Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

позивачка звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони із [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Від цього шлюбу у сторін народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з незворотніми змінами сімейних цінностей, поглядів на життя і ведення спільного господарства. Сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Шлюб існує формально. Спір щодо місця проживання дитини відсутній, примирення сторін неможливе. 22.07.2020 на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 13.08.2020 відповідач направив до суду заяву від 07.08.2020, в якій повідомляє про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу та просить провести розгляд справи за його відсутності. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 674. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , яка народилася [INFO] . В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Приписами ст.24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 2 ст.104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як визначено у ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з липня 2019 року проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство та не пов`язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Обставин, які б вказували на бажання сторін примиритися, відновити сумісний побут, піклуватися одне про одного, проживати разом, вести спільне господарство, судом не встановлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначена сім`я існує формально, наступне перебування позивача та відповідача у шлюбі не відповідатиме інтересам кожного з них, а отже шлюб між сторонами може бути розірвано. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved