Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач, Черкаський державний технологічний університет, звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за користування приміщенням та виселення з гуртожитку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 20.09.2013 р. по даний час у гуртожитку № 2 Черкаського державного технологічного університету, [ADDRESS] проживає [PERSON], користуюється житлом та комунальними послугами гуртожитку. Підставою для вселення [PERSON] до гуртожитку № 2 Черкаського державного технологічного університету, [ADDRESS] був дозвіл керівника університету наданого на підставі заяви [PERSON] від 11.09.2013р. Рішенням ректорату від 04.08.2014р. було відмовлено продовжити термін проживання у гуртожитку № 2 Черкаського державного технологічного університету, [ADDRESS] [PERSON], про що він просив у заяві від 27.06.2014р. З 12.11.2012 р. плату за користування послугами сплачує не своєчасно та не в повному обсязі. На даний час згідно бухгалтерського розрахунку, заборгованість за проживання у гуртожитку та за оплату за комунальні послуги станом на 01.11.2014 р. становить 2565.60 грн. На підставі викладеного просять визнати факт укладення договору найму житлового приміщення, а саме кім.926, гуртожитку № 2 Черкаського державного технологічного університету, [ADDRESS]. з [PERSON] та Черкаським державним технологічним університетом. Стягнути заборгованість по платі за користування житлом та комунальними послугами у розмірі 2565.60 грн. Виселити з кімнати 926 гуртожитку № 2 Черкаського державного технологічного університету, [ADDRESS] [PERSON]. Покласти сплату судового збору на рахунок відповідача. Представник позивача за довіреністю Загородня М.С. в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що з 20.09.2013 р. по даний час у гуртожитку № 2 Черкаського державного технологічного університету, [ADDRESS] проживає [PERSON], користуюється житлом та комунальними послугами гуртожитку. Підставою для вселення [PERSON] до гуртожитку № 2 Черкаського державного технологічного університету, [ADDRESS] був дозвіл керівника університету наданого на підставі заяви [PERSON] від 11.09.2013 р. Рішенням ректорату від 04.08.2014 р. було відмовлено продовжити термін проживання у гуртожитку № 2 Черкаського державного технологічного університету, [ADDRESS] [PERSON], про що він просив у заяві від 27.06.2014 р. З 12.11.2012 р. [PERSON] плату за користування послугами сплачує не своєчасно та не в повному обсязі. На даний час згідно бухгалтерського розрахунку, заборгованість за проживання у гуртожитку та за оплату за комунальні послуги станом на 01.11.2014 р. становить 2565.60 грн. Згідно з ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч. 2 ст.810 підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ст.62 ЖК України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 127 ЖК України та п.2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3.06.86 р. № 208, гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно з Типовим положенням про студентський гуртожиток навчального закладу Міністерства освіти України, що був затверджений наказом Міністерства освіти України від 9 грудня 1993 р. № 440, визначено, що студентські гуртожитки навчальних закладів призначаються для мешкання студентів, аспірантів, слухачів підготовчих відділень, інститутів і факультетів підвищення кваліфікації викладачів закладів освіти на період навчання. Рішення про виділення в гуртожитках приміщень приймається власником або уповноваженим ним органом навчального закладу при погодженні з профкомом студентів. На підставі рішення про надання місця в гуртожитку власник або уповноважений ним орган навчального закладу чи студмістечка видає йому спеціальний ордер, який є єдиною підставою для мешкання на даному жилому місці. Таким чином, студентський гуртожиток має особливий правовий режим користування, зокрема, це тимчасове проживання у період роботи чи навчання у зв'язку з трудовими відносинами або навчанням у навчальному закладі освіти, житлові приміщення надаються у тимчасове користування на умовах оплати за користування гуртожитком за спеціальними ставками оплати. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач користувався займаною кімнатою на умовах договору найму житлового приміщення. Рішення ректорату від 04.08.2014 року [PERSON] відмовлено у продовженні договору найму, а тому термін дії попереднього договору найму закінчився. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, будучи тимчасовими мешканцем зазначеного жилого приміщення на умовах найму, відповідач не набув права постійного користування ним, був своєчасно попередженіий адміністрацією про небажання продовження відносин найму житла в гуртожитку після закінчення терміну дії поперднього договору найму. Оскільки з відповідачем термін дії договору найму житлового приміщення продовжено не було, в даний час він не перебуває у трудових відносинах з Черкаським державним технологічним університетом, не є студентом даного закладу, самостійно звільнити кімнату не бажає, правових підстав для подальшого його проживання в учнівському гуртожитку не має, продовжуючи користуватись займаним житлом відповідач створює перешкоди позивачу в користуванні учнівським гуртожитком за призначенням для забезпечення житлом учнів даного навчального закладу на період навчання. Згідно правової позиції Верховного Суду України у постанові від 19 грудня 2011 р. у справі № 6-71цс11, стаття 125, частина 3 статті 132 ЖК України щодо підстав виселення без надання іншого жилого приміщення чи з наданням такого застосовуються до житлових правовідносин, одним із суб'єктів яких є особа, яка перебувала з підприємством, установою чи організацією у трудових відносинах. Закріплені в цих статтях закону гарантії не може бути застосовано при вирішенні спору про виселення із гуртожитку громадян, які не перебували чи не перебувають з організацією у трудових відносинах. Відповідно до статті 34 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) правові позиції Верховного Суду України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах обов'язкові для всіх судів України. Відповідно до ст.ст. 638, 901 ЦК України, вважається, що договір був укладений, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчить поведінка сторін, що приступили до його виконання. В силу ст.ст. 11, 509 ЦК України між сторонами виникли зобов»язальні відносини. Згідно до вимог ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Відповідно до п.38 Примірного положення про гуртожитки, громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирі (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Враховуючи норми ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно з ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов'язання; внаслідок односторонньої від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобі або воно припиняється. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі. Також, на підставі ст.88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved