Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним \~позовом. У \~позові вказала, що вона з відповідачем по справі перебувала у шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Син навчається на 3 курсі «Запорізького будівельного коледжу» на денної формі навчання, у звязку з чим не має можливості отримувати самостійний заробіток. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років у розмірі 1/4 частини заробітку. У судове засідання позивачка не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами згодний, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, поважну причину не явки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню у звязку з наступним. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС № 035828 від 10.06.1999 року, згідно якого батьком [PERSON] записаний [PERSON] (а.с.3 зворотна сторона). Як вбачається з довідки Центру обслуговування абонентів № 7 від 17.03.2016 року № 1820 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: м.Запоріжжя, бул.Будівельників, 8, кВ. 85 (а.с.5). На підставі довідки № 99 від 15.03.2016 року, виданої Державним вищим навчальним закладом «Запорізький будівельний коледж» [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання, термін закінчення навчального закладу 01.04.2017 року (а.с.4) Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи, що [PERSON] навчається на стаціонарній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, відповідач проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання не заперечує, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, оскільки вони не протиречать ст. ст. 198, 199, 200 Сімейного кодексу України. Крім того, у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини.

Outcome: approved