Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 11 705,93 грн., з яких: 3 740,37 грн. - заборгованість за кредитом; 5 181, 94 грн. - заборгованість по процентах; 1 750 грн. - заборгованість по комісії та пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 533,62 грн. - штраф (процентна складова), посилаючись на те, що між сторонами було укладено договір, внаслідок невиконання відповідачем вимог якого виникла зазначена заборгованість. Від представника позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження, просить зарахувати до судових витрат витрати понесені за розміщення оголошення в газеті. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлялась належним чином, а саме через оголошення у пресі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справ і докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2013 р. між сторонами укладено договір, у відповідності до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку, зі сплатою 30% річних. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У відповідності до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт станом на 12.03.2013 року встановлений 300 грн., а в подальшому збільшений до 4 000 грн. Станом на 16.08.2013 р. кредитний ліміт знижено до 3 750 грн. (а.с.6). Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти. У свою чергу позичальник зобов'язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов'язань. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за договором у розмірі 11 705,93 грн., з яких: 3 740,37 грн. - заборгованість за кредитом; 5 181, 94 грн. - заборгованість по процентах; 1 750 грн. - заборгованість по комісії та пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 533,62 грн. - штраф (процентна складова) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. Крім зазначених витрат, позивачем понесено витрати по сплаті розміщення у пресі повідомлення про виклик до суду відповідача, вартість зазначених послуг становить 420 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved