Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У квітні 2016 року керівник Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що в ході опрацювання інформації Служби у справах дітей Чернівецької міської ради щодо стану захищеності соціальних, зокрема житлових прав дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.11.2008 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В подальшому, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.03.2009 року №212/6 неповнолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а відповідно до розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 13.03.2009 року №118р неповнолітня [PERSON] проживає разом із [PERSON], якого призначено опікуном дитини. Крім того, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2010 року також по відношенню до неповнолітньої [PERSON], [INFO], було позбавлено батьківських прав і її мати [PERSON] Не зважаючи на те, що дитина на даний час проживає разом із опікуном, до позбавлення її батьків батьківських прав, вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], де проживала до її відібрання у матері. При цьому, відповідно до інформаційної довідки від 05.02.2016 року №52734200 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужування об'єктів нерухомого майна, квартира, яка розміщена за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності належить [PERSON] Вказуючи на те, що під час позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її доньки [PERSON], [INFO], питання про накладення заборони на відчуження житла, право на користування яким належить неповнолітній [PERSON], судом не вирішувалось, з метою захисту житлових прав неповнолітньої [PERSON], позбавленої батьківського піклування, просив позов задовольнити та накласти заборону на відчуження вищевказаної квартири. Прокурор у судовому засіданні поданий позов підтримав у повному обсязі, просив про його задоволення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, від неї через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, а також просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник Служби у справах дітей ЧМР у судовому засіданні з не заперечував проти задоволення позову. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того вказав, що проти задоволення позову не заперечує, просив його задовольнити. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, за змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.11.2008 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.07.2010 року було позбавлено й мати дитини [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 13). В подальшому, як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.03.2009 року №212/6 неповнолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 9), а відповідно до розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 13.03.2009 року №118р неповнолітня [PERSON] проживає разом із [PERSON], якого призначено опікуном дитини (а.с. 10). Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН Про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Частиною 1 ст. 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Крім того, вимогами ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна чи житла, але такого зроблено не було. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Також слід зазначити, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 25 Закону України Про охорону дитинства та ч. 1 ст. 32 Закону України Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї, жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. При цьому, відповідно до ч.3 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Як встановлено судом, неповнолітня [PERSON] до позбавлення її батьків батьківських прав проживала за адресою: [ADDRESS], а саме проживала за цією адресою до її відібрання у матері, що підтверджується довідкою КЖРЕП №11 від 16.03.2016 року, а також за вказаною адресою значиться зареєстрованою (а.с. 19). Відповідно до відомостей, які містяться в інформаційній довідці від 05.02.2016 року №52734200 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужування об'єктів нерухомого майна, квартира, яка розміщена за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 17-18). За таких обставин, суд враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що при винесенні судом рішення про позбавлення батьківських прав матері дитини не вирішено питання про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, з метою захисту інтересів неповнолітньої [PERSON], зокрема, збереження її права на користування житлом, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved