Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 30.07.2013 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк"та [PERSON], уклали кредитний договір № 500911819. Відповідно до умов договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 32 800 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві, кредит у сумі 32 800 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 17.12.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 26 441,09 грн., за відсотками 2012,41 грн. та по комісії 5098,70 грн. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх зобовязань зі сплати кредиту, відповідачу нараховану неустойку, яка станом 17.12.2015 р. складає 3200 грн. Всього заборгованість відповідача складає 33\~552,20 грн. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. На підставі викладеного просили суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 33\~552,20 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1218 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації відповідача, проте судова кореспонденція повернулася до суду не врученою з відмітками поштового відділення «із закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою свого проживання або перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи судом встановлено, що 30.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500911819, відповідно до якого, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту 32 800 грн., процентна ставка за користування кредитом 11,99 % річних, термін користування кредитом 36 місяців, дата повернення кредиту 31.07.2016 року. Відповідно до п. 2.6 кредитного договору, порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором: платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором, здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та терміни, в порядках та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору та є його невідємною частиною. Відповідно до п. 2.8 кредитного договору, комісійна винагорода банку: за управління кредитом за період з 1 місяця користування по 60 місяць користування кредитом 1,83 % від суми кредиту; за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно технічного комплексу самообслуговування агентів банку 1,8 % від суми переказу; за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах банку у випадку, якщо сума платежу становить до 1500 грн. 35 грн.; за переказ котів за допомогою програмно технічного комплексу самообслуговування ПАТ «Альфа-Банк» у випадку, якщо сума платежу становить до 1500 грн. 10 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500911819 від 30.07.2013 року, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 17.12.2015 року становить 33\~552,20 грн. На виконання умов договору відповідачам була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога за твердженням позивача не виконана. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується меморіальним ордером № 85727 від 18.12.2015 року про сплату судового збору в сумі 1218 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1218 грн.

Outcome: approved