Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду зазначивши, що вона з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб 22 вересня 2017 року. Сторони мають спільну доньку [PERSON] ,2018 року народження. Заявляючи про розірвання шлюбу, позивачка посилається на те, що з початку квітня 2018 року спільне життя з відповідачем [PERSON] припинено через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, відповідач має неспокійний та часто агресивний характер, провокує конфлікти, крім того, зловживає спиртними напоями та у стані алкогольного сп`яніння має неадекватну поведінку. Постійні сварки мають тяжкий вплив на психічний стан позивачки та дитини. Спільним побутом сторони не пов`язані,позивачка на даний час проживає окремо з донькою. Вона наполягає на розірванні шлюбу та вважає,що примирення неможливе. На теперішній час питання щодо проживання неповнолітньої доньки вирішено. Зазначаючи, що спору про поділ майна немає, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне " [PERSON] ". Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 10 січня 2020 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 06 лютого 2020 року. 6 лютого 2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 25 лютого 2020 року. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись, що вони з чоловіком не проживають спільно з квітня 2018 року. При цьому вони спілкуються щодо утримання та виховання доньки, але проживати однією сім`єю позивачка вважає неможливим, бо відразу подружжя сваряться, а це негативно позначається на самопочутті та здоров`ї позивачки. [PERSON] наполягала в судовому засіданні, що подружжя не можуть знайти спільну мову, неодноразово вони робили спробу поновити сімейні відносини, але цього не відбулось. Відповідач ставить неприйнятну для позивачки умову проживати окремо від її хворої матері та неповнолітнього сина від попереднього шлюбу, з якими у чоловіка також не склалися відносини. Змінити свою поведінку відповідач не хоче, тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Вона зазначає, що спору щодо поділу майна сторони не мають, дитина проживає разом із матір`ю, на утримання доньки відповідач сплачує аліменти за рішенням суду. При розірванні шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] » Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що він робив спроби збереження шлюбу, але це можливо за умови окремого проживання дружини від матері, яка постійно втручається у їх відносини та негативно впливає на позивачку. Для їх окремого проживання є всі умови та можливості, але дружина категорично відмовляється від переїзду та їх спільного проживання, що робить неможливим відновлення сімейних відносин. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2017 року, про що 22 вересня 2017 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис № 38. Позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Подружжя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 березня 2018 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис № 8 (а.с. 6). Спору про поділ майна сторони не мають. Також узгоджене питання проживання неповнолітньої доньки з матір`ю. З відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини в судовому порядку. Вирішуючи позов, суд зважає на те, що сторони не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо тривалий час - з квітня 2018 року, спілкуються лише щодо виховання та утримання дитини, тобто, їх сім`я фактично розпалася. Подружжя не мають наміру в подальшому вживати заходів для збереження сім`ї, спільне майбутнє не планують. За таких обставин реальна перспектива збереження сім`ї втрачена. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За статтею 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у судовому засіданні не наполягала на зміні прізвища. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved