Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] . З 2014 року у квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON] , який фактично не мешкає за місцем реєстрації, не несе жодних обов`язків зі сплати комунальних послуг, не веде з позивачкою спільний побут, особисті речі сина у квартирі відсутні. Факт перебування [PERSON] зареєстрованим у зазначеній квартирі змушує позивачку нести додаткові витрати з комунальних послуг. У зв`язку із чим просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до особистого рахунку № [NUMBER] , складеного директором Керуючої компанії «Кальміуська», [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном.\~ За інформацією, наданою 13.03.2020 року Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту про фактичне проживання № 58 від 16.03.2020 року, складеного головою КСН «Нікопольський», [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , проживає одна з 2014 року. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право\~ користування жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік,\~ якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2014 року, він втратив право користування цим житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved