Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що після смерті її матері [PERSON] (17.12.2011 р.), відкрилася спадщина у виді житлового будинку, який розташований в с. Іванівка по вул. Тельмана буд. 2 та земельної ділянки розміром 0,1459 га, розташованої за цією ж адресою та земельної ділянки (пай), розташованої на території Іванівської сільської ради. Вона є спадкоємцем цієї спадщини за заповітом, складеним 01.07. 2011 р. У травні 2012 року вона звернулася до восьмої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 03 квітня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з: земельної ділянки площею 0.1459 га, що знаходиться в с. Іванівка, Камянсько-Дніпровського р-ну, Запорізької обл., по вул. Тельмана, 2. Також 03 квітня 2015 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадщина, на яку видано це свідоцтво складеться з: земельної частки (пай), що знаходиться на території Іванівської сільської ради. Звернувшись з заявою до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок з придворними спорудами, їй було відмовлено в прийняті заяви, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. У зв'язку з тим, що спадкодавець при житті не дооформив правовстановлюючі документи на житловий будинок з придворними спорудами, вона змушена звернутися до суду. Позивачка просила суд, визнати за нею право власності на житловий будинок, а також надвірні будівлі та службові прибудови, що розташовані за адресою: Запорізька обл., Кам'янсько-Дніпровський р-н, с. Іванівка, вул. Тельмана, буд. 2. У судове засідання сторони не зявилися, просили справу розглядати без їх участі. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа також просила проводити слухання справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що після смерті [PERSON] (17.12.2011 р.), відкрилася спадщина у виді житлового будинку, який розташований в с. Іванівка по вул. Тельмана буд. 2 та земельної ділянки розміром 0,1459 га, розташованої за цією ж адресою та земельної ділянки (пай), розташованої на території Іванівської сільської ради. [PERSON] є спадкоємцем цієї спадщини за заповітом, складеного 01.07. 2011 р. У травні 2012 року вона звернулася до восьмої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 03 квітня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з: земельної ділянки площею 0.1459 га, що знаходиться в с. Іванівка, Камянсько-Дніпровського р-ну, Запорізької обл., по вул. Тельмана, 2. Також, 03 квітня 2015 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадщина, на яку видано це свідоцтво складеться з: земельної частки (пай), що знаходиться на території Іванівської сільської ради. Позивачка зверталася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Згідно Інструкції Міністерства юстиції України від 21.05.2005 року № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші майнові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державної реєстрації. На підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень передбачено, що право власності на нерухоме майно підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відсутність державної реєстрації дачного будинку в органах державної реєстрації створює їй перешкоди в оформленні спадщини на нього. В силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка протягом шестимісячного строку не відмовилась від спадщини, тому є такою, що не пропустила строк для прийняття спадщини. Як зазначається у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до\~статті 2 Закону України від 01.07.2004 р. № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. У відповідності зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, усі об?єкти зазначені в ньому були зведені в період часу з 1962 року по 2001 рік. Житловий будинок був побудований в 1962 році, а правовідносини з забудови будинку в зазначений час були врегульовані ЦК УРСР, а отже цей будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребував. Правовстановлюючий документ про право власності на вказане домоволодіння спадкодавець не оформлював. Однак, спірні правовідносини виникли до 01.01.2004 р., згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 року «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. На підставі ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу приписів ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 25, 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1262, 1267 ЦК України, ст. 86 ЦК УРСР, ст.ст. 2, 12, 49 Закону України від 07.02.1991 року Про власність», ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved