Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ODXRRX10400507 від 19.04.2008 року в розмірі 18309,26 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 19 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №ODXRRX10400507 відповідно до якого позивачем був наданий відповідачу кредит в розмірі 1435,20 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, виникла заборгованість по договору, що станом на 20 березня 2017 року становить 18309 гривень 26 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився. На адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій він підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач двічі в судове засідання не з'явилася. Викликалася належним чином шляхом надіслання судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання, однак до суду повернулися конверти з відміткою «адресат не мешкає». В силу положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів наданих в матеріалах справи. Судом достовірно встановлено, що 19 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №ODXRRX10400507 відповідно до якого позивачем був наданий відповідачу кредит в розмірі 1435,20 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства комерційний банк змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв'язку з цим, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Оскільки відповідач не виконував умови кредитного договору, тобто щомісячно не здійснював часткове погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом відповідно графіку, виникла заборгованість за наданим кредитним договором. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20 березня 2017 року складає 18309 грн. 26 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 898 грн. 95 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 37 грн. 36 коп.; заборгованість за комісією - 135 грн. 66 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 15889 грн. 23 коп.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 848 грн. 06 коп. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримала, але своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18309 грн. 26 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1600 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved