Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на будинок №15а, по вул.Сонічній (колишня Леніна), в с.Райське, м.Нова Каховка, Херсонської області в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON], яка померла 10 квітня 2016 року, посилаючись на те, що, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори, він отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що в якості правовстановлюючого документу ним був наданий тільки акт передачі житлового будинку у власність переселенця, який є єдиним наявним у нього документом, що підтверджує право власності його батьків на вищевказаний житловий будинок. У судове засідання позивач не з`явився, в своїй письмовій заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання також не з`явилась, проте надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (Спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що з грудня 1979 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON], проживали у придбаному ними за час шлюбу будинку, №15-а, по вул.Леніна (на цей час Соняшна), в с.Райське, м.Нова Каховка, Херсонської області. 24.12.2008 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1 -КГ № 081748, виданим Райською сільською радою Новокаховської міської ради Херсонської області 24.12.2008 року. Після його смерті фактично спадщину прийняла [PERSON], дружина померлого та мати позивача, оскільки на той час вони проживали разом у вищезазначеному домоволодінні, що підтверджується ксерокопією домової книги. 10.04.2016 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерті серії І-КГ №213838, видане 11.04.2016 року Виконавчим комітетом Райської сільської ради, м.нова Каховка, Херсонської області). Спадкове майно, що залишилось після її смерті складається з житлового будинку садибного типу з наявними прибудовами та спорудами, який розташований за адресою: с.Райське, м.Нова Каховка, Херсонської області. по вул.Соняшній (колишня Леніна), 15-а. Позивач, який є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], протягом встановленого законодавством строку, звернувся до Новокаховської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спдщини, проте, після проведення необхідних підготовчих дій, нотаріусом йому було видано свідоцтво про право на спадщину тільки на земельну ділянку площею 0,1869 га., що розташована за вищевказаною адресою, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований на ній, відмовлено, оскільки наданий ним правовстановлюючий документ, а саме - Акт передачі житлового будинку у власність переселенця, не відповідає переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється реєстрація прав власності на нерухоме майно та було запропоновано звернутись до суду (лист державного нотаріуса Новокаховської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 22.11.2016 року № 2227/02-14), інших заяв не надходило, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Отже, позивач, будучи спадкоємцем, який має право на спадщину, не може оформити свої спадкові права, оскільки єдиним правовстановлюючим документом на будинок, який є спадковим майном, у нього є Акт передачі житлового будинку у власність переселенця, який не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV. Згідно п. 5 прикінцевих положень вказаного Закону, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру, реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Частиною 5 ст. 3 вказаного Закону передбачено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що положення кодексу застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. На час виникнення правовідносин діяла ст. 128 ЦК України 1963 р., відповідно до якої право власності у набувача починається з моменту передачі майна, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому надані позивачем письмові докази беззаперечно підтверджують правомірність набуття права власності на переселенський будинок. Так із акту передачі будинку від 1979 року вбачається, що голові переселенської сім'ї [PERSON] передано житловий будинок розміром 57,7 кв.м. із чотирьох кімнат та цегляний сарай у с.Райському по вул. Леніна, 15-а. Право власності на вказаний будинок підтверджується технічним паспортом на нього. Довідкою ВАТ «Агропромислова фірма «Таврія» № 2853 від 05.11.2003 року підтверджується, що позика за будинок [PERSON] погашена повністю. Враховуючи, що акт про передачу жилого будинку переселенцю у власність відповідно до чинного законодавства не є правовстановлюючим документом, проте, правомірне набуття права власності [PERSON] на домоволодіння в судовому засіданні встановлено і підтверджено відповідними доказами, суд вважає позовні вимоги про визнання права власності на жилий будинок та цегляний сарай розміром за позивачем, як за спадкоємцем за законом після смерті матері законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved