Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Представник Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області - Мухін В. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Київської міської ради 289 грн. відшкодування матеріальної шкоди, яка заподіяна внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. А також, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Представник Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області - Мухін В. мотивує вимоги тим, що [PERSON] 12.06.2017 о 15 год. 30 хв., знаходячись на Канівському водосховищі в Оболонському районі м. Києва, грубо порушив правила рибальства, а саме проводив вилов риби забороненими знаряддям лову (сіткою з жилки у кількості 1 шт.) при цьому виловив цінну рибу, а саме білизна - 1 шт. загальною вагою 300 гр., та окунь- 2 шт. загальною вагою 200 гр. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави з конфіскацією сітки з жилки у кількості 1 шт. Відповідач [PERSON] наніс збитки рибному господарству України на суму 289 грн. Київським рибоохоронним патрулем [PERSON] було надіслано лист від 14.06.2018 № 7-19/3999-18 з пропозицією в місячний термін з дня отримання листа відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних ресурсів, у сумі 289 грн. для досудового врегулювання спору. Зазначений лист повернуто відправнику в зв`язку із закінченням установленого терміну зберігання. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідач [PERSON] ухвалу суду від 12.03.2019 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовну заяву з додатками не отримав про що свідчить повернутий конверт за закінченням терміну зберігання. 16.04.2019 року представником третьої особи: Київської міської ради до суду було подано пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі. Судом встановлено, що [PERSON] 12.06.2017 о 15 год. 30 хв., знаходячись на Канівському водосховищі в Оболонському районі м. Києва, грубо порушив правила рибальства, а саме проводив вилов риби забороненими знаряддям лову (сіткою з жилки у кількості 1 шт.) при цьому виловив цінну рибу, а саме білизна - 1 шт. загальною вагою 300 гр., та окунь- 2 шт. загальною вагою 200 гр. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави з конфіскацією сітки з жилки у кількості 1 шт. Розмір шкоди заподіяної особами незаконним виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водойомах, визначено відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 "Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів". Так, відповідач [PERSON] наніс збитки рибному господарству України на суму 289 грн. Київським рибоохоронним патрулем [PERSON] було надіслано лист від 14.06.2018 № 7-19/3999-18 з пропозицією в місячний термін з дня отримання листа відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних ресурсів, у сумі 289 грн. для досудового врегулювання спору. Зазначений лист повернуто відправнику в зв`язку із закінченням установленого терміну зберігання. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Аналізуючи все в сукупності, суд розглянувши справу за наявними у справі матеріалами приходить до висновку, що позовні вимоги Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із абзацом першим ч. 2 ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світ; відповідно до закону, відшкодовувати шкоду заподіяну ними тваринному світ внаслідок порушення вимог законодавства. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу є дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популярному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Згідно із ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язав відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірам встановлених законодавством України. Відповідно до ч. 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінально відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно із ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебуванні внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, як безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», такса для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України незалежно від розміру та ваги встановлена за сазан - 18 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відомостей того, що відповідач відшкодував завдані збитки у розмірі 289 грн. суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, та континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органу місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідач доказів, на спростовування доводів позивача суду не надав. Статтею 324 ЦК України, передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Таким чином, шкода завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди в даному випадку Київській міській раді. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області до [PERSON] , третя особа: Київська міська рада про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі -1762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved