Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] звернулися з позовом до суду в інтересах недієздатного [PERSON] про встановлення факту перебування на утримання та визнання права власності на земельний пай в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. Власних дітей померла не мала, а тому забрала до себе на утримання і піклування сина свого рідного племінника [PERSON] та опікувалась ним до дня смерті [INFO]. В жовтні 2010 року позивачка дізналася, що за померлою [PERSON] рахується земельна ділянка, яка знаходиться на території Григорівської сільської ради та на ім'я померлої тітки було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай), але де знаходиться сертифікат невідомо. Оскільки [PERSON] не мала спадкоємців за законом, заповіту не склала, вважає, що оскільки позивач [PERSON] перебував на утриманні тітки до часу її смерті, тому він є єдиним спадкоємцем. [PERSON] являється інвалідом дитинства І группи та потребує стороннього догляду, а тому відповідно рішень суду його визнано недієздатним та встановлено опіку. Опікуном призначено позивачку по справі [PERSON], а тому позивачка звернулася і його інтересах з даним позовом до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, представник позивачки надала до суду заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Григорівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. 78 та 81 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, громадяни України також набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Дослідивши письмові докази по справі, відповідно до ст.ст. 328,1225 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] являється інвалідом дитинства І группи та потребує стороннього догляду (а.с. 13-14). Згідно рішень суду [PERSON] визнано недієздатним та встановлено опіку (а.с. 11, 12). Опікуном призначено позивачку по справі [PERSON], яка є його законним представником. [INFO] померла [PERSON], що підтвердується довідкою №30 від 01.12.2016 року, виданою Новоукраїнським РВ ДРАЦС (а.с.18). Рідних у неї, окрім сестри [PERSON] (бабуся позивачів) та племінника [PERSON] (батька позивачів), не було. [PERSON] за життя допомогала доглядати свого онука - позивача по спарві [PERSON], але [INFO] вона померла, після її смерті [PERSON] забрала на виховання [PERSON] та здійснювала за ним догляд з 1998 року по 2000 рік, до дня сметрі, що підтверджується довідкою №1, виданою Григорівською сільською радою 05.01.2017 року (а.с.20). Відповідно п.8 Постанови плануму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, звернено увагу суддів, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Судом встановлено, що [PERSON] являється інвалідом дитинства І группи та потребує стороннього догляду, що підтверджується (а.с. 14-15). В період з 1998 року по [INFO] проживав та перебував на утриманні померлої тітки [PERSON], що підтверджується (а.с.20), а тому суд вважає доведеним факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] Судом встановлено, що дійсно за померлою [PERSON] рахується земельна ділянка, яка знаходиться на території Григорівської сільської ради, а також згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новоукраїнської РДА за №273 зазначено, що на ім'я [PERSON] виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 28.03.1997 року, розмір земельної частки складає 6,63 га. (а.с.19). Де знаходиться на даний час вище зазначений сертифікат позивачам невідомо. Доведено, що померла [PERSON] спадкоємців за законом не мала, за життя заповіту на належне їй майно не склала. Відповідно ст.531 ЦК УРСР (редакція 1963 року), до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Згідно ст.549 ЦК УРСР (редакція 1963 року), спадкоємець прийняв спадщину яку він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті тітки [PERSON] її племінник та батько недієздатного позивача, який на той час був його законноим прадсьвником [PERSON] забрав речі померлоє [PERSON], які знаходились в будинку в якому вона проживала та перевіз додому разом з [PERSON], що підтверджується (а.с. 20). Отже фактично позивач [PERSON] прийняв спадщину. Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, а їх відсутність є обмеженням для вчинення нотаріальної дії. В даний час прийнятти спадщину через нотаріальні органи позивач не може, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадщину на ім'я спадкодавця, а саме сертифікат на право на земельну частку пай на ім'я померлої [PERSON] Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа (державного акта), що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а рішення суду про право саме по собі не замінює правовстановлюючого документу. Оскільки правовстановлюючим документом на право власності на землю являється державний акт, який померла [PERSON] за своє життя не отримала, а отримала лише сертифікат на право на земельну частку (пай) та враховуючи, що Державного акту на право приватної власності на ім'я особи, яка померла Кіровоградським інститутом землеустрою не видається, тому позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у державного нотаріуса. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК україни до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормами ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, їз збереженням їх цільового призначення. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача та представника позивача, які діють в інтересах недієздатного [PERSON] є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved