Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 06.09.2014 року у виконавчому комітеті Плосківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис за № 10. Від перебування у шлюбі у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною розірвання шлюбу є втрата поваги та любові одне до одного, сім'я існує тільки формально. Подальше подружнє життя позивачка вважає неможливим, примирешшя не бажає, просить шлюб розірвати, змінивши шлюбне прізвище на дошлюбне Дудаш. Сторони у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечили (а.с. 21, 22). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 06.09.2014 року у виконавчому комітеті Плосківської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, актовий запис за № 10 між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сімю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати. Правила ст. 113 СК України передбачають право особи, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином шлюбне прізвище позивачки Гудь після розірвання шлюбу необхідно змінити на Дудаш (а.с. 4). За статтею 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved