Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21 листопада 2018 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05 березня 1998 року на [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та виключити [PERSON] з зазначеного свідоцтва, скасовано державну реєстрацію частки права власності [PERSON] в квартирі [ADDRESS] та виключено [PERSON] з числа власників квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 05 березня 1998 року відділом по обліку та розподілу житлової площі. Однак, при ухваленні судового рішення судом не було враховано питання розподілу виключеної частки права власності [PERSON] . Після набрання рішенням законної сили Відділом по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради 27 грудня 2018 року було виключено [PERSON] з числа власників та видано нове свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/3 частині кожному. Вказане не відповідає дійсності, оскільки після отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у володінні [PERSON] та [PERSON] залишається ѕ частини права власності на квартиру, поділивши які між собою на двох виходить по 3/8 частини за кожним. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, вказавши що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Відділу по\~обліку комунального\~майна та\~житлової площі\~Павлоградської міської\~ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Реєстраційної служби\~Павлоградського міськрайонного\~управління юстиції\~Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши обставини, факти та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 21 листопада 2018 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було задоволено позовні вимоги [PERSON] \~до\~Відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради\~,\~треті особи: Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області,\~Комунальне підприємство "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентарізації",\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~про визнання недійсним розпорядження комісії по приватизації державного житла та свідоцтва про право власності на житло, скасування державної реєстрації. За результатами ухваленого рішення судом було: визнано недійсним розпорядження\~органу\~приватизації відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради № 12583 від 05 березня 1998 року в частині включення [PERSON] до нього, визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05 березня 1998 року на [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та виключено [PERSON] з зазначеного свідоцтва, скасовано державну реєстрацію частки права власності [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , виключено [PERSON] з числа власників квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 05 березня 1998 року відділом по обліку та розподілу житлової площі. /а.с.7-10/ 21 грудня 2018 року Відділом по обліку комунального майна та житлової площі було видано свідоцтво про право власності на житло та визначено, що на праві спільної часткової власності громадяни: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] володіють по 1/3 частині, окремо кожний, квартирою [ADDRESS] . /а.с.11/ Матеріалами справи, а саме рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області встановлено, що 20 вересня 2012 року державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим № 1471 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частку вказаної квартири належної [PERSON] на ім`я [PERSON] . /а.с.8/ Тобто, при видачі свідоцтва про право власності від 21 грудня 2018 року Відділом по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради не було враховано отриману 20 вересня 2012 року [PERSON] спадщину після померлої [PERSON] , внаслідок чого було видано свідоцтво про право власності з зазначенням частки померлої особи. Після отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у володінні [PERSON] та [PERSON] залишається ѕ частини права власності на квартиру, поділивши які між собою на двох виходить по 3/8 частини за кожним. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст. 317, 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Таким чином, суд вважає можливим визнати за позивачем та відповідачем, кожним окремо, право власності на 3/8 частини квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved