Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У квітні 2016 року до суду із вказаним позовом звернувся [PERSON] Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2013 року визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], з ним. З колишньою дружиною - [PERSON] шлюб розірвано і вона проживає окремо від них з дитиною, вона фактично самоусунулася від участі у вихованні дитини. За злісне ухилення від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] порушене кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. На розгляді в Овруцькому суді Житомирської області перебуває цивільна справа про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Позивач зазначав, що після звернення ним до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав, остання подала заяву до органу опіки, піклування та усиновлення про встановлення графіку провідування дитини [PERSON]. Позивач вважає, що відділ опіки, піклування та усиновлення Служби у справах дітей Березанської міської ради умисно не запросив його на засідання по розгляду питання встановлення графіку побачень дитини з матір'ю, провів засідання без його участі, не врахував думку самої дитини [PERSON] з приводу побачень з мамою, і неправомірно встановив порядок побачень матері з донькою - кожної першої та третьої суботи місяця з 10 до 17 години, що було відображено у рішенні виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області № 25 від 02 березня 2015 року. Позивач зазначає, що мама дитини приїжджала до доньки два рази за весь період з дня постановлення зазначеного рішення, і побачення ці тривали 10-15 хвилин. Попри це позивач зобов'язаний дотримуватися постановленого рішення та утримувати в зазначені дні дитину вдома з 10 до 17 години, очікуючи на появу матері дитини, яка фактично ухиляється від участі у вихованні дитини. Від вказаних обставин дитина [PERSON] постійно нервує, перебуває в напрузі, що негативно відображається на психіці дитини. Також позивач вказував, що на вимогу Овруцького районного суду Житомирської області відділ опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Березанської міської ради надав свій висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 22 жовтня 2015 року. При постановленні свого висновку відділ опіки не врахував того, що [PERSON] злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], ухиляється від участі у вихованні дитини, не приймає участі у лікуванні дитини, не приймає участі у додаткових витратах на утримання дитини, не вивчили умови життя батьків, їхнього ставлення до дитини та психічне ставлення самої дитини до батьків, не врахував думку Березанської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1, в якій навчається дитина, не врахував те, що мати дитини зовсім не спілкується з нею, не цікавиться її станом здоров'я, її життям, що дає підстави вважати, що зазначений висновок безпідставний та суперечить інтересам дитини [PERSON]. У судовому засіданні представники позивача уточнили позовні вимоги, просивши їх задоволити у повному обсязі, вказавши, що їхній довіритель фактично оскаржує рішення виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 02 березня 2015 року № 25 в частині встановленого порядку побачення [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] та висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], що є додатком 2 до рішення виконкому № 90 від 22 жовтня 2015 року. Також зазначили, що попри те, що вказані документи на сьогодні втратили чинність і тому їх неможливо скасувати, просили суд визнати їх незаконними, оскільки вони були прийняті з порушенням закону, та суперечать інтересам дитини. Представник відповідача проти визнання позову заперечувала, вказавши, що опікунської ради Березанської міської ради не існує взагалі, і, відповідно, жодні рішення нею не приймалися, а прийняте виконавчим комітетом Березанської міської ради рішення № 25 від 02 березня 2015 року повністю відповідає вимогам закону. Стосовно висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав, що є додатком № 2 до рішення виконкому від 22 жовтня 2015 року, то він не може бути оскарженим окремо від рішення, оскільки не є самостійним документом, а лише додатком. Третя особа - [PERSON], до суду не з'явилася, причини неявки не повідомила, заяв про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без її участі до суду не направляла. Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вирішив за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності [PERSON] Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року затверджено «Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», згідно з п. 73 якого у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, а у разі потреби, також з родичами дитини. До уваги береться ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після з'ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей. Статтею 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін у цивільному процесі, зокрема рівність прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Встановлено обов'язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, виконуючи вимоги законодавства, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснивши учасникам їх права та обов'язки. Сторони скористались своїми процесуальними правами, подавши докази по справі до початку судового засідання та в ході судового розгляду до початку розгляду справи по суті. Усі заявлені та підтримані сторонами клопотання були розглянуті та вирішені в ході судового розгляду. Позивач та його представники стверджували, що орган опіки та піклування умисно не запросив батька дитини [PERSON] - позивача [PERSON] на засідання по розгляду питання встановлення графіку провідування дитини матір'ю, не врахував думку самої дитини [PERSON], [INFO], та прийняв своє рішення всупереч інтересам дитини. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд критично оцінює пояснення представника відповідача про те, що рішення виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 02 березня 2015 року № 25 у частині вирішення спору щодо участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] є законним, оскільки суду не було доведено, що органом опіки і піклування, як того вимагає ст. 158 СК України, до прийняття вказаного рішення, вивчалися умови життя батьків, жодних документів, які б це підтверджували, попри обов'язок надати суду докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, суду надано не було. Окрім цього, представники позивача зазначали, що виконавчим комітетом Березанської міської ради Київської області надається така адміністративна послуга, як визначення способів участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, інформація про що міститься в приміщенні, в якому розташований відповідач. Умовами отримання вказаної адміністративної послуги є звернення до органу із заявою та вичерпним переліком документів, а саме: заява, копія паспорта заявника, довідка з місця реєстрації одного з батьків та дитини, копія свідоцтва про народження дитини, копія свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу між батьками (за наявності), довідка з навчального закладу, який відвідує дитина, про участь батьків у вихованні та догляді, копія довідки про сплату аліментів (за наявності), акт обстеження житлово-побутових умов та інші підтверджуючі документи, довідка з місця реєстрації того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Підставою для відмови у наданні адміністративної послуги є відсутність зазначених документів (а.с. 53 - на звороті, 100 - на звороті). Орган опіки та піклування не взяв до уваги те, що існує судове рішення, за яким [PERSON] зобов'язана сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] у вигляді ? частини усіх видів її доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаю з 14 червня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак [PERSON] добросовісно не виконувала вказаного обов'язку, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Попри це, орган опіки та піклування не взяв вказану обставину до уваги при прийнятті рішення щодо вирішення спору відносно участі [PERSON] у вихованні дочки [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 02 березня 2015 року № 25 в частині встановленого порядку побачення [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] - підлягає задоволенню. З приводу вимоги про визнання висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], що є додатком 2 до рішення виконкому № 90 від 22 жовтня 2015 року, незаконним - представники позивача пояснили, що на вимогу Овруцького районного суду Житомирської області відповідач надав суду вказаний висновок. Однак ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року було зобов'язано орган опіки і піклування Березанської міської ради Київської області надати суду повторний письмовий висновок, який відповідатиме вимогам ч. 4 ст. 19 СК України, та копії всіх документів, на підставі яких такий повторний висновок складений, в тому числі актів обстеження місця проживання дитини, батьків і інших осіб, які з нею проживають та беруть участь у її вихованні (а.с. 19). Зазначене вище суд оцінює як доказ того, що надаючи оспорюваний висновок, відповідач не дотримався вимог, передбачених ч. 5 ст. 19 СК України, для його прийняття Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частинами 4 та 5 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Отже, аналізуючи наведені норми права, суд приходить до висновку, що одним із способів участі органу опіки та піклування при вирішенні судом спору про позбавлення батьківських прав, було виготовлення та подача письмового висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав. Частиною 2 статті 124 Конституції України, в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду, закріплено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, визначеному цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що висновок органу опіки та піклування Березанської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] як додаток 2 до рішення виконкому № 90 від 22 жовтня 2015 року, взагалі не підлягає окремому оскарженню і може оскаржуватися лише саме рішення виконкому, а не висновок, на підставі якого воно приймалося. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовна вимога про визнання незаконним висновку органу опіки і піклування Березанської міської ради Київської області про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], як додаток 2 до рішення виконкому № 90 від 22 жовтня 2015 року, - підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 коп. (а.с. 1, 17). Таким чином, Березанській міській раді Київської області належить сплатити [PERSON] 1102 (одну тисячу сто дві) гривні 40 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат. Клопотання представників позивача про винесення окремої ухвали суду в порядку ст. 211 ЦПК України задоволенню не підлягає, оскільки суд не вбачає правових підстав для її задоволення. На підставі ст. 19, 124 Конституції України, ст. 19, 158 СК України, Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved