Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу. На підставу своїх вимог спирається на те, що між Публічним акціонерним товариством «Черкасиобленерго» в особі Маньківського району електричних мереж та [PERSON] був укладений договір про користування електричною енергією для населення №070484 від 31.08.2011 року. За цим договором ПАТ «Черкасиобленерго» в особі Маньківського РЕМ, як Енергопостачальник, взяло на себе зобовязання надійно постачати споживачеві, тобто [PERSON], за адресою: вул. Шевченка, буд. 54, с. Чорна Камянка Маньківського району Черкаської області, електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором (п.1.1 Договору). Енергопостачальник належним чином виконував узяті на себе зобовязання, передбачені умовами договору. Тоді як споживач умови договору виконував неналежним чином. Оплату за використану електричну енергію проводив нерегулярно. Останній раз оплата надійшла за листопад 2016 року у сумі 162 грн. 08 коп. У звязку з чим у споживача виникла заборгованість перед Енергопостачальником. 16.02.2017 року споживач був попереджений Енергопостачальником про припинення постачання електричної енергії у випадку несплати існуючої заборгованості. 12.07.2017 року по наряду №35 споживач був відключений Енергопостачальником від електропостачання за заборгованість. Станом на 15.11.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем по несплаті за використану електричну енергію в сумі 504 грн. 07 коп. Як захід досудового врегулювання суперечки відповідачу 03.08.2018 року позивачем була направлена претензія №990, про сплату боргу за використану електроенергію в сумі 504 грн. 07 коп., 07.08.2018 року вручена відповідачеві працівником пошти. Претензія відповідачем залишена без письмової відповіді та без задоволення вимог позивача, що і змусило представника позивача звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 20.11.2018 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить розгляд справи проводити у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином, причини неявки визнані судом поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи у його відсутність на підставі зібраних доказів по суті та дає суду підстави вважати [PERSON] особою, яка належно повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини: Між Публічним акціонерним товариством «Черкасиобленерго» в особі Маньківського району електричних мереж та [PERSON] був укладений договір про користування електричною енергією для населення №070484 від 31.08.2011 року (а.с.8). Згідно вищезазначеного договору ПАТ «Черкасиобленерго» в особі Маньківського РЕМ, як енергопостачальник, взяло на себе зобовязання надійно постачати споживачеві, тобто [PERSON], за адресою: вул. Шевченка, буд. 54, с. Чорна Камянка Маньківського району Черкаської області, електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором (п.1.1 Договору). Згідно п.п. 5 п.2.2 Договору, споживач електричної енергії зобовязався: - оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. Згідно п. 4.1 Договору, оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладів обліку за рахунками планових платежів, які виписуються енергопостачальником. Згідно п.п. 1 п. 5.4 Договору, споживач несе відповідальність за: - прострочення внесення платежів за електричну енергію. Позивач згідно позовної заяви зазначає, що він як енергопостачальник належним чином виконував узяті на себе зобовязання, передбачені умовами договору, проте споживач умови договору виконував неналежним чином. 16.02.2017 року споживач був попереджений Енергопостачальником про припинення постачання електричної енергії у випадку несплати існуючої заборгованості і 12.07.2017 року по наряду №35 споживач був відключений Енергопостачальником від електропостачання за заборгованість. Станом на 15.11.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем по несплаті за використану електричну енергію в сумі 504 грн. 07 коп., що підтверджується відповідним розрахунком боргу (а.с.10-16), який приймається судом як належний та допустимий доказ. Також судом встановлено, що як захід\~досудового врегулювання\~суперечки відповідачу\~03.08.2018\~року позивачем\~була направлена\~претензія №990,\~про сплату\~боргу за\~використану електроенергію\~в сумі\~504\~грн.\~07\~коп.,\~07.08.2018\~року вручена\~відповідачеві працівником\~пошти (а.с.21). Суд вирішуючи даний спір зазначає, що згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ч.1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.1 ч.3 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов'язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідач доказів належного виконання своїх зобов»язань за договором та сплати коштів за надані послуги не представив, доказів пред»явлення позивачу претензій та зауважень щодо якості наданих послуг, суду не надав, відповідно доводи позивача не спростував. Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно положень ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, тому слід позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з постачання електроенергії. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1762,00 грн Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved