Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. на дитину щомісячно і до її повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2012 року. Від шлюбу мають сина. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, однак має можливість сплачувати аліменти, є працездатним, інших утриманців не має. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. В добровільному порядку відповідач не надає коштів на утримання сина, тому з метою захисту майнових прав дитини позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою Коростишівського районного суду від 29.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. На адресу Коростишівського районного суду у Житомирській області від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття. 16.04.2019 року позивач надіслала відповідь на відзив, відповідно до якого просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви по суті справи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, тому [PERSON] бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141, 180 СК України). Способи виконання обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Домовленості про утримання спільної дитини сторони не досягли. Відповідач є працездатний, інших дітей на утриманні не має; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує; позовні вимоги останній визнає в розмірі 2000 грн щомісячно на утримання сина, і щодо такого розміру не заперечує позивач, відтак суд приходить до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів, встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, встановлені підстави для задоволення позову. Вказаний розмір аліментів відповідатиме як інтересам позивача, так і відповідача та інтересам дитини, засадам розумності, виваженості і справедливості. Згідно ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред'явлення позову, тобто з 22.03.2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved