Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення пені, повязаної з несвоєчасною сплатою аліментів, зазначаючи, що 05 серпня 1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають трьох синів- Даніїла, [INFO], Дениса, [INFO], Давіда, [INFO]. 04 листопада 2009 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2009 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання синів в розмірі ? частини його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, 17 серпня 2017 року вироком Сумського районного суду Сумської області був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України. Відповідач не сплачував аліменти, починаючи з 22 липня 2009 року по 01 листопада 2017 року. Внаслідок цього заборгованість по аліментах становить 52932,16 грн. Відповідно до розрахунку пені, яка повинна бути нарахована на заборгованість по аліментах, розмір пені складає 890373,36 гривень. Але оскільки відповідно до частини 1 ст. 196 Сімейного кодексу України законодавець обмежив розмір пені за несплату аліментів 100 відсотками, то позивачка просила стягнути пеню в розмірі 52932,16 грн., що дорівнює розміру заборгованості по аліментах. В судовому засіданні позивачка, її представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила зменшити розмір пені до 5000 гривень, так як відповідач має скрутне матеріальне становище, має незначний дохід, переніс тяжке захворювання-опіки кипятком обох стегон, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні, на його утриманні знаходиться мати-пенсіонерка, [INFO], яка в липні 2017 року перенесла тяжке захворювання-інфаркт головного мозку із легким порушенням функцій статики та ходи. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду на те, що позивач по можливості сплачував аліменти на утримання дітей, однак отримував незначну заробітну плату, внаслідок чого і утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]А, [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 1994 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають трьох синів - Даніїла, [INFO], Дениса, [INFO], Давіда, [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (арк.с.11-13). Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2009 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу(арк.с.14). Цим же рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2009 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання синів в розмірі ? частини його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 22 липня 2009 року ( арк.с.15). Відповідач ухиляється від сплати аліментів, належним чином на протязі тривалого часу не виконував обовязки по утриманню дітей, останнім часом взагалі припинив сплату аліментів, станом на 1 листопада 2017 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 52932 гривні 16 копійок. 17 серпня 2017 року вироком Сумського районного суду Сумської області відповідач був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та засуджений до 100 годин громадських робіт. Відповідно до вказаного вироку [PERSON] злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей(аліментів)( арк.с.16). 26 грудня 2017 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів в розмірі ? частини доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.( ар.с. 41-42). Постановою Апеляційного суду Сумської області від 28 лютого 2018 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 грудня 2017 року в частині визначення щомісячного розміру аліментів ? частки від заробітку(доходу) [PERSON] змінено на 1/3 частку від заробітку(доходу) платника аліментів.( арк.с.96-98). Відповідач не сплачував аліменти починаючи з 22 липня 2009 року по 01 листопада 2017 року. Внаслідок чого заборгованість станом на 01 листопада 2017 року становить 52932,16 грн.( арк.с.17-18). У відповідності\~з ч.1\~ст.\~196\~Сімейного кодексу\~України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачка в своїй заяві, враховуючи обмеження, передбачені ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України, просить стягнути пеню в сумі 52932, 16 гривень, що не перевищує встановлений законом розмір пені( арк.с.6-7). Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, №6-149цс14 від 1 жовтня 2014р., по справі № 6-81 цс 13. У відповідності з зазначеними рішеннями\~неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Позивачкою наданий розрахунок заборгованості по аліментах( ар.с. 6-7, 17,18, 56, 85). Зазначений розрахунок фактично не оспорювався відповідачем під час розгляду справи, порядок та методика розрахунків не суперечить положенням, що містяться в правовому висновку Верховного Суду України, який на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року розглянув справу № 6-81цс13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, а також іншим правовим висновкам, що містяться в постановах Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16,№6-149цс14 від 1 жовтня 2014р.). Разом з тим, вирішуючи питання про розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з розяснень, що містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у відповідності з якими передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. [PERSON] зобовязаний був сплачувати аліменти за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2009 року. Саме з цього періоду суд вважає за необхідно рахувати термін прострочення. Посилання відповідача на ту обставину, що він не знав про розірвання шлюбу з позивачкою і до 2012 року продовжував спільне життя з позивачкою, під час якого в добровільному порядку сплачував кошти на утримання дітей не може бути прийнято судом до уваги, оскільки позивачка цю обставину категорично оспорює, посилаючись на те, що з відповідачем вони припинили спільне життя саме з 2009 року, а в 2012 році в неї вже народилася дитина від іншого чоловіка( ар.с.87). Будь-яких обєктивних доказів на підтвердження своїх тверджень, відповідач суду не надав. Посилання відповідача на ту обставину, що він отримував маленьку заробітну плату, яка не давала змоги сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, також не може бути прийнято до уваги, оскільки у відповідності з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів визначений законом і не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що заборгованість по аліментах утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо. Навпаки, відсутність таких поважних причин підтверджена таким, що набрав законної сили вироком Сумського районного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року, яким відповідач був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та засуджений до 100 годин громадських робіт. Відповідно до вказаного вироку( арк.с.16)[PERSON] злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей(аліментів). Факт відсутності поважних причин у [PERSON] щодо несплати аліментів підтвердили суду і свідки з боку позивачки [PERSON], [PERSON] [PERSON] Таким чином, визначаючи розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що [PERSON] частково сплачував аліменти, працюючи в ТОВ «Інсігнія» та у ТОВ «Сумське АТП 15943, певний час перебував на обліку як безробітний в Сумському районному центрі зайнятості ( ар.с. 33,34,35,36,37,38). Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд вважає встановленим, що відповідач має скрутне матеріальне становище, отримує незначні кошти, що підтверджується довідками про його доходи. Як обставину, що також має потягти за собою зменшення розміру пені, суд враховує і те, що [PERSON] нещодавно зазнав травми - опік кипятком обох стегон, з приводу чого знаходився на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні СОКЛ, що підтверджується довідкою та випискою з медичної карти стаціонарного хворого(ар.с. 45, 46). Крім того, відповідач має мати - пенсіонерку, яка в липні 2017 року перенесла тяжке захворювання-інфаркт головного мозку з легкою мозковою атаксією, легким порушенням функції статики та ходи, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення (ар.с.50,52,53), у звязку з чим [PERSON] вимушений надавати посильну допомогу матері. Ця обставина також має бути врахована судом при визначенні розміру пені. Зазначені обставини підтвердили суду також допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Отже, з врахуванням зазначених обставин суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 7000 гривень неустойки (пені), відмовивши в іншій частині за безпідставністю позовних вимог. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved