Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

позивач просить суд зняти арешт та заборону відчуження Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції від 03.03.2011 року б/н, виключивши з Єдиною реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис - реєстраційний номер обтяження 10901653 від 03.03.2008 року про арешт Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , власником якого зареєстрований [PERSON] , обґрунтовуючи позов наступним. Він, [PERSON] , у встановленому законодавством порядку у червні 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Кагарлицькою нотаріального округу Київської області Воловенко Р.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [INFO] його батька [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56399895 від 04.06.2019 року. З того часу було з`ясовано, що спадщина померлого складається із Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] та трьох земельних ділянок. Проте, отримати право власності на спадкове майно не зміг, оскільки нотаріус усно повідомила, що на майно спадкодавця накладено арешт постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районною управління юстиції і для вирішення цього питання необхідно звертатися до суду. Відповідно до договору дарування житлового будинку від 06.10.2004 року реєстраційний номер № 2946, спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини належала Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з браком інформації та вищевикладеним, він попросив свою маму, тобто відповідачку, яка є стягувачем по даному виконавчому провадженню, звернутися до вказаної вище установи з письмовою заявою щодо зняття арешту. Однак, вона отримала відмову у зв`язку з тим, що виконавче провадження № 3201159 від 01.04.2003 року, яке було відкрите за виконавчим листом № 61АЕ від 13.11.1996 року, виданим Кагарлицьким районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку на його утримання ще 30.07.2013 року було завершено у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для даною виду стягнення, тобто відповідно до п. 6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на той час. Матеріали даної справи було знищено у зв`язку з закінченням строку їх зберігання, встановленого пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 згідно акту про вилучення номенклатурних справ та журналів для знищення. Крім того, в цій відповіді повідомляється, що виконавча служба не має можливості зняти арешт, оскільки на виконанні відділу даного виконавчого провадження відносно боржника [PERSON] немає, дане виконавче провадження було закінчено в 2013 році і надати більш детальну інформацію немає можливості у зв`язку з закінченням терміну зберігання справ в архіві. Також в листі зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З метою отримання більш достовірної інформації та з`ясування, яке ж саме майно спадкодавця та ким і коли арештоване, він звернувся до державного реєстратора. Згідно отриманої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 211789167 від 09.06.2020 року, складеної за його заявою, дійсно на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , власником якого вказаний [PERSON] постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районною управління юстиції б/н від 03.03.2011 року накладено арешт. Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю . Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 1218, 1268 ч. 5 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, за вищезазначеною нормою Закону із дня смерті батька все його майно, в тому числі і його частина житлового будинку, належить йому. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" надав судам низку роз`яснень стосовно застосування законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна. Так, відповідно до п. 2. позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Відповідно до ч.2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Зважаючи на те, що арешт майна перешкоджає йому реалізувати свої права як спадкоємця, при цьому, виконавче провадження відносно боржника, отже спадкодавця [PERSON] було завершено ще 30.07.2013 року, він змушений звернутися до суду з позовом про зняття арешту та заборони відчуження з житловою будинку [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції від 03.03.2011року б/н. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи в особі Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на підготовче засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просять проводити розгляд справи у відсутність державного виконавця. Щодо рішення покладаються на розгляд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з наступних підстав. Позивач, [PERSON] , у встановленому законодавством порядку, у червні 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Кагарлицькою нотаріального округу Київської області Воловенко Р.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [INFO] його батька [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56399895 від 04.06.2019 року. З того часу було з`ясовано, що спадщина померлого складається із Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] та трьох земельних ділянок. Проте, отримати право власності на спадкове майно не зміг, оскільки нотаріус усно повідомила, що на майно спадкодавця накладено арешт постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районною управління юстиції і для вирішення цього питання необхідно звертатися до суду. Відповідно до договору дарування житлового будинку від 06.10.2004 року реєстраційний номер № 2946, спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини належала Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] . Виконавче провадження № 3201159 від 01.04.2003 року, яке було відкрите за виконавчим листом № 61АЕ від 13.11.1996 року, виданим Кагарлицьким районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку на його утримання ще 30.07.2013 року було завершено у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для даною виду стягнення, тобто відповідно до п. 6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на той час. Матеріали даної справи було знищено у зв`язку з закінченням строку їх зберігання, встановленого пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 згідно акту про вилучення номенклатурних справ та журналів для знищення. Крім того, виконавча служба не має можливості зняти арешт, оскільки на виконанні відділу даного виконавчого провадження відносно боржника [PERSON] немає, дане виконавче провадження було закінчено в 2013 році і надати більш детальну інформацію немає можливості у зв`язку з закінченням терміну зберігання справ в архіві. Також в листі зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З мстою отримання більш достовірної інформації та з`ясування, яке ж саме майно спадкодавця та ким і коли арештоване, він звернувся до державного реєстратора. Згідно отриманої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 211789167 від 09.06.2020 року, складеної за його заявою, дійсно на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , власником якого вказаний [PERSON] постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районною управління юстиції б н від 03.03.2011 року накладено арешт. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, в тому числі і до повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі) арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту Оскільки те, що саме він є власником даної квартири підтверджується правовстановлюючим документом, арешт на його майно Кагарлицьким районним ВДВС не накладався, виконавчі документи щодо його боргів на виконанні відсутні, тому на підставі ч. 1. ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» такий арешт може бути знятий лише за рішенням суду, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved