Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником домоволодіння на [ADDRESS] . Відповідачка є колишньою дружиною її онука та зареєстрована у її будинку. Відповідачка вела аморальний спосіб життя, дітьми та чоловіком не цікавилася. В кінці 2018 року відповідачка залишила місце свого постійного проживання, з того часу в її будинку не появлялася, а тому втратила, на її думку, право на користування її житлом. Оскільки через реєстрацію відповідачки у будинку вона не може реалізувати свої права, зокрема на отримання субсидії чи інших соціальних допомог, тобто це створює їй незручності, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали з викладених підстав, просили позов задовольнити, не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.\~У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, це право закріплено в Конституції України та в ч. 1 ст. 321 ЦК України. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено,\~що позивачка\~є власником домоволодіння на [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинковолодіння (а.с.23). За вказаною\~адресою зареєстрована\~відповідачка [PERSON] , яка у цьому будинку більше року без поважних причин не проживає, що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування (а.с.6). Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона є дружиною онука позивачки [PERSON] з яким проживає з початку 2020 року. Підтвердила, що колишня дружина її чоловіка [PERSON] більше року в господарстві позивачки не проживає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є родичкою позивачки, проживає з нею по сусідству та знає, що у її житловому будинку зареєстрована колишня дружина онука позивачки [PERSON] , яка уже більше року в цьому будинку не проживає. Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Беручи до уваги вказані вище обставини, суд вважає, що відповідачка втратила право на користування власним житлом позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved