Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області помер батько позивачки, [PERSON]. За життя, останній вчинив на її ім'я заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів їй. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], який позивачка має право успадкувати за заповітом. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Позивачка зазначає, що вона вчасно звернулась до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу з приводу прийняття спадщини, однак отримала відмову мотивовану тим, що на житловий будинок, який залишився після смерті [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи. Оскільки вирішити питання прийняття спадщини позасудовим способом неможливо,тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву про слухання справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району в судове засідання не з'явився, згідно надісланої до суду заяви позовні вимоги визнав, просив справу слухати без участі представника сільської ради. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області(а.с.5). Із копії технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.6-10) вбачається, що домоволодіння побудовано в період з 1960 по 1989 роки. Замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. Довідкою (а.с.11), виданою Дмитрівською сільською радою, підтверджується належність [PERSON], житлового будинку по [ADDRESS]. Копією заповіту від 24.09.2010 року (а.с.12) підтверджується, що [PERSON] за життя зробив розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів - [PERSON]. Згідно довідки ТОВ "Татарбунарське РБТІ та РОН" (а.с.13) вбачається, що вартість житлового будинку з будівлями та спорудами по [ADDRESS] складає 84908 грн. Із листа приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу №853/02-31 від 10.09.2014 року (а.с.14) видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на успадковане майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] за життя мав право на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Позивачка по справі є спадкоємицею по заповіту після смерті [PERSON] на все його майно, в тому числі на вищезазначений житловий будинок , але отримати свідоцтво про право на спадщину по заповіту в установленому законом порядку не має змоги, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON], має бути визнано право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS].

Outcome: approved