Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк 2 місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є онукою [PERSON] . У 2018 році вона одружилася та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Її баба проживала у будинку [ADDRESS] , який належав їй на праві власності. Вона (позивачка) проживала у сусідньому будинку від [PERSON] на тій же вулиці. Оскільки остання була похилого віку, проживала сама, тому вона весь час допомагала їй по господарству, здійснювала за нею догляд, підтримувала її будинок у належному стані. Вона завжди була поруч із бабою, допомагала їй, тому вона казала, що віддає їй свій будинок в с. Вишків Калуського району. Знаючи, що це її майно, вона доглядала за будинком, періодично проживала у ньому разом із [PERSON] та обробляла землю. Вона продовжувала користуватися будинком і після смерті бабусі. Після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін вона не звернулася до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини, оскільки ще за свого життя [PERSON] віддала їй домоволодіння в с. Вишків і вона ним користувалася, тому вважала себе його власником. Однак баба віддала їй будинок тільки на словах, не виготовивши при цьому правовстановчих документів на її ім`я. Нещодавно, переглядаючи документи, які залишилися після смерті баби, вона виявила заповіт від 19.12.2006 р., яким [PERSON] заповіла їй, [PERSON] , все своє майно, земельні ділянки, які їй належали. Про існування вказаного заповіту до цього часу вона не знала, так як баба нічого про нього не говорила. Не сповістила її про наявність заповіту і секретар Вишківської сільської ради, яка посвідчувала заповіт, хоча зобов`язана була це зробити в силу вимог ст. 63 Закону України «Про нотаріат». Виявивши заповіт, складений [PERSON] , вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але отримала лист про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якому зазначено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини (6 місяців). Оскільки вона не була обізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, а відповідно не були здійснені повідомлення та виклики спадкоємця за заповітом, то вважає, що нею з поважних причин пропущено строк на прийняття спадщини, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. В підготовчому судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Також вказала, що не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою у шестимісячний строк з дня смерті баби і в силу того, що на її руках була маленька дитина, яку вона не мала з ким залишити. Її мама померла ще в 1993 році. Виростила її бабуся. Після смерті останньої вона залишилась сама, допомоги ні від кого не отримувала. У користуванні чи власності її сім`ї автомобіля немає, а автобус з села, яке є віддаленим гірським населеним пунктом, їде тільки один раз на день, тому з грудною дитиною на руках вона не мала можливості поїхати у місто до нотаріуса. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, в якому не заперечив проти задоволення позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом після смерті її бабусі [PERSON] (а.с. 18). Третя особа, яка не заявляє самостійниїх вимог щодо предмета позову, [PERSON] в підготовчому судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Вважає, що причини пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини є поважними. [PERSON] з чотирьох років проживала з бабцею. Остання тому і склала на неї заповіт. Всі родичі, які являються спадкоємцями першої черги, жодних заперечень щодо рішення покійної не мають, усі мають своє житло. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, подали через канцелярію суду письмові заяви, в яких не заперечили проти задоволення позову. Просили проводити розгляд справи за їх відсутності (а.с. 26-27, 28-32, 33-34). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади (а.с. 24). Як повідомили учасники судового розгляду, він знаходиться за межами України, про дану справу йому відомо, він не має заперечень. Крім того, він не являється спадкоємцем першої черги чи спадкоємцем за заповітом, не має права на обов`язкову частку у спадщині, тому його права ніяким чином порушені не будуть. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 27.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 16 серпня 2021 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позов визнав. Ухвалою суду від 16.08.2021 до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 27 серпня 2021 року через канцелярію суду поступили письмові заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в яких останні не заперечили проти задоволення позову та просили проводити розгляд справи за їх відсутності, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач позов визнав, треті особи не заперечили проти задоволення позову, визнання позову не суперечить інтересам сторін та інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29 липня 1999 року, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Остання померла [INFO] , на що вказує свідоцтво про смерть [NUMBER] від 10.08.2004 (а.с. 7). Позивачка [PERSON] після реєстрації шлюбу 12 січня 2018 року змінила прізвище на [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.01.2018 (а.с. 5). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.01.2020 виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO] в с. Вишків Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 6). На випадок своєї смерті [PERSON] 19 грудня 2006 року склала заповіт, який був посвідчений секретарем Вишківської сільської ради Шубинець Л.Ю. за реєстром № 56, відповідно до якого заповіла всі свої будівлі, все своє майно, земельні ділянки, які їй належать, [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки № 874 від 23.07.2021, виданої селищним головою Вигодської селищної ради Івано-Франківської області Мацалаком М.М., заповіт від імені [PERSON] , який посвідчений у Вишківській сільській раді 19.12.2006 за № 56, не скасовувався і не змінювався. Остання до дня смерті [INFO] дійсно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . В даному будинку до дня її смерті зареєстрований і не проживає онук [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Барабаш Р.С. за вих № 149/01-16 від 23.07.2021, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, у нотаріальну контору необхідно було з`явитися до шести місяців і подати заяву про прийняття спадщини за заповітом. Оскільки вона у нотаріальну контору до шести місяців не з`явилася і пропустила термін для прийняття спадщини, тому їй необхідно звернутися в суд для визнання додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 10). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 65711142 від 23.07.2021 вбачається, що інформаційну довідку видано у зв`язку з відкриттям спадкової справи. У Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкову справу та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] (а.с. 8). На підтвердження того, що позивачка проживала завжди поруч з спадкодавцем та здійснювала догляд за нею та її домоволодінням, тому вважала себе такою, що прийняла спадщину, вона подала витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2617-1499252-2018 від 03.04.2018, в якому визначено, що [PERSON] зареєстрована і проживала в [ADDRESS] (а.с. 4), в той час як її бабуся проживала поруч в [ADDRESS] . На підтведження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, [PERSON] вказує на необізнаність про існування заповіту, а також подає свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.11.2019 [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 20), та який на час смерті [PERSON] досяг тільки 2 місяців, тому потребував постійного догляду з її боку. Таким чином, виник спір з приводу поважності причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини після смерті її бабусі. Оцінка суду: вислухавши пояснення позивачки та третьої особи [PERSON] , враховуючи письмові заяви відповідача та третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийнявши визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як уже описувалося вище, згідно з Витягом зі Спадкового реєстру, сформованим нотаріусом Барабаш Р.С., будь-які дані про померлу [PERSON] у вказаному реєстрі відсутні. Зазначена інформація свідчить про те, що до нотаріальної контори будь-які особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались та спадкова справа не заводилась. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про оформлення спадкової справи з порушенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабці, у зв`язку з чим отримала відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії. Таким чином, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті бабці [PERSON] . Однак вона пропустила строк, встановлений законом для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 315/765/14-ц, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Суд приймає до уваги той факт, що позивачка не є спадкоємицею першої черги за законом, на час складення заповіту була ще неповнолітньою, а тому об`єктивно не могла знати про наявність складеного на її ім`я заповіту. На час смерті бабусі мала на руках двомісячну дитину, крім того, вважала, що спадщину прийняла, так як утримувала будинок бабці в належному стані, проживала у ньому час від часу. Спадкоємці першої черги із заявами про прийняття спадщина після смерті [PERSON] не зверталися та ствердили, що не претендують на спадкове майно, що підтверджуєтся матеріалами справи. Отже, у межах шестимісячного строку [PERSON] не вчиняла дій, спрямованих на прийняття спадщини, оскільки не знала про наявність заповіту. Про існування заповіту їй стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, вона проживала у віддаленому населеному гірському пункті, куди автобус їздить тільки один раз на день, а відповідно, здійснючи догляд за дитиною, яка має декілька місяців, перебуває на грудному вигодовуванні та не може бути залишена на тривалий час без матері, вона була позбавлена можливості виїхати до іншого населеного пункту для подачі заяви про прийняття спадщини, так як на це треба було витратити майже цілий день. Зважаючи на викладені обставини та беручи до уваги те, що позивачка захистити своє порушене право в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не може, вказаний строк вона пропустила на незначний термін, тому суд вважає, що [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті бабці [PERSON] , яка пропустила з поважної причини строк для прийняття спадщини, навела достатні підстави для визначення їй додаткового строку. На переконання суду, двохмісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили буде достатнім строком для подання заяви про прийняття спадщини, і тому позов [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає до задоволення в повному обсязі. На підстав вищевикладеного, ст.ст. 15, 1216, 1217, 1220, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 206, 211, 247 ЦПК України та

Outcome: approved