Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розміром 0,0173 га по [ADDRESS], що належала її померлому [INFO] року чоловіку. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті чоловіка, [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина, що крім іншого складалась із вищезазначеної земельної ділянки. Як спадкоємиця за законом, прийняла спадщину, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та розбіжністю площ фактичного землекористування а саме 0,0173 га, замість вказаної площі земельної ділянки у Державному акті на право приватної власності на землю 0,0195 га. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON],- чоловік позивачки /а.с. 6, 11/, після смерті якого відкрилася спадщина, що крім іншого складалась, із земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розміром 0,0173 га по [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради № 7 від 23.01.2008 року [ADDRESS] та змінено номер на 26 (а.с. 17). Постановою про відмову у вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розміром 0,0173 га по [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та розбіжністю площ фактичного землекористування а саме 0,0173 га, замість вказаної площі земельної ділянки у Державному акті на право приватної власності на землю 0,0195 га (а.с. 9). Зазначена земельна ділянка, належала [PERSON], померлому [INFO] року, на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю серії ІІІ ЖТ № 049604 від 29 травня 1997 року, виданого на підставі рішення Новоград-Волинської міської ради від 29 січня 1997 року № 46 п. 1.6, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 2703 (а.с.7). Відповідно до листа управління Держземагенства у Новоград-Волинському районі Житомирської області, при обміру та виготовленні технічної документації із землеустрою на вищевказану земельну ділянку на [ADDRESS] , встановлено, що існує розбіжність площ фактичного землекористування, 0,0173 га та площі земельної ділянки у державному акті на право власності на земельну ділянку - 1,0195 га., та посилаються на те що міська рада не вправі приймати будь-які рішення щодо внесення змін до державного акту, тим самим порушуючи права власника, нині покійного [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом та за заповітом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст.182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону ( ч. 2 ст. 373 ЦК України). Відповідно до п. г) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, крім іншого, на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розміром 0,0173 га по [ADDRESS], що залишилася після смерті її чоловіка, [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved