Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року позовні вимоги за первісним позовом було задоволено. У задоволені зустрічного позову відмовлено. 02 квітня 2021 року представник позивача за первісним позовом [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про ухвалення по справі додаткового рішення, яким просив стягнути з [PERSON] судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в сумі 5 850 гривень на користь [PERSON] .. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року вищевказану заяву було прийнято суддею до свого провадження та призначено її до розгляду з викликом учасників справи. Представник позивача [PERSON] просив задовольнити заяву та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] заперечував щодо стягнення витрат посилаючись на наступне: (а) вручені йому копії документів датовані майбутньою датою та не відповідають документам наданим суду; (б) не підтверджені документально (розрахункові документи складено у довільній формі); (в) подано з пропущенням процесуального строку, хоч позивач за первісним позовом мав можливість надати їх раніше. За правилами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Дослідивши заяву про винесення додаткового рішення та матеріали цивільної справи, вислухавши сторони, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1- 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу представником позивача було подано: додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 27 жовтня 2020 року який укладено з адвокатом. Відповідно до акту-квитанції від 08.11.2020 року позивачем сплачено 1650 гривень, акту-квитанції від 30.03.2020 року позивачем сплачено 4200 гривень адвокату. Згідно актів прийому-здачі наданих послуг від 08 листопада 2020 року та 30 березня 2021 року вартість наданих послуг склала 5 850 грн. (а.с.161-165). Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень ст. 14 ПК адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. ВС вказав, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (постанова ВС у справі № 727/4597/19 від 16 квітня 2020 року). Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача ця вимога була дотримана та у судових дебатах заявлено про подання протягом 5 днів доказів витрат на правову допомогу. Дотримано і співмірність цих витрат, оскільки заявлено їх частину з 10960 грн., 5850 грн.. що є правом сторони. Посилання представника відповідача за первісним позовом, що документи завірені датою на майбутнє, суд вважає наслідком описки і звертає увагу, що судом досліджено оригінали, з якими ознайомлювався і представник [PERSON] .. Враховуючи ті обставини, що судом задоволено первісні позовні вимоги в повному обсязі за рішенням від 30.03.2021 року, суд вбачає правильними ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved