Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У вересні 2015 року Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 50243,07 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що 12 липня 2011 р. сторони уклали Договір про надання банківських послуг № BL_КГ100051416, за умовами якого відповідач отримав кредит на поточні потреби у розмірі 11500 грн. з терміном повернення 12 липня 2014 р. з номінальною річною процентною ставкою 0,01 %. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що свої зобов'язання за договором виконав та надав кредит. В свою чергу, відповідач, в порушення норм закону та умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконав, допустивши утворення заборгованості, яка станом на 10.08.2015 становить загальною сумою 50243,07 грн., з якої: 5931,91 грн. - заборгованість по поверненню суми кредиту, 0,41грн. - по сплаті відсотків, 5865,00 грн. - по сплаті комісії, 38445,75 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, і у добровільному порядку не погашена. В судове засідання представник позивача не з'явився, просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 року № 63 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року, та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ» «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно. 12 липня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № BL_КГ100051416 /копія ас. 9-13/. Інформації щодо визнання даної угоди недійсною суд не має. Згідно Спеціальної частини Договору Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 11 500,00 грн., термін повернення Кредиту 12 липня 2014 року; Номінальна річна процентна ставка складає 0,01%; Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 3,00% від суми Кредиту. Відповідно до п. 2.4.2. Загальних умов кредитування Договору проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору. Згідно із п. 2.5.2. Договору Позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Банк виконав взяті на себе зобов'язання за договором. Відповідач станом на 10 серпня 2015 умови договору не виконував належним чином, таким чином утворилась заборгованість у розмірі 50243,07 грн.,з якої: 5931,91 грн. - заборгованість по поверненню суми кредиту, 0,41грн. - по сплаті відсотків, 5865,00 грн. - по сплаті комісії, 38445,75 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань /ас.7-8/. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані нормами Цивільного кодексу України /далі ЦК України/. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 525, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитор крім того має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, тобто грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 4.2 Договору у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п 3.3.3. Загальної частини Договору у разі прострочення виконання боргових зобов'язань за Договором більше 60 календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити штраф у розмірі, зазначеному в п. 9 Спеціальної частини - 25,00 % (двадцять п'ять відсотків) від суми Кредиту. На підставі цього пункту банк нарахував відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань на суму 38445,75 грн. Відповідно до пункту 4.3. Договору у випадку прострочення Позичальником сплати або не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 10 Спеціальної частини Договору. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частина 3 статті 551 ЦК України визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 27 постанови Пленуму №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини 3 статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Суд розглядає справу у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог ст. 60, 137 ЦПК України. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач порушила грошове зобов'язання, і відповідно до укладеного між сторонами договору зобов'язана повернути кредит, і сплатити проценти та передбачений договором штраф. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення, оскільки відповідач не надала суду належних і допустимих доказів у спростування позовних вимог, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 58-59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено, тому суд вважає позов обґрунтованим, порушене право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню у повному обсязі. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до п.1.1. Закону України " Про судовий збір ", тому з відповідача підлягає стягненню 1218 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved