Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на перемет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.03.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11325072000 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 8800,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути надані кошти не пізніше 28 березня 2018 року. Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений 30 травня 2008 року приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області Павлюк Р.П., зареєстрований в реєстрі за номером 1456/63 (далі - договір іпотеки). Відповідно до договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - земельна ділянка, загальною площею 0,0871 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , що розташована за адресою: с. Боратин, Луцький район, Волинська область (кадастровий номер - [NUMBER]) (далі - предмет іпотеки). 02 грудня 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» було укладено договір факторингу № 50/1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11325072000 від 28 березня 2008 року, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «Фінактив». 12 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «Фінактив» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» (далі - ТОВ «ФК «Позика») було укладено договір факторингу № 50/1-1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11325072000 від 28 березня 2008 року, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «Позика». 03 січня 2017 року між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки №1, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «Позика». Таким чином, ТОВ «ФК «Позика» є єдиним власником всіх прав вимоги за вищезазначеним кредитним та іпотечним договорами, у тому числі прав на отримання всіх платежів, передбачених ними. Оскільки позичальником належним чином не виконувались обов'язки щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим ПАТ «УкрСиббанк» звернулось з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2010 року у справі № 2-5774/10 позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» 69 670 (шістдесят дев'ять тисяч шістсот сімдесят) грн. 90 коп. боргу за договором про надання споживчого кредиту № 11325072000 від 28 березня 2008 року. На даний час рішення суду не виконане. У зв'язку з непогашенням в повному обсязі заборгованості за кредитним договором, заборгованість перед ТОВ «ФК «Позика» складає 467 591,81 грн. Зазначений розмір заборгованості підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 50/1-1 від 12 грудня 2016 року. Станом на дату звернення до суду вказана сума заборгованості погашена не була. У зв'язку з наведеним, ТОВ «ФК «Позика», як новий кредитор має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, відповідно до ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку». Крім того, зазначений спосіб захисту прав іпотекодержателя передбачений умовами договору іпотеки. З огляду на зазначене вище, позивач просить у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11325072000 від 28 березня 2008 року у розмірі 467 591,81 грн., з яких: заборгованість за основним боргом за кредитом (гривневий еквівалент) - 43 109,57 грн., заборгованість простроченого основного боргу за кредитом (гривневий еквівалент) - 169 106,83 грн., заборгованість за нарахованими процентами (гривневий еквівалент) - 1 852,70 грн., заборгованість за простроченими процентами (гривневий еквівалент) - 253 522,70 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 30 травня 2008 року, приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області Павлюк Р.П., зареєстрованим за №1456/63, шляхом надання ТОВ «ФК «Позика» права на продаж предмета іпотеки, а саме: земельної ділянки загальною площею 0,0871 га, (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що розташована за адресою: с. Боратин, Луцького району, Волинської області, кадастровий номер - [NUMBER], будь-якій особі - покупцеві в порядку, визначеному ст. 38 Законом України «Про іпотеку», за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єкта оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщення судових оголошень на сайті суду. Правом на подання відзиву на позов не скористалась. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 28 березня 2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11325072000 (при застосуванні ануїтентної схеми погашення), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) доларів США, а позичальник зобов'язався повернути надані грошові кошти не пізніше 28 березня 2018 року та сплатити проценти за користування кредитом шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах визначених договором (а.с.5-8). Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав відповідачеві грошові кошти, однак остання порушила свої зобов'язання. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.10.2010 року (справа 2-5774/10), що набрало законної сили, позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» 69 670 (шістдесят дев'ять тисяч шістсот сімдесят) грн. 90 коп. боргу за договором про надання споживчого кредиту № 11325072000 від 28 березня 2008 року та судові витрати по справі (а.с.41-42). На даний час рішення суду не виконане. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений 30 травня 2008 року приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області Павлюк Р.П., зареєстрований в реєстрі за номером 1456/63, відповідно до умов якого предметом іпотеки є земельна ділянка, що є виділеною в натурі, межі якої визначено на місцевості, що знаходиться за адресою: с.Боратин, Боратинської сільської ради, Луцького району, Волинської області, загальною площею 0,0871 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер - [NUMBER]) та належить іпотекодавцю ([PERSON].) на праві приватної власності (а.с.12-13). 02 грудня 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» було укладено договір факторингу № 50/1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11325072000 від 28 березня 2008 року, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «Фінактив» (а.с.14-20). Відповідно до договору про відступлення права вимоги №1 за договорами іпотеки до договору факторингу №50/1 від 02.12.2016 року первісний іпотекодержатель ПАТ «УкрСиббанк» відступає новому іпотекодержателю ТОВ «ФК «Фінактив», а новий іпотекодержатель набуває усі права вимоги за договорами іпотеки, перелік яких наведено в розділі 4 цього договору (включаючи право вимоги за договором між банком та [PERSON], відповідно до реєстру боржників (додаток №1 до вказаного договору) (а.с.21-28). В подальшому, згідно договору факторингу № 50/1-1 від 12 грудня 2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінактив» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика»), право грошової вимоги за кредитним договором № 11325072000 від 28 березня 2008 року, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «Позика» (а.с.29 - 33). 03 січня 2017 року між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки № 1, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «Позика» (а.с.34-40). Відповідно до цього, ТОВ «ФК «Позика» є єдиним власником всіх прав вимоги за вищезазначеним кредитним та іпотечним договорами. Відповідно до ст. ст. 526, 527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв'язку з непогашенням в повному обсязі заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «Позика» становить 467 591,81 грн., з яких: заборгованість за основним боргом за кредитом (гривневий еквівалент) - 43 109,57 грн., заборгованість простроченого основного боргу за кредитом (гривневий еквівалент) - 169 106,83 грн., заборгованість за нарахованими процентами (гривневий еквівалент) - 1 852,70 грн., заборгованість за простроченими процентами (гривневий еквівалент) - 253 522,70 грн. Зазначений розмір заборгованості підтверджується витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 50/1-1 від 12 грудня 2016 року (а.с.33). Також встановлено, що ТОВ «ФК «Позика», з метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача 01.08.2018 року була надіслана письмова вимога про погашення заборгованості, яка залишилась без задоволення (а.с.43). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека, як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Таким чином, іпотекодержателю належить право на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником умов основного зобов'язання. Отже, ТОВ «ФК «Позика» вправі за рахунок предмета іпотеки задовольнити всі свої вимоги за кредитним договором. Звертаючись до суду з позовними вимогами ТОВ «ФК «Позика» обрало судовий спосіб захисту порушених прав щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, та просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», що не суперечить вимогам законодавства та умовам договору іпотеки. За змістом ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», резолютивна частина рішення суду повинна відповідати вимогам статей 38, 39 Закону та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України, і в ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, відповідно до якої, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Частиною 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» визначено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Велика Палата Верхового Суду в постанові від 21 березня 2018 року (справа № 235/3619/15-ц) дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. З огляду на викладене, суд вважає за можливе визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання ТОВ «ФК «Позика» права на продаж предмету іпотеки будь-якій особі - покупцеві в порядку встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку", з початковою ціною реалізації, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved