Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Грант» (надалі - ТДВ «СК «Альфа-Грант») звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 3 600,21 грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 липня 2014 року між [PERSON] та ТДВ «СК «Альфа-Грант» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0603910 (надалі - Поліс), за яким позивач застрахував цивільну відповідальність власника транспортного засобу марки «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER]. 03.10.2014 року в м. Києві, на пр. Броварському сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON] В результаті зазначеного ДТП автомобіля марки «Opel» отримав механічні пошкодження. Потерпілій стороні в ДТП, було виплачено страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідач [PERSON] був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.122 КУпАП, а тому на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1188 ЦК України, ст. 38 Закону № 1961, зважаючи на невиконання відповідачем вимог ст. 33.1.4 Закону № 1961, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу кошти страхового відшкодування в розмірі - 3 600,21 грн., а також сплачену суму судового збору. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи за відсутності свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 липня 2014 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Грант» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу №АІ/0603910, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність власника перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER]. (а.с. 7). 03.10.2015 року в м. Києві, на пр. Броварському сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON], що підтверджується довідкою ВДАЇ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 03.10.2014р., актом огляду транспортного засобу, та страховими актами (а.с.11, 25-28, 30). Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року відповідач [PERSON] був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.122 КУпАП за порушення ним вимог п. 10.3 Правил дорожнього руху України (а.с.14-15). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобіль марки «Opel» отримав пошкодження, в зв'язку з чим звернуся до позивача із відповідно заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування, які були виплачені йому у відповідності вимог ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в сумі - 3 600,21 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням за № 9411 від 10 лютого 2015 року (а.с. 35). Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно положень ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. При настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди, на протязі трьох днів письмово повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] не звертався до ТДВ «СК «Альфа-Грант» із будь-якими заявами (письмовими повідомленнями) щодо повідомлення у триденний строк про настання даної ДТП, та відповідно виникнення страхового випадку за Полісом № АІ/0603910 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 12.02.2014 року за №6-1цс14, щодо перегляду судових рішень з підстав неоднакового застосування судами підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 та пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТДВ «СК «Альфа-Грант» загальну суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі - 3 600,21 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved