Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 березня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11128823000. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору, банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 33000,00 доларів США, а остання зобовязалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 15 березня 2017 року, та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,5% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку якщо банк не повідомив позичальника про зміну на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також сторони домовились, що за умови кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором. Відповідно до додатку №1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця. 23 квітня 2014 року між банком та відповідачем укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору. Сторони домовились, що для ідентифікації договору може застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні №11128823000, так і реєстраційний номер в системі обліку банку, а саме №11128823001. Змінено графік погашення кредиту. Сторони домовились, що за користування кредитними коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки встановленої умовами договору. Позивач виконав взяті на себе зобовязання повному обсязі. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Про відповідач, всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. 18 лютого 2016 року відповідачу направлено вимогу про погашення заборгованості, однак станом на 13.06.2016 року вимога банку залишена без задоволення. Згідно з п. 7.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Розміри облікової ставки НБУ в період нарахування заборгованості по кредитному договору по пені встановлені: з 04.03.2015 30% (Постанова НБУ №154 від 02.03.2015 року), з 28.08.2015 27% (Постанова НБУ №557 від 27.08.2015 року), з 25.09.2015 22% (Постанова НБУ №627 від 24.09.2015 року), з 22.04.2016 19% (Постанова НБУ №278 від 21.04.2016 року), з 27.05.2016 18% (Рішення Правління НБУ №25-рш від 26.05.2016 року). Таким чином, станом на 13.06.2016 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 10301,02 доларів США, з яких: 9409,29 доларів США кредитна заборгованість; 891,73 доларів США заборгованість по процентам. Заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 13.06.2016 року складає 28006,44 грн., з яких: 25055,88 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 2950,56 грн. пеня за прострочення сплати процентів. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 10301,02 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 28006,44 грн., а також понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилась повторно і про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останньої не надходило. Згідно ч. 1 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 30.06.2016 [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] (стара назва Леніна)[ADDRESS]. Зважаючи на повторну неявку відповідача, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи підтверджено, що 16.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №11128823000, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 33000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 15 березня 2017 року, а також зі сплатою відсотків за користування кредитом протягом перших 30 календарних днів у розмірі 13,5% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Проте як було встановлено судом, відповідачем умови договору не виконувались. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 23 квітня 2014 року між банком та відповідачем укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, відповідно до якої змінено графік погашення кредиту. А також сторони домовились, що за користування кредитними коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки встановленої умовами договору. 18 лютого 2016 року [PERSON] направлено вимогу про погашення заборгованості, однак станом на 13.06.2016 року вимога банку залишена без задоволення. Згідно з п. 7.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Відповідно до ст.ст. 525,612,629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Згідно зі статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України (далі НБУ). Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до розяснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет. Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Так, судом було встановлено, що позивачем було надано відповідні кошти відповідачу, що стверджується розрахунком заборгованості за договором, яка умов договору кредиту не виконала, допустила порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, які встановлені умовами і правилами договору . Як вбачаться з розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором станом на 13.06.2016 року становить 9409,29 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пп. 1.3.1 кредитного договору, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 13,50% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2 даного договору. Підпунктом 1.3.4 даного договору встановлено строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Позивач у своїй заяві надав розрахунок процентів за користування кредитом станом на 13 червня 2016 року, тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення процентів саме до цієї дати та у такому розмірі, тому сума відсотків, що підлягає стягненню, складає 891,73 доларів США. Одночасно, за приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому за ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з п. 7.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Оскільки відповідач [PERSON], яка отримала суму кредиту в повному обсязі, не виконує належним чином своїх зобовязань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, тому з останньої підлягає стягненню пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 25055,88 грн., а також пеня за прострочення сплати процентів в розмірі 2950,56 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу та процентів за вказаним кредитним договором у розмірі 10301 доларів США 02 центи, а також пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 28006 грн. 44 коп. Згідно зі ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 4285 грн. 35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved