Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між сторонами 24 листопада 2010 року був укладений Договір оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою м. Рівне, вул. Д.Галицького, буд 5. До 01.02.2014 року орендар сплачував орендну плату за приміщення, далі виникла заборгованість. На відправлену претензію щодо наявності заборгованості відповідач не відреагував, продовжував надалі користуватися приміщенням. В судовому засіданні позивач подав заяву про зміну предмету позову, в якій просить суд розірвати договір оренди, усунути перешкоди в користуванні власністю, зобовязати звільнити відповідача приміщення та стягнути прострочені кошти за оренду приміщення в розмірі 66403.80 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити. Представник відповідача просив відмовити в задоволені позову з підстав, що відповідач не перебував у договірних відносинах на підставі договору ксерокопія якого надана суду. Договір оренди наданий позивачем до суду не відповідає вимогам цивільного законодавства, в ньому відсутні дані про особу, від імені якої діє відповідач, договір не скріплений печаткою відповідача, немає даних про державну реєстрацію договору, відсутній акт прийому передачі приміщення. У матеріалах справи не має жодного допустимого доказу на підтвердження обставин, на які покликається позивач в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 2010 року між [PERSON] та Благодійний фонд «Милосердя Тетяни», був укладений договір оренди нежитлового приміщення , розташованого за адресою м. Рівне вул. Д.Галицького, буд.№5, загальною площею 32.4 кв.м для здійснення підприємницької діяльності. Відповідно до умов п.3.1 договору, орендна плата становить 60.00 грн. за 1 кв.м в місяць. У пункті 8.1 договору вказано, що він набуває чинності з 24.11.2010 року і дії протягом року. Наданий позивачем оригінал договору судом досліджено в судовому засіданні. В судовому засіданні представник відповідача визнав, що між сторонами у листопаді 2010 року дійсно було укладено договір оренди нежитлового приміщення, однак договірні відносини між сторонами завершені в кінці 2013 року, оскільки позивач відмовилася нотаріально посвідчити договір оренди. Позивач суду пояснила, що до лютого 2014 року кошти за оренду сплачувала їй особисто керівник Благодійного фонду "Милосердя Тетяни" [PERSON]., яка і посвідчила договір. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості Відповідач має перед Позивачем заборгованість з орендної плати з 01.02.2014 року. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам договору оренди нежитлового приміщення та Відповідачем не спростований. Суду не надано доказів в підтвердження що Відповідач на час розгляду справи звільнив нежитлове приміщення за адресою м. Рівне, вул. Д.Галицького, буд 5. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~Відповідно до ст.782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Згідно ч.1 ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму (оренди) наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved