Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким визначити [PERSON], [INFO], зареєстрованій за адресою: [ADDRESS], додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили, та встановити факт, що заповіт, складений [PERSON] 05 грудня 1996 року на ім'я [PERSON] складений на ім'я [PERSON]. Вказаний позов обґрунтований тим, що після смерті рідної матері позивача - [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 1,77 га та площею 0,31 га, що знаходяться на території Великобудківської сільської ради, право власності на які посвідчено за померлою державними актами на право приватної власності на землю [NUMBER] та [NUMBER], виданими Великобудківською сільською радою народних депутатів 19 листопада 2002 року. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав, позивачу було фактично відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки шляхом надання письмового роз`яснення щодо неможливості видачі вказаних свідоцтв у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також рекомендовано звернутись до суду для захисту своїх прав як спадкоємця. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, майновий спір відсутній, відумерлою спадщина не визнавалась. Викладені у позовній заяві обставини вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, при зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено в отриманні свідоцтв про прийняття спадщини, оскільки у заповіті допущено помилку в написанні прізвища спадкоємця, а саме «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», та рекомендовано звернутись до суду, чим представник позивача і скористалась. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, остання подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести без участі її та позивача (а.с.34). Представник Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області (відповідача по справі) у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі (а.с. 29). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] в с. Великі Будки Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорта [NUMBER], виданого 02 лютого 2000 року Путивльським РВ УМВС України в Сумській області (а.с.4). З посвідки про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками записані, у графі «батько» - [PERSON], у графі «мати» - [PERSON] (а.с.6). 12 серпня 1967 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.7). [INFO] в с. Великі Будки Недригайлівського району Сумської області померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок площею 1,77 га та площею 0,31 га, що знаходяться на території Великобудківської сільської ради, право власності на які посвідчено за померлою державними актами на право приватної власності на землю [NUMBER] та [NUMBER], виданими Великобудківською сільською радою народних депутатів 19 листопада 2002 року, яку позивач на час розгляду справи бажає оформити за собою (а.с.11-12). За життя, 05 грудня 1996 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений головою виконкому Великобудківської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та зареєстрований за реєстровим № 138, за яким все своє майно заповіла [PERSON], позивачу по справі (а.с.9). З довідки, виданої виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області 10.07.2017р. за вих. №19 вбачається, що [PERSON], [INFO], до дня смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Проживала одна. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Великобудківської сільської ради посвідчувався 05.12.1996 року, його не змінено та не відмінено (а.с.10). При зверненні позивача до нотаріуса щодо питання оформлення спадщини, йому фактично було відмовлено в цьому шляхом надання письмового роз`яснення за вих. № 1237/02-17 від 21.08.2017 (а.с.13) про те, що можливості видати свідоцтва про право власності на спадщину немає у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також рекомендовано звернутись до суду для захисту своїх прав як спадкоємця. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Недригайлівського районного нотаріального округу Торчицької В.М. від 13.09.2017р. № 1410/01-09 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), заведеної справи після померлої 22червня 2006 року [PERSON] не виявлено (а.с.27-28). Так, суд приходить до висновку про відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, як за законом, так і за заповітом, в тому числі неповнолітніх та непрацездатних, після смерті [PERSON] Відповідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб (лист Верховного Суду України від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України»). Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За матеріалами справи судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. За загальними положеннями про спадкування, чинними на час виникнення спірних відносин, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1220, частина перша статті 1222, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем не проживала, із заявою про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріуса не звернулась. Відповідно до вимог частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач є спадкоємцем за заповітом і мала намір прийняти спадщину, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON], від неї як спадкоємець не відмовилась. Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Вільшанська сільська рада Недригайлівського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили їй вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, а тому позов є обґрунтованим, і з метою поновлення порушених прав позивача на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] підлягає задоволенню. Достатнім для подання позивачем [PERSON] заяви про прийняття спадщини суд вважає надання їй строку в три місяці. Однак, при зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено в отриманні свідоцтв про прийняття спадщини ще й з тієї підстави, що у заповіті, складеному 05 грудня 1996 року [PERSON], посвідченому головою виконкому Великобудківської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та зареєстрованому за реєстровим № 138, допущено помилку в написанні прізвища спадкоємця, а саме «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]» (а.с.9). З інформації, наданої Недригайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 11 вересня 2017 року за вих. № 1273-14.13-26, та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, вбачається актовий запис № 14, складений 22 червня 2006 року про смерть [INFO] [PERSON]. Відомості про заявника: [PERSON]. Аналогічна інформація міститься і в копії актового запису про смерть № 14 від 22 червня 2006 року (а.с.24-26). З довідки, виданої виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області 18.09.2017р. за вих. № 356 вбачається, що 05.12.1996 року був складений заповіт [PERSON], який посвідчено головою виконкому Великобудківської сільської ради [PERSON] Заповіт складений на ім'я [PERSON], інших спадкоємців немає. Його не змінено та не відмінено (а.с.10). Також надано копію погосподарської книги за 2006 рік за адресою: [ADDRESS], з якої вбачається, що спадкодавець [PERSON] проживала та була зареєстрована одна (а.с.30-31). На підставі вищевикладеного, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заповіт, складений [PERSON] 05 грудня 1996 року в с. Великі Будки Недригайлівського району Сумської області, який посвідчений головою виконкому Великобудківської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, на ім'я [PERSON], насправді складений на ім'я [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також і факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності спадкоємцю заповіту має юридичне значення щодо можливості позивача оформлення спадкових прав, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення (факту належності заповіту). Вимога про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору, позивачем не заявлялась.

Outcome: approved