Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що кожному з позивачів належить на праві власності по 1/4 частині житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . Право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Згурівським комбінатом комунальних підприємств на підставі розпорядження від 25 липня 2002 року № 28. Ще одним співвласником будинку, із часткою 1/4, був [PERSON] , який помер [INFO] . Належна [PERSON] 1/4 частина спірного житлового будинку входить в склад спадщини за законом, яка відкрилась після його смерті. Спадкоємцями першої черги за законом є батьки померлого - позивачі [PERSON] та [PERSON] , які спадщину у встановленому законом порядку прийняли. Позивач [PERSON] , який є рідним братом померлого, належить до спадкоємців другої черги та від прийняття спадщини відмовився. Позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку у житловому будинку, що належала на праві власності померлому [PERSON] , оскільки згідно свідоцтва про право власності на житло, будинок є спільною сумісної власністю, без визначення часток, а тому частка померлого спадкодавця є невизначеною. Також через невизначеність часток у спільному майні, порушуються права співвласників щодо вільного розпорядження належними їм частками у праві власності на майно. Позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на ј частину спірного житлового будинку та право власності в порядку спадкування на 1/8 частину спірного житлового будинку, визнати за позивачем [PERSON] право власності на ј частину спірного житлового будинку та право власності в порядку спадкування на 1/8 частину спірного житлового будинку, визнати за [PERSON] право власності на ј частину спірного житлового будинку. В підготовчому судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. В підготовче судове засідання представник відповідача Згурівської селищної ради не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку. Селищний голова Ткачук П.І. направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Суд визнав можливим розглядати справу без участі представника відповідача, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачами позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок переданий у власність в процесі приватизації на підставі розпорядження органу приватизації № 28 від 25.07.2002 року. Право власності на житловий будинок посвідчується свідоцтвом про право власності на житло від 25.07.2002 року, виданим Згурівським комбінатом комунальних підприємств (копія технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами - а.с.20-25, копії довідки-характеристики житлового будинку - а.с.26, копії свідоцтва про право власності на житло - а.с.27, копії розпорядження органу приватизації - а.с.28). [PERSON] помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть - а.с.10). Після його смерті позивачам [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємцям першої черги за законом, відкрилась спадщина на частину спірного житлового будинку, яка належала померлому. Позивач [PERSON] , як брат померлого, належить до спадкоємців другої черги, яка до спадкування не закликалась через наявність спадкоємців першої черги - позивачів [PERSON] , [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку прийняли (копія свідоцтва про народження - а.с.11, копія спадкової справи № 78/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] - а.с.42-60). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу положення ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачам було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частки спірного житлового будинку та в реєстрації договору дарування на інші частки спірного житлового будинку, у зв"язку із невизначеністю часток співвласників у спільному сумісному майні (копії нотаріальних відмов - а.с.6-9). Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до положення ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Частки співвласників у спільному майні є рівними та становлять по 1/4 частині. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить належна померлому на праві власності частина спірного житлового будинку. Позивачі [PERSON] , [PERSON] належать до спадкоємців першої черги за законом, позивач [PERSON] належить до спадкоємців другої черги. В такому випадку до спадкування були закликані лише спадкоємці першої черги. Позивачі [PERSON] , [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку прийняли. Встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився, спадкові права позивачів ніким не оспорюються. Частки спадкоємців у спадщин є рівними та становлять по Ѕ частині, що у відношенні до ј частини спадкового житлового будинку становить відповідно по 1/ 8. Через невизначеність часток співвласників у спільному сумісному майні, а саме спірному житловому будинку, позивачі позбавлені можливості вільно розпоряджатись належним їм майном, в тому числі укласти договори дарування належних їм на праві власності часток. За цих обставин, також позивачі [PERSON] , [PERSON] не мають можливості оформити свої спадкові права на частину житлового будинку, яка входить до складу спадщини, що відкрилось після смерті [PERSON] . Суд вважає за необхідне, визнати за позивачем [PERSON] право власності на ј частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та право власності в порядку спадкування на 1/8 частину цього ж житлового будинку, визнати за позивачем [PERSON] право власності на ј частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та право власності в порядку спадкування на 1/8 частину цього ж житлового будинку, визнати за [PERSON] право власності на ј частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Не застосовувати до відповідача Згурівської селищної ради ст. 141 ЦПК України та понесені позивачами судові витрати залишити за ними. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачам з державного бюджету по 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме грошові кошти в розмірі по 420,40 грн.

Outcome: approved