Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, що залишилось після смерті його батьків - [PERSON], який помер 30 липня 2012 року та [PERSON], яка померла 15 червня 2013 року, яке складається з житлового будинку №2, розташованого по вул. Гранітний карєр в смт.Старий Крим м. Маріуполя. В обґрунтування позову зазначив, що у 1994 році його мати [PERSON], [INFO] та його батько [PERSON], [INFO], отримали у спільну приватну власність житловий будинок № 2, розташований по вулиці Гранітний кар'єр у смт. Старий Крим м.Маріуполя Донецької області, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло № 27079 від 29 листопада 1994 року. 30 липня 2012 року помер батько позивача [PERSON], 15 червня 2013 року померла мати [PERSON] У лютому 2014 року позивач звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майна після смерті його батьків , але йому було відмовлено, оскільки свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Так, з технічного паспорту на житловий будинок, виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації 28 січня 2014 року, вбачається, що за адресою: м. Маріуполь, смт. Старий Крим, вулиця Гранітний кар'єр, 2 зазначений тип об'єкта як «житловий будинок», на земельній ділянці окрім нього розташовані жила мансарда, нежилі прибудови, веранда, літня кухня, гараж та інші будівлі. Між тим, у свідоцтві про право власності (дублікат), виданому ВАТ «Старо- Кримський кар'єр» 29 листопада 1994 року за № 27079, зазначений тип об'єкта як квартира № 1 у будинку № 2 за адресою: м. Маріуполь, смт. Старий Крим, вулиця Гранітний кар'єр, та витяг про державну реєстрацію прав № 28614817, виданий 10 січня 2011 року МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» на померлих [PERSON] та [PERSON] у рівних частках - тип об'єкта - квартира - за адресою [ADDRESS]. У даному житловому будинку позивач фактично проживає з 2008 року, що підтверджується довідкою зі Старо-Кримської сільської ради № 336 від 3 березня 2016 року та після смерті батьків залишився проживати в будинку, отже фактично прийняв спадщину. Інших спадкоємців на дане спадкове майно немає. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, у судове засідання не зявилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2012 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-НО № 631937 від 31 липня 2012 року). 15 червня 2013 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-НО № 707087 від 17 червня 2013 року). [PERSON] є сином спадкодавців [PERSON] та [PERSON]. 13 жовтня 2010 року померлі [PERSON] та [PERSON] залишили заповіти, посвідчені приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], за яким заповідали усе своє майно сину [PERSON] Статтями 1222, 1223 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що позивач своєчасно та належним чином звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті батьків. За час свого життя спадкодавцям на праві спільної приватної власності належала квартира 1 в житловому будинку № 2 по вулиці Гранітний кар'єр у смт. Старий Крим м.Маріуполя Донецької області, про що свідчить Свідоцтво про право власності на житло № 27079 від 29 листопада 1994 року, видане ВАТ «Старо-Кримський кар'єр». З витягу про державну реєстрацію прав № 240623 від 10 січня 2011 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності в рівних частках по 1/2 частині кожному належить квартира № 1 у будинку № 2, що розташована по вулиці Гранітний кар'єр у смт. Старий Крим м. Маріуполя Донецької області. Між тим, державним комунальним підприємством «Маріупольське БТІ» 28.01.2014 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок №2 по вул. Гранітний карєр в смт.Старий Крим м.Маріуполя, а також надано довідку, що це - домоволодіння (квартира № 1), яке розташоване за адресою: м. Маріуполь, смт. Старий Крим, Донецької області, Гранітний кар'єр 2. З акту обстеження факту проживання позивача [PERSON], складеного депутатами та затвердженого головою Старо-Кримської сільської рада від 16 березня 2016 року, вбачається, що померлим [PERSON] та [PERSON] належить домоволодіння, розташоване за адресою: м. Маріуполь, смт. Старий Крим, вул. Гранітний кар'єр, буд. № 2. Згідно наданих копій паспортів [PERSON] та [PERSON] в графі місце проживання вказано: смт. Старий Крим, вуд. Гранітний кар'єр, буд. № 2. Також позивачем надано довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № [NUMBER], виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Іллічівського районну Маріупольської міської ради 29 жовтня 2014 року, в якій зазначено наступну адресу місця перебування [PERSON]: Доненька область, смт. Старий Крим, вул. Гранітний кар'єр, буд. № 2. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим слід розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved