Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати відмову відповідача у вчиненні нотаріальної дії по посвідченню договору міни земельними ділянками з [PERSON], що мала місце 8.12.2016р., коли відповідач йому письмово відмовив у посвідченні даного договору, та зобовязати відповідача вчинити нотаріальну дію по посвідченню договору міни у відповідності до вимог закону. Позовні вимоги вмотивував тим, що 8 грудня 2016 року він разом з [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області [PERSON] із заявою про нотаріальне посвідчення договору міни належної йому присадибної земельної ділянки площею 0,1500га, розташованої за адресою: Київська область, Броварський район, село Семиполки, вулиця Парникова,8, кадастровий номер 3221288801:01:030:0029, на належну [PERSON] земельну ділянку площею 8,9201га, розташовану за адресою: Київська область, Броварський район, Рожнівська сільська рада, кадастровий номер 3221287201:05:003:0004, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, подав всі необхідні для нотаріального посвідчення договору документи, сплатив всі належні платежі, але нотаріус йому у посвідченні договору своїм листом від 8.12.2016р. №43\\01-16 відмовив, посилаючись на те, що вказана нотаріальна дія н може бути вчинена згідно з п.15 перехідних положень Земельного кодексу України та ст.14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Такі дії нотаріуса вважає протиправними, дану відмову у посвідченні договору міни вважає незаконною, оскільки ті норми закону, на які послався нотаріус у своїй відмові, не містять прямої заборони щодо укладення даного законного по суті договору; що укладенням даного договору сторони мали дійсний намір здійснити обмін земельними ділянками, рівноцінними як по значимості, так і по вартості, визначеній у відповідному закону порядку. Відповідач приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] позовні вимоги до себе не визнав, свої дії вважає правомірними; у судовому засіданні пояснив, що до нього звернулись позивач і третя особа з проханням посвідчити договір міни земельними ділянками, належними кожному з них на праві власності, він перевірив документи, пересвідчився, що всі необхідні документи були наявні, перевірив відомості з державного реєстру щодо прав та обтяжень на вказане майно, пересвідчився у дійсності волевиявленні учасників договору, але відмовив позивачу у нотаріальному посвідченні договору міни, виходячи з приписів п. 15 перехідних положень до Земельного кодексу України та ст.14 Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земель них ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки обєктом міни була земельна ділянка сільськогосподарського призначення; відмову виклав у письмовій формі у вигляді листа, конкретної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії він не виносив. У подальшому просив справу розглядати у його відсутності, та ухвалити рішення залишив на розсуд суду. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що дійсно має на у власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку бажає обміняти на іншу присадибну земельну ділянку, що з позивачем домовились про обмін земельними ділянками, договір укладають на умовах без оплати один одному, оскільки земельні ділянки за вартістю є рівноцінними, предявили н6отаріусу всі необхідні документи, але нотаріус відмовив у посвідченні договору. Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справи, дослідивши подані докази, проаналізувавши вимоги закону, що регулюють дані правові носити, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків: Згідно договору купівлі-продажу, Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку - позивачу [PERSON] на праві власності належить присадибна земельна ділянка площею 0,1500га, кадастровий номер 3221288801:01:030:0029, розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Семиполки, вулиця Парникова,8,; Відомості про обтяження відсутні. Згідно Звіту ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» про експертну оцінку земельної ділянки, кадастровий номер 3221288801:01:030:0029, розташованої за адресою: Київська область, Броварський район, село Семиполки, вулиця Парникова,8, - ринкова вартість обєкта оцінки на дату оцінки без врахування ПДВ складає 118815грн. без ПДВ. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку №075215, Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку - третій особі [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 8,9201га, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221287201:05:003:0004, розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Рожнівська сільська рада; Відомості про обтяження відсутні. Згідно Звіту ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» про експертну оцінку земельної ділянки, кадастровий номер 3221287201:05:003:0004, розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Рожнівська сільська рада, - вартість земельної ділянки складає 118820грн. без ПДВ. З письмової відповіді у вигляді листа , вихідний номер 43/01-16 від 8.12.2016р. на ім,я [PERSON] приватний нотаріус [PERSON] відмовив у нотаріальному посвідченні договору міни земельними ділянками між [PERSON] і [PERSON] , видно, що нотаріус, розглянувши звернення та документи, подані для посвідчення договору міни вказаними земельними ділянками, відмовив у вчиненні нотаріальної дії згідно п.15 перехідних положень до Земельного кодексу України та ст.14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земель них ділянок власникам земельних часток (паїв)». Згідно ст.125 та ст. 126 ЗК України - право власності на земельну ділянку набувається з моменту реєстрації цих прав. Право власності земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно п. а ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 та ст.319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливає місцезнаходження майна. Згідно ч.2 ст.319 ЦКУ власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Згідно ч.3 усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.6 держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ч.7 діяльність власника може бути обмежена чи припинена лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 328 ЦК п раво власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦК України - свої цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ч. 2 - при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно ч. 3 - не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно ч. 4 - при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст.204 ЦК України встановлюється принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, правочин не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення особи має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у відповідній формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.209, 657, 716 ЦК України - правочин щодо нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений. Таким чином, Цивільний кодекс України і Земельний кодекс України якими врегульовані всі питання, що стосуються здійснення та реалізації права власності, і в тому числі права розпорядження таким майном, як земельною ділянкою, та, зокрема, права на укладення правочинів відносно свого майна, встановлюють презумпцію правомірності розпорядження земельними ділянками їх власниками, зокрема передбачають можливість укладення договорів міни земельними ділянками, і не містять норм закону, які б прямо забороняли вчиняти той правочин, за посвідченням якого позивач звернувся до відповідача. Щодо зазначених нотаріусом у його листі підстав для відмови у посвідченні договору, то суд, розглядаючи дану справу, дійшов висновку про відсутність у даному випадку тих підстав, на які послався нотаріус, відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії. При цьому суд виходить з наступного: Відмовляючи позивачу у нотаріальному посвідченні договору міни, нотаріус у своїй відмові вчинити вказану нотаріальну дію, послався на ст.14 Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Разом з тим, згідно ст.14 Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції зі змінами від 2.06.2015р.): ч.1 - У разі\~\~ якщо\~ власник\~ земельної\~ ділянки,\~ яка\~ знаходиться всередині єдиного масиву,\~ що використовується спільно\~ власниками земельних\~\~ ділянок\~\~ чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського\~\~\~\~\~ виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку\~ на\~ межі\~ цього\~ або\~ іншого масиву; ч.2 - Обмін земельними\~\~ ділянками\~\~ здійснюється\~\~ за\~\~ згодою\~ їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально; ч.3 - Сільські, селищні,\~\~ міські\~\~ ради\~\~ та\~\~ районні\~\~\~ державні адміністрації в межах своїх повноважень сприяють обміну земельними ділянками. Таким чином, дана норма закону не містить у собі заборони чи обмеження щодо укладення (і нотаріального посвідчення) договору міни земельної ділянки, в тому числі з зазначеним цільовим призначенням. Згідно підпункту «б» пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, на який послався нотаріус у відмові, - не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. З аналізу даної норми закону слід дійти висновку, що дане обмеження не поширюється на випадок обміну вказаних двох конкретних земельних ділянок, враховуючи виключення, зазначене у тій же нормі закону, і враховуючи відсутність зміни цільового призначення жодної з земельних ділянок чи наявності у сторін такого наміру. Як видно з експертних оцінок обєктів міни (обох земельних ділянок) дані обєкти за вартістю є рівноцінними. Договір укладається без оплати. Тобто в даному випадку відсутні ознаки прихованої торгівлі землею (зокрема продажу земель сільськогосподарського призначення). Як видно з дійсних намірів учасників договору, - відсутні ознаки прихованих намірів сторін у договорі змінити цільове призначення земельних ділянок або одної з них (відносно чого існує пряме обмеження у законі). Таким чином, оскільки закон не зазначає конкретно заборони чи обмеження відносно конкретного договору, який позивач і третя особа укладають, то слід дійти висновку, що нотаріус не мав достатніх законних підстав для відмови у посвідченні такого договору зокрема, з тих підстав, які нотаріусом зазначені у відмові. Виходячи з пояснень відповідача у судовому засіданні, а також з наданих документів і змісту відмови нотаріуса, - інших підстав для відмови у нотаріальному посвідченні даного договору також не було. Зокрема, даний договір не мав невідповідностей вимогам, зазначеним у статті 203 ЦК України. Діяльність нотаріуса по вчиненню нотаріальних дій врегульована Законом України «Про нотаріат» і Інструкцією щодо вчинення нотаріальних дій і підстав для відмови у їх вчиненні. Згідно ст.5 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус зобов'язаний, зокрема, здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону, сприяти громадянам, підприємствам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Н отаріус зобовязаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Згідно пп.2,4 глави 6 Інструкції - нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Згідно пп.1, 2 глави 7 Інструкції - нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. В главах 2 та 8 Інструкції передбачено вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії, зокрема посвідчення правочину. Згідно п.1.10 - у разі посвідчення правочину, спрямованого на відчуження земельної ділянки, нотаріус перевіряє відсутність (наявність) обмежень (обтяжень) такої земельної ділянки. Згідно п.1.11 - при посвідченні правочинів відчуження земельних ділянок у випадках, встановлених\~Законом України „Про оцінку земель, нотаріус вимагає надати йому документи про грошову оцінку відчужуваної земельної ділянки. Згідно п.3 глави 3 Інструкції, при посвідченні договору про відчуження земельної ділянки як самостійного об'єкта цивільних правовідносин нотаріус витребовує витяг з Державного земельного кадастру. Згідно п.1 глави 13 Інструкції нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії лише у разі наявності наведених вище підстав, або одної з них: зокрема, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; якщо дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або іншою посадовою особою, що вчиняє нотаріальні дії; якщо є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; якщо з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; якщо правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; якщо особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; якщо особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; а також в інших випадках, передбачених\~Законом; згідно п.2 глави 13 Інструкції - нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Таким чином, з аналізу даних вимог Інструкції щодо вчинення нотаріальних дій і підстав для відмови у їх вчиненні, - у даному випадку відповідач не мав жодної з зазначених у пунктах 1 та 2 глави 13 Інструкції підстав для відмови у нотаріальному посвідченні договору. Крім того, згідно п.3 глави 13 Інструкції - нотаріус у разі відмови у вчиненні нотаріальної дії зобов'язаний протягом трьох робочих днів винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. У даному ж конкретному випадку нотаріус на вимогу особи, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії (позивача), не дотримався вказаних вимог Інструкції і не виніс відповідної постанови, обмежившись наданням лише письмової відповіді, що також вказує на неправомірність його дій. Згідно п.4 глави 13 Інструкції - нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Згідно п.1, п.2. глави 14 Інструкції - нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, відповідач у даному конкретному випадку діяв неправомірно, відмовляючи позивачу у посвідченні\~ договору міни земельних ділянок, не маючи для того достатніх законних підстав. Такі дії відповідача (по відмові у нотаріальному посвідченні договору) є протиправними, такими, що не відпадають закону «Про нотаріат» і вказаній Інструкції, і такими, що порушують права позивача. Відповідач повинен був, діючи у відповідності до вимог Закону «Про нотаріат» та дотримуючись положень Інструкції щодо вчинення нотаріальних дій, посвідчити вказаний договір, а не відмовляти у його посвідченні з тих підстав, з яких відповідач відмовив позивачу у вчиненні вказаної нотаріальної дії, і які зазначені у його письмовій відмові від 8.12.2016р. Згідно ст.3, ст.15 ЦПК України, ст.15, ст.16 ЦК України, пп.1,2 глави 14 Інструкції щодо вчинення нотаріальних дій та закону «Про нотаріат», особа має право звернутись до суду за захистом порушених прав, зокрема і у такий спосіб, як визнання дій нотаріуса неправомірними, скасування відмови у вчиненні нотаріальної дії, та покладення на особу, що діяла протиправно, відповідного обовязку виконати певні дії, направлені на відновлення порушеного права. При цьому, зобовязуючи відповідача вчинити нотаріальну дію, суд виходить виключно з того, що в даному конкретному випадку відсутні ті підстави для відмови у нотаріальному посвідченні договору міни, які конкретно зазначені відповідачем у його письмовій відмові від 8.12.2016р. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і виходячи виключно з наданих доказів, не перебираючи на себе повноважень і обовязків нотаріуса, передбачених законом «Про нотаріат» і Інструкцією щодо вчинення нотаріальних дій, суд у даному рішенні не робить висновків щодо відсутності інших підстав для відмови у посвідченні даного договору, передбачених у главі 13 Інструкції, які можливо будуть виявлені нотаріусом при вчиненні вказаної нотаріальної дії (зокрема, у разі виявлення нотаріусом недоліків, що стосуються наявного права власності та правовстановлюючих документів, дійсного волевиявлення і дієздатності учасників договору, відсутності внесених до Державного реєстру відомостей про арешти, інші обтяження, тощо), - що знаходиться поза межами розглядуваної справи.

Outcome: approved