overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи це тим, що між ПрАТ «МТС Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг мобільного телефонного зв'язку за №4722418/1.12093085 від 17.06.2009 року та додаткову угоду до договору №4822974. Проте, [PERSON] не оплатила отримані нею послуги зв'язку. Відповідач порушила умови договору і має заборгованість на загальну суму 1 196,16 грн.. Посилаючись на норми закону, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 1 196,16 гривень, а також сплаченого в справі судового збору 243,60 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив слухати справу у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи, у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних в справі доказів, в порядку ст.169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПрАТ «МТС Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг мобільного телефонного зв'язку за №4722418/1.12093085 від 17.06.2009 року та додаткову угоду до договору №4822974. Відповідно до умов договору, відповідачу було надано послуги мобільного зв'язку і підключено відповідача до мережі зв'язку позивача. Для розрахунку за послуги відповідачу було присвоєно особистий рахунок № 1.12093085. Проте, [PERSON] не оплатила отримані нею послуги зв'язку. Відповідач порушила умови договору і має заборгованість на загальну суму 1 196,16 грн., яка складається з суми заборгованості за послуги 385,12 грн. та договірної санкції в розмірі 811,04 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. В силу ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 23 травня 2014 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 217. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі, а до цього перебували у фактичних шлюбних відносинах, в період яких в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом з відповідачкою. Шлюбні відносини між ними припинені, вони ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 23 травня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 217. До реєстрації шлюбу сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний позивач. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства та проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя Бень і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачкою висловлена думка щодо відновлення їй дошлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаїва із позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], оскільки вказана квартира не приватизована. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті "Рідне Прибужжя". Ухвалою суду справа розглянута у відсутнсть сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, позивач 31 серпня 1989 року отримав Ордер на житлове приміщення №2279 на квартиру [ADDRESS] на сім'ю, яка складається з трьох чоловік. З 15 вересня 1989 року відповідач зареєстрований у [ADDRESS]. Усі комунальні послуги та утриманням квартири здійснює позивач. Крім позивача та відповідача у вищевказаній квартирі зареєстрована донька - [PERSON] Відповідно до акту від 20 серпня 2014 року, посвідченого ТОВ «ЖЕК «Забота» встановлено, що відповідач не проживає за вказаною адресою з квітня 2007 року. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст.71, 72 ЖК України суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад шість місяців у квартирі [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення вказаної квартири. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що від зареєстрованого з відповідачем шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. На даний час вона з дітьми живе окремо від чоловіка, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі: на утримання дітей у розмірі 1500грн.щомісячно. Сторони у судове засідання не з"явились, позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала; відповідач також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню . Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні їх від цього обов»язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю сторін. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України повинен урахувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.07.2000 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження дітей, де батьком записаний відповідач. Після припинення шлюбних відносин у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, домовленості про сплату аліментів на дітей сторони не досягли, а тому з відповідача слід стягнути аліменти на їх утримання в судовому порядку. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати, пов"язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.180-183,184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 13 липня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 812. Позивач зазначила, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2010 року, вони мешкають окремо, мають окремий бюджет та ведуть окреме господарство. Причиною розпаду сім'ї є те, що відповідач виїхав до Нигерії, залишився там і створив нову сім'ю. Посилаючись на те, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважається повідомленим належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 13 липня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 812. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2010 року, так як відповідач покинув родину, виїхавши за межі України і створивши нову сім'ю, вони не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше збереження шлюбу родини [PERSON] суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 20 грудня 2002 року виконкомом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 76. Від спільного проживання мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають, позивачка перебуває у цивільних відношеннях з іншим чоловіком. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, дитина після розірвання шлюбу буде мешкати разом з батьком. Судом також з'ясовано той факт, що позивачка має намір залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2014 року позивачі звернулися до суду із даним позовом, в якому просили визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову позивачі зазначили, що вони є власниками вищезазначеного житлового будинку, і в ньому зареєстрований відповідач [PERSON] , який є колишнім зятем позивачки [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] з 2000 року був зареєстрований у будинку, однак починаючи з жовтня 2006 року і по теперішній час він у вказаному житловому будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані, при цьому будь-яких перешкод для проживання у будинку для відповідача позивачі не створюють і замки на дверях вони не змінювали. Відповідач за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації, а проживає за іншою адресою, яка позивачам невідома. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачі позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення позивачів, свідків та дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Житловий будинок [ADDRESS] належить позивачам [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 01.02.1993 року державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Козленок С.І., р. № 1-342, зареєстрований в Миколаївському МБТ 11.02.1993 року за р. № 14343 (а.с.10). \~ \~ \~ \~Згідно довідки КП ДЄЗ Океан № 3376 від 16.09.2014 р.(а.с.11) та будинкової книги (а.с.22-25) вбачається, що в спірному будинку зареєстровані: - [PERSON] (власник 1/2 частки), [PERSON] (власник 1/2 частки) та [PERSON] (колишній зять). \~ \~ \~ \~Відповідач починаючи з жовтня 2006 року у спірному будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі у підтриманні будинку у належному стані, що підтверджується актом про непроживання (а.с.12) та показами допитних у судовому засіданні свідків - [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачами докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, в обгрунтування якого зазначила, що 04 жовтня 1989 року між нею та відповідачем, Відділом РАЦСу Київського РВК м. Одеси було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1397. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, неповнолітню залишити їй на виховання. Ані позивачка, ані відповідач в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не аперечував. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 04 жовтня 1989 року між позивачкою та відповідачем, Відділом РАЦСу Київського РВК м. Одеси було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1397, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 4 жовтня 1989 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 02 грудня 2003 року. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, в обгрунтування якого зазначила, що 27.04.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] Виконавчим комітетом Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, при цьому відповідач ніякої матеріальної допомоги їй не надає. На підставі викладеного позивачка в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Позивачка в судове засідання не з"явилась, але звернулась до суду з заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання також не з"явився, але звернувся до суду з заявою про визнання позову, який просив розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенн в повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 84 ч. 2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Судом встановлено, що 27.04.2012 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] Виконавчим комітетом Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 13, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 квітня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 вересня 2012 року. На теперішній час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, при цьому відповідач ніякої матеріальної допомоги їй не надає. З наведених підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому відповідач, відповідно до його заяви, проти задоволення позову не заперечує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, в обгрунтування якого зазначила, що 29 березня 2008 року між нею та відповідачем, Прилиманською сільською радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 06. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, малолітнього сина залишити їй на виховання. Ані позивачка, ані відповідач в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не аперечував. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 29 березня 2008 року між позивачкою та відповідачем, Прилиманською сільською радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.03.2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.10.2009 року. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved