Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У жовтні 2018 року представник позивача [PERSON] діючи в інтересах [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що встратила право користування житлом. Свій позов обґрунтовує тим, що брат позивача зареєстрований у будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], який належить на праві власності позивачу - [PERSON] На початку 2012 року [PERSON] виїхав з домоволодіння та з тих пір на зв'язок не виходить. Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про виклик свідків, яке було задоволено головуючим суддею. Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року було призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У судовому засіданні представник позивача вказав, що відповідач у 2012 році покинув домоволодіння, з тих пір будь-яких відомостей від нього немає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що. [PERSON] вона не бачила близько 10 років і проживає вона поруч з будинком позивача. У судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що близько 10 років він відповідача в селі не бачив. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши свідків, заслухавши представника позивача суд дійшов наступного висновку. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2009 року за [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою Київська область, Бориспільський район, с. Любарці, вул. Леніна, 27 (а.с.9). З копії витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно №23940715 від 24.09.2009 року вбачається, що вищевказане домоволодіння належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.10). Відповідно до довідки виданої 21.09.2018 року №580 виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району [PERSON] [INFO] зареєстрований але на даний час не проживає в [ADDRESS](а.с.11). Факт того, що [PERSON] не проживає в вищевказаному будинку з 2012 року підтверджується також актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.10.2018 року виданого депутатом сільської ради Волошиним Т.В.(а.с.12). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем. За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS], вже понад 6 років. Відомості про поважність причин такого тривалого не проживання відповіда за місцем реєстрації судом не встановлено. За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391ЦК, ст.71 ЖК України

Outcome: approved