Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно з рішенням цього ж суду від 15.04.2014 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання цих дітей по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Заочним рішенням вказаного суду від 05.12.2016 року з відповідача стягнено пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 28.03.2014 року по 31.08.2016 року в сумі 13 320 грн. Станом на 01.04.2018 року заборгованість по сплаті аліментів відповідно до рішення суду від 15.04.2014 року становила 57 400 грн. Відповідно до рішення зазначеного суду від 26.02.2018 року збільшено розмір стягуваних з відповідача аліментів до 1 000 грн. на кожну дитину щомісячно. Пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. З урахуванням ст. 196 СК України розмір пені за період з вересня 2016 року по березень 2018 року на 3-х дітей становить 8 655 грн., з квітня 2018 року по березень 2019 року - 9 020 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання вищевказаних дітей за період з вересня 2016 року по березень 2019 року в загальному розмірі 17 675 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 31.07.2019 року вона подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслані на адресу відповідача судові виклики в судові засідання 22.05., 12.06. та 31.07.2019 року відповідачу не вручено в зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання вказаної кореспонденції (а.с.36, 40, 43). Інших причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-7). Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Цим рішенням місце проживання вказаний дітей визначено з позивачем. Рішенням цього суду від 05.12.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 28.03.2014 року по 31.08.2016 року в розмірі 13 320 грн. (а.с. 9,10). Згідно з рішенням зазначеного суду від 26.02.2018 року змінено розмір стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на утримання вказаних дітей в розмірі 1 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення цими дітьми повноліття (а.с.8). Даними розрахунку зі сплати аліментів Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 3773 від 12.04.2019 року стверджується, що з квітня по грудень 2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів згідно з виконавчим листом №346/191/18, виданим 29.03.2018 року Коломийським міськрайонним судом, станом на 01.04.2018 року становить 57 400,32 грн. (а.с. 11). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Згідно з положеннями ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно з правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду України від 11.09.2013 року в справі №6-81цс13 та від 01.10.2014 року в справі №6-149цс14, оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом встановлено, що позивачем вірно проведено розрахунок пені з врахуванням кожної суми щомісячного платежу шляхом множення суми платежу за місяць на кількість прострочених днів місяця та на 1 відсоток суми боргу. Кількість таких днів з 01.09.2016 року по 31.03.2019 року становить 911. Отже, загальний розмір пені за вказаний період складає 17 675 грн. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки саме по 31.03.2019 року позивач просить стягнути вказану неустойку (пеню). Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст. 150, 180, 196 СК України,

Outcome: approved