Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 13.01.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29.03.2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачкою було укладено договір про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] та надано позичальнику кредитні ресурси шляхом відкриття на картковий рахунок відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 10000 грн. з оплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60 % річних. Також, у той же день, 29.03.2012 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 001-041817/13-00938-вкл-к. У зв'язку із перевищенням суми операцій встановленого видаткового ліміту, здійсненої за допомогою платіжної картки, у відповідача виник несанкціонований овердрафт. Станом на 03.11.2014 року заборгованість за кредитним договором становила 22235,05 грн., у зв'язку із чим позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» загальну суму заборгованості у розмірі 22235,05 грн., а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.3). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома (а.с.62). Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір № 004-Z/019395 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue, відповідно до якого банк на підставі отриманої заяви на відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue відкриває картковий рахунок № [NUMBER] в гривні, емітує та надає клієнту платіжну картку миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue, здійснює обслуговування КР і ПК клієнта на умовах, передбачених цим договором, забезпечує розрахунки за операціями, здійсненими з використанням ПК в межах видаткового ліміту(а.с.4-8). Того ж дня, 29.03.2012 року, між сторонами був укладений договір № 009-008409/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту, відповідно до умов якого банк відкриває на картковий рахунок позичальника, тобто [PERSON], на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Electron Instant Issue№ [NUMBER] на умовах забезпеченості, поворотності, строковості і платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 10000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 54 % річних, а позичальник зобов'язується повністю повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 30.03.2015 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку і строки встановлені цим договором (а.с.13-19). Згідно п.3.2 вищевказаного договору, позичальник зобов'язався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами до 30.03.2015 року. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач належним чином не виконала зобов'язання згідно договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 03.11.2014 року становила 22235,05 грн., та складається з: - 1621,63 грн. - заборгованість за кредитним договором; - 5108 грн. - прострочена заборгованість за кредитним договором; - 9366,35 грн. - заборгованість за відсотками; - 233,84 грн. - нараховані відсотки по простроченій заборгованості; - 618,11 грн. - нараховані відсотки по простроченій заборгованості; - 5519,47 грн. - заборгованість з пені. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов публічного акціонерного товариства «Банк « Фінанси та Кредит » до [PERSON] про стягнення заборгованості - є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved