Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 07.08.2004 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 455. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що життя з відповідачем не склалося внаслідок постійних суперечок, конфліктів, що виникали на ґрунті зловживання відповідачем спиртними напоями. У грудні 2015 року відповідач після чергового конфлікту покинув сім`ю та переїхав до своєї матері.\~ Вони із відповідачем припинили шлюбні відносини, перестали вести сумісне господарство. Вважала, що збереження сім'ї неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 07.08.2004 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 455, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 246457, виданим 07.08.2004 року. 26.11.2005 року від шлюбу народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 047220. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав\~ для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 704,80 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, у звязку із чим, суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved