Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою в якій вказує, що [INFO] померла її донька - [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], [INFO] Після її смерті про онука стала піклуватися позивачка, її чоловік та сестра [PERSON] - [PERSON]. Батько дитини - [PERSON], [INFO] після смерті дружини проживав із сином приблизно протягом року, в цей час був постійно у відрядженнях, оскільки працював далекобійником, вихованням дитини фактично не займався. З листопада 2015 року [PERSON] із сином не проживає, вихованням не займається, успіхами у школі не цікавиться, кошти на забезпечення належних умов життя дитини не надає, оскільки вважає, що цілком достатньо пенсії по втраті годувальника, яку онук отримує після смерті матері у розмірі 1312,00 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, безвідповідально ставиться до подальшої долі дитини. Відповідач н6е має бажання належним чином брати участь у вихованні дитини, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги в частині встановлення піклування та призначення опікуна, позивачем заявою від 10.05.2018 року залишені без розгляду. В судовому засіданні позивачка - [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - позовну заяву підтримав з викладених у позові підстав, а також надали на ухвалу суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши надані позивачем докази, заслухавши думку представника органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], 20.06.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 245. Від даного шлюбу у подружжя народився син: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 07.08.2003 року). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Стаття 59 Закону України „Про освіту" та ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", детально визначають, які дії належить вчиняти батькам для розвитку дитини як особистості. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як встановлено з позовної заяви та визнано відповідачем, [PERSON] не виявляє батьківської турботи та не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього стану, не забезпечує його матеріально не підтримує психологічно. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку Районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району, як органу опіки та піклування № 0200/01-34/01 від 12.03.2018 року: після смерті матері неповнолітній [PERSON], [INFO]„ мешкав в родині рідної бабусі [PERSON], і перебуває па повному її вихованні та утриманні, У разі позбавлення батька, [PERSON], батьківських прав відносно сина, бабуся має намір встановити піклування над дитиною. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON], 1971р.н., батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] З наданих суду пояснень сторін, встановлено, що відповідач залишив свою дитину на піклування бабусі та не вживає будь-яких заходів для її утримання, виховання чи піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, у ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Таким чином, суд прийшов до висновку, що підстави для позбавлення батьківських прав відповідача знайшли своє підтвердження доказами і до нього необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав, який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, однак є повністю співмірним із характером поведінки батька відносно дитини.

Outcome: approved