Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. 15.10.2019 року остаточно уточнивши свої позовні вимоги суду пояснив, що відповідно до договору купівлі-продажу ВСВ № 639277 від 05.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округа Єфіменко М.Д. він є власником 17/960 частин нежитлового приміщення торгівельно-закупочної бази, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 357,1 кв.м. та яка складається з літери «П»- склад цегельний, приміщення № 8,9,10 -склади, 11,12,13,14 - приміщення. Власниками інших частин вказаного нежитлового приміщення, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, є: - [PERSON] , 193/3600 частин; - [PERSON] 347/1200 частин; - [PERSON] 167/4800 частин; - [PERSON] , 58/1200 частин; - [PERSON] , 193/3600 частин; - [PERSON] , 193/2600 частин; Висновком судового експерта Цуркана В.І. 103/98-2019 від 10 жовтня 2019 року визначено можливість виділу в окремий об`єкт нерухомого майна належні, на підставі посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. (реєстр № 3786) договору купівлі-продажу частини нежитлових приміщень від 16.05.2007 року, [PERSON] 17/960 часток розташованого по [ADDRESS] об`єкту нерухомого майна у складі: частини нежитлової будівлі літ. «П»-склад з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 8-склад площею 109,5 кв. м., 9-склад площею 84,8 кв. м., 10-склад площею 98,3 кв. м., 11- приміщення площею 15,8 кв. м., 12-приміщення площею 9,7 кв. м., 13-приміщення площею 12,2 кв. м., 14-приміщення площею 26,8 кв. м., загальною площею 357,1 кв. м., з реєстрацією під окремим реєстровим номером та присвоєнням окремої поштової адреси. Відповідачі по справі в добровільному порядку відмовляються надати позивачу дозвіл на виділення в окремий об`єкт нерухомості з подальшою його реєстрацією. Позивач [PERSON] та його представник-адвокат Щербаков С.Ю. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, уточнені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засіданняне з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, уточнені позовні вимоги визнали, не заперечують проти його задоволення. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими. Речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач є власником 17/960 частин нежитлового приміщення торгівельно-закупочної бази, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 357,1 кв.м. та яка складається з літери «П»- склад цегельний, приміщення № 8,9,10 -склади, 11,12,13,14 - приміщення, на підставі договору купівлі-продажу ВСВ № 639277 від 05.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округа Єфіменко М.Д.(а.с. 16-зворот) Власниками інших частин вказаного нежитлового приміщення, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, є: - [PERSON] , 193/3600 частин; - [PERSON] 347/1200 частин; - [PERSON] 167/4800 частин; - [PERSON] , 58/1200 частин; - [PERSON] , 193/3600 частин; - [PERSON] , 193/2600 частин;(а.с.8-10) Відповідно до вимог ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що перебуває в власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи та земельно-технічної експертизи №103/97-2019 від 10.10.2019 року належні, на підставі посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. (реєстр № 3786) договору купівлі-продажу частини нежитлових приміщень від 16.05.2007 року, [PERSON] 17/960 часток розташованого по [ADDRESS] об`єкту нерухомого майна у складі: частини нежитлової будівлі літ. «П»-склад з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 8-склад площею 109,5 кв. м., 9- склад площею 84,8 кв. м., 10-склад площею 98,3 кв. м., 11-приміщення площею 15,8 кв. м., 12-приміщення площею 9,7 кв. м., 13-приміщення площею 12,2 кв. м., 14-приміщення площею 26,8 кв. м., загальною площею 357,1 кв. м., технічно можливо виділити в окремий об`єкт нерухомого майна з реєстрацією під окремим реєстровим номером та присвоєнням окремої поштової адреси. Питання щодо площі та конфігурації земельної ділянки, яка може бути зареєстрована за виділеним об`єктом має бути вирішене при її формуванні у порядку, передбаченому статтею 79-1 Земельного кодексу України. У відповідності до ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Ч. 2 ст.120 Земельного кодексу України передбачено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з положень ст.ст. 183, 364, 370 ЦК України, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній зі сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Таким чином, до компетенції суду відноситься вирішення питання про виділ частки нежитлової будівлі в окремий об`єкт нерухомого майна. Враховуючи викладене,

Outcome: approved