Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою і просять визнати за [PERSON] право власності на ? частини квартири [ADDRESS], за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частини вказаної квартири. В обґрунтування свого позову вказують, що [PERSON] належить ? частини вказаної квартири ( ? частини вона отримала у власність згідно договору купівлі-продажу квартири від 11 січня 2000 року посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу, іншу ? частину квартири вона отримала у власність у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 11 листопада 2008 року), [PERSON] та [PERSON] належить по ? частини квартири [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11 січня 2000 року посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу. Однак, у вказаному договорі їх, як покупців вказано, як «[PERSON], [PERSON], [PERSON]О.», а згідно паспорта прізвище позивачів «[PERSON], [PERSON], [PERSON]О.». На даний час у позивачів виникла необхідність у відчуженні часток квартири, однак, довести належність їм вказаних часток квартири та зареєструвати за їхнім прізвищем згідно паспортів вони не мають можливості, тому звернулись до суду. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися із заявами про розгляд справи за їхньої відсутності позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять, їх задовольнити. Представник відповідача Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, до суду не зявився про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідност.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.2ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4ст.3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. У відповідності до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] належить ? частини квартири [ADDRESS] ( ? частини позивач отримала у власність згідно договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу від 11 січня 2000 року р.№ 15, іншу ? частину квартири вона отримала у власність у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 11 листопада 2008 року р.№ 2-4107). [PERSON] та [PERSON] належить по ? частини квартири [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу від 11 січня 2000 року р.№ 15. Встановлено, що у договорі купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу від 11 січня 2000 року р. № 15 позивачів, як покупців вказано, як «[PERSON], [PERSON], [PERSON]О.», а згідно паспорта прізвище позивачів «[PERSON], [PERSON], [PERSON]О.». Крім того, [PERSON] у свідоцтві про право на спадщину за законом вказана, як «[PERSON]А». Зазначені обставини перешкоджають позивачам в реалізації їх прав на розпорядження майном. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачів; свідоцтвом про народження [PERSON], [PERSON]О;повторним свідоцтвом про шлюб; договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу від 11 січня 2000 року р.№ 15; копією свідоцтва про право на спадщину від 11.11.2008 року; інвентарною справою №4754 на [ADDRESS]. За таких обставин, суд дійшов висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на ? частини квартири [ADDRESS],а за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності по ? частини вказаної квартири.

Outcome: approved