Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач Прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, що діє в інтересах Криворізької міської ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] і просить суд стягнути з них матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок незаконної рубки лісу, в сумі 21\~724 гривні 16 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 21 січня 2019 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019040720000075 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України за повідомленням про виявлення незаконної вирубки дерев в районі 4 відділу 59 кварталу урочища «Довгинцево» ДП «Криворізький лісгосп» на території Довгинцево» ДП «Криворізький лісгосп» на території Довгинцівського району міста. 15 січня 2019 року о 13-25 годині працівниками державної лісового охорони була виявлена незаконна рубка, а саме 11 дерев породи «Дуб» різними діаметрами, а саме 14,1-18 (1 шт.), 18,1-22 (6 шт.), 26,1-30 (2 шт.) невідомими особами. Протоколом огляду встановлено, що на вказаній ділянці було виявлено [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що 11 фрагментів стовбурів вони спиляли за допомогою бензопили з метою подальшого використання у домогосподарстві для обігріву. згідно розрахунку шкоди, нанесеної державі незаконною вирубкою лісу в Дзержинському лісництві ДП «Криворізький лісгосп» дії вказаних осіб завдали збитків лісовому господарству на загальну суму 21724,16 грн., про що свідчить акт огляду місця вчинення правопорушення та розрахунок шкоди від 16 січня 2019 року. 28 лютого 2019 року кримінальне провадження № 12019040720000075 від 21.01.2019 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки завдана шкода є недостатньою для притягнення вказаних осіб до кримінальної відповідальності. 20.06.2019 притягнуто відповідачів до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 65 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафів. Вказані постанови не оскаржувались, [PERSON] штраф сплачено в повному обсязі. Тому на підставі викладеного просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, не повідомили причини неявки, відзиву не подали. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до частини 1\~статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 1 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. За статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно із статтею 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до статті 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, зокрема, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до частини 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. За статтею 70 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначення складу екологічних правопорушень і злочинів, порядок притягнення винних до адміністративної та кримінальної відповідальності за їх вчинення встановлюються Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України. Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, згідно із частиною 1 цієї статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Отже для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: - неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; - наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого. Наявність шкоди - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1166 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (реальна шкода та упущена вигода - ст. 22 ЦК України); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; - вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Як встановлено судом, постановами Державного підприємства «Криворізький лісгосп» від 20 червня 2019 року [PERSON] та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 65 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення в межах санкції статті (а.с. 27-32). В тексті постанов зазначено, що в результаті протиправних дій [PERSON] та [PERSON] при незаконній вирубкі 11 дерев 15 січня 2019 року в урочищі "Довгинцево" квартал 59 вид 4, завдано матеріальну шкоду державі в особі ДП «Криворізький лісгосп» у розмірі 21724,46 грн. Розрахунок суми заподіяної шкоди було здійснено згідно із Додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (а.с. 38). Враховуючи викладене, оскільки постановами Державного підприємства «Криворізький лісгосп» від 20 червня 2019 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 65 КУпАП [PERSON] та [PERSON] , які набрали законної сили, встановлено факт незаконної порубки дерев і таке правопорушення здійснено саме відповідачами у справі, то такі постанови є обов`язковим при розгляді справи про наслідки дій відповідачів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Оскільки належним чином повідомлені про дату слухання справи відповідачі відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надали, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1921,00 грн., сплачений нею при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved