Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловою квартирою № 70 в будинку № 106 по вул. Вакуленчука в м. Мелітополі Запорізької області, вказуючи, що їй на підставі права приватної власності належить вказана квартира. Відповідач є її родичем і наразі залишається зареєстрованим у вказаній квартирі. З червня 2014 року [PERSON] не мешкає та не зявляється за адресою своєї реєстрації, його речі у зазначеному житловому приміщенні відсутні. У звязку з реєстрацією відповідача у належній позивачці квартирі серйозно порушуються її права на володіння, користування і розпорядження її майном, оскільки зазначена обставина повязана з додатковими витратами на оплату комунальних послуг. Не бажання відповідача знятися з реєстрації в житловій квартирі в добровільному порядку дозволяє зробити висновок про неможливість досудового врегулювання даного спору. Таким чином, позивачка була змушена звернутися з позовом до суду. В судове засідання позивачка не зявилась, від її представника адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його та відсутності позивачки, наполягають на заявлених позовних вимогах та просять задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення у справі, у випадку неявки відповідача в судове засідання, не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [INFO], однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за зазначеною адресою не проживає», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивачки про слухання справи за його та відсутності позивачки та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами. Позивачці належить на праві приватної власності житлова квартира [ADDRESS], що підтверджується копіями договору купівлі-продажу квартири зареєстрованого в реєстрі за № 1-2122 від 21.05.1997 року та технічного паспорту на житлову квартиру. /а.с. 5-7/. Судом встановлено, що відповідно до довідки Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області від 22.07.2016 року відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Однак, відповідач - [PERSON] з червня 2014 року і по теперішній час за вказаною адресою не проживає, про що свідчить довідка старшої по будинку від 03.07.2016 року. В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаній житловій квартирі, але в ній не проживає з червня 2014 року, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Оскільки відповідач є родичем позивачки, мешкав разом з нею як член сім»ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає\~член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав,\~\~передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки, як було встановлено судом, житлова квартира перебуває у приватній власності [PERSON], відповідач, який проживав у квартирі як член сім»ї позивачки, на теперішній час не мешкає у житловій квартирі [ADDRESS] без поважних причин з червня 2014 року, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: [ADDRESS] залишається зареєстрованим [PERSON], що перешкоджає власнику квартири [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved