Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 15 березня 1989 року на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 59 від 09 березня 1989 року є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . У вказаному будинку крім неї зареєстровані також відповідачі, які тривалий час в будинку не проживають, будь-які їхні особисті речі в даному житлі відсутні, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть, про житло не турбуються. Реєстрація відповідачів у вказаному будинку позбавляє її як власника права в повній мірі володіти своїм майном. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачі тривалий час не проживають за місцем реєстрації у вищевказаному будинку і вказане житло не є для них таким, що необхідне для проживання, просить визнати їх такими, що втратили право на користування ним. В судове засідання позивачка не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання також не з`явились з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлялись в установленому законом порядку по зареєстрованому місцю проживання. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Взявши до уваги заяву представника позивачки, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 15 березня 1989 року на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 59 від 09 березня 1989 року, позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки Ценявської сільської ради № 89 від 22 лютого 2019 року в будинку за вищевказаною адресою, окрім позивачки [PERSON] , зареєстровані : [PERSON] - дочка, онуки : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та правнук [PERSON] (а.с. 6). Зазначений житловий будинок відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] добровільно покинули в 1999 році, а неповнолітні відповідачі [PERSON] , [PERSON] , як онуки та [PERSON] , як правнук позивачки, у не проживають у будинку з народження, оскільки проживають з своїми батьками. Всі відповідачі не виконують обов"язків по утриманню житла та оплаті комунальних послуг. Наведені обставини підтверджуються відомостями акту обстеження житлового будинку від 22 лютого 2019 року, складеного комісією у складі сільського голови Томенчука Богдана, депутата сільської ради Долибожик Світлани та сусідів : [PERSON] і [PERSON] (а.с. 7). В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідачів у житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, а будинок в якому відповідачі продовжують бути зареєстрованими покинутий ними добровільно і з того часу пройшло більше одного року, то суд вважає за можливе позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved