Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини, доньку [PERSON], [INFO], за наступними підставами. Позивачка вказує, що 14 вересня 2007 року вона вступила до шлюбу з відповідачем по справі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. 13 травня 2014 року, шлюб в установленому законом порядку розірвано, вони проживають окремо і спільне господарство між ними не ведеться. Після припинення шлюбних відносин відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку, тому позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 04.04.2017 року до досягнення донькою повноліття, тобто до 26.03.2027 року включно, але не менш 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але від неї надійшла письмова заява про слухання позову за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, рекомендованим листом у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, та SMS-повідомленням, заяви про слухання справи за його відсутністю не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайоного суду Запорізької області від 13 травня 2014 року, шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 14 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 885. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишено без змін. Рішення набрало законної сили 24.06.2014 року (а.с.6). Сторони від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження дитини, (а.с.7). Неповнолітня дитини, донька - [PERSON], [INFO], (а.с.7), проживає разом з матірю, [PERSON] і знаходиться повністю на її утриманні, про що свідчать довідка директора ТОВ «МАТТІОЛ», [PERSON] за № 11/03 від 30.03.2017 року, (а.с.8). Ні у позивачці, ні у дитини немає нерухомості, зареєстрованої на їх ім'я, а також немає вкладів в банках. Позивачка зараз не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і отримую лише державну допомогу, яка виплачується в зв'язку з народженням дитини. З отриманих коштів позивачці необхідно приймати участь в сплаті комунальних послуг за проживання в квартирі, купувати одяг та взуття собі та дитині, продукти харчування, ліки. Інших осіб, які мали би можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, у позивачці немає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO], і у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачці аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, на виконання вимог ст.88 ч.3 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved