерті інших осіб не зареєстровано, але періодично проживає без реєстрації син покійної [PERSON], - [PERSON] [INFO] (а.с. 11). Померлою заповіту складено не було. За відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Відповідно до частини першої статті 1223 Цивільного кодексу України : «у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». З урахуванням даного положення, позивач належить до спадкоємців першої черги та є єдиним спадкоємцем померлої. Для отримання спадщини позивач [PERSON] не зміг у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки, як зазначено в позовній заяві про існування спадщини в вигляді права на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданим головою Фрунзівської районної державної адміністрації від 22.07.1996 року, яка розташована на території Павлівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, та права власності на земельну ділянку ділянку площею 4,4027 га, кадастровий номер [NUMBER], відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданим головою Фрунзівської районної державної адміністрації від 10.05.2006 року, яка розташована на території Павлівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, після померлих батьків, позивач [PERSON] дізнався випадково, від знайомих в травні місяці 2018 року, перебуваючи у знайомих на свята в с. Павлівка Захарівського району Одеської області, так як з 15 грудня 2005 року проживає постійно за кордоном в Республіці Молдова, де перебуває на постійному консульському обліку. Підтвердженням даного твердження позивача [PERSON] також являється те, що після того, як позивач [PERSON] дізнався що покійному батькові [PERSON], належало право на земельну частку (пай), а покійній матері [PERSON], право власності на земельну ділянку, позивач [PERSON] звернулася до секретаря Павлівської сільської ради Осадчук Ольги Іванівни, яка надала позивачу [PERSON] оригінал сертифікату серії [NUMBER] виданий 22.07.1996 року головою Фрунзівської державної адміністрації Гогулінським М.М., на ім'я [PERSON], та оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 10.05.2006 року головою Фрунзівської районної державної адміністрації Ковальським Л.О., про існування яких позивач [PERSON] взагалі не знав, які зберігались в Павлівській сільській раді Захарівського району Одеської області. Позивач [PERSON] вважає, що не пропустив строк для прийняття спадщини, так як про наявність спадкового майна, яке залишилось після смерті його батька [PERSON] та матері [PERSON], позивач [PERSON] дізнався лише в травні місяці 2018 року і відразу 11.07.2018 року звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області від 11 липня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідно до даних нотаріальної контори спадкова справа на майно померлої [PERSON] відсутня, відсутні відомості про постійне проживання (реєстрацію) із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відсутні відомості про факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] в поданому свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця вказано як «[PERSON]», а в сертифікаті на право на земельну частку (пай) як «[PERSON]» (а.с. 12). Оцінюючи встановлені обставини та правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1221, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 р., при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Визначаючи наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документу у судовому порядку, суд виходить з положень п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За результатом дослідження описаних у цьому рішенні доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо встановлення факту належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай). Щодо позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, судом встановлено, що позивач не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і у встановлений строк до нотаріуса з питанням прийняття спадщини не звернувся, відсутні інші спадкоємці за законом першої черги, які прийняли цю спадщину і можуть надати письмову згоду на її прийняття позивачем. Враховуючи викладене та з огляду на те, що відповідач Павлівська сільська рада Захарівського району Одеської області визнала позов повністю, судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Outcome: approved