Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, в якому просить визнати за [PERSON], [INFO], проживаючого [INFO] право власності за набувальною давністю на земельну ділянку № 69 площею 637 кв.м., що розташована на території Садівничого товариства «МЕТАЛІСТ» у м. Полтава, по вул. Колійна (Вороніна), 126, яка була передана йому на підставі рішення загальних зборів Садівничого товариства «МЕТАЛІСТ». Ухвалою суду від 14.06.2017 року до участі у справі було залучено, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Садівниче товариство «Металіст». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Полтавської міської ради в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суду не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Представник третьої особи Садівничого товариства «Металіст» в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з 2000 року, позивач [PERSON] добросовісно, безперервно, відкрито, володіє та користується земельною ділянкою № 69 площею 637 кв.м., яка розташована на території Садівничого товариства «МЕТАЛІСТ», що за адресою м. Полтава, вул. Колійна (Вороніна), 126. Даний факт підтверджується довідкою, виданою СТ «МЕТАЛІСТ» за підписом голови [PERSON] Дана земельна ділянка була виділена у користування позивачу на підставі рішення загальних зборів Садівничого товариства «МЕТАЛІСТ» після чого він разом зі своєю сімєю відкрито та безперервно користується нею. Ніхто інший, крім нього не цікавився цією земельною ділянкою. У 2016 році позивач вирішив оформити право власності на дану земельну ділянку, але після того як він звернувся до уповноважених на це органів ним було зясовано, що 20 грудня 1999 року на земельну ділянку № 69, що у садівничому товаристві «МЕТАЛІСТ» за адресою м. Полтава, вул. Вороніна 126 було видано державний акт на право приватної власності на землю на імя [PERSON], про даний факт позивачу раніше не було відомо нічого тож він не знав і не міг знати про те, що земельну ділянку, яка знаходиться у його користуванні було приватизовано у 1999 році,а після того було виділено йому у користування. На даний час [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на його майно, зокрема і на земельну ділянку № 69 у садівничому товаристві «МЕТАЛІСТ», але жоден з його можливих спадкоємців не заявив про намір прийняти спадщину. На сьогоднішній день позивач продовжує користуватися даною земельною ділянкою, що свідчить про безперервність, добросовісність та відкритість користування нерухомим майном з 2000 року по даний час. Протягом всього часу він, доглядає за земельною ділянкою,обробляє її,та сплачує членські внески. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом зокрема визнання права та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. На підставі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У відповідності із п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦІК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Саме ці обставини існують у позивача для визнання за ним права власності, на дану земельну ділянку за набувальною давністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за даним позовом про визнання права власності за набувальною давністю є орган місцевого самоврядування на якому розташована дана земельна ділянка. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Враховуючи той факт, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 15 років продовжує відкрито, безперервно володіти земельною ділянкою № 69 площею 637 кв.м., що розташована на території садівничого товариства «МЕТАЛІСТ», що за адресою м. Полтава, вул. Вороніна 126, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved