Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У липні 2017 року Сквирський районний центр зайнятості звернувся до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що з 07.11.2016 року [PERSON] був зареєстрованмй у Сквирському районному центрі зайнятості, як громадянин, який шукає роботу. Відповідно до наказу №НТ161107 від 07.11.2016 року відповідачу надано статус безробітного та згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначено виплату допомоги по безробіттю з 14.11.2016 року по 08.11.2017 рік. У результаті опрацювання інформації Сквирським районним центром зайнятості було встановлено факт перебування [PERSON] у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Фіолент Групп» з 01.01.2017 року по 28.02.2017 року, що підтверджується витягом з даних про особу з ДРЗДСС та актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 25.05.2017 року №48. Відповідно до наказу №НТ170525 від 25.05.2017 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю з 01.01.2017 року у звязку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи. Згідно даного наказу відповідач знятий з обліку. У звязку з встановленням факту віднесення відповідача до категорії зайнятих громадян, наказом Сквирського районного центру зайнятості від 25.05.2017 року №29 прийняте рішення про повернення [PERSON] незаконно отриманого матеріального забезпечення у сумі 5761,74 грн. 25.05.2017 року відповідачу вручено повідомлення №193 про відшкодування незаконно отриманого матеріального забезпечення у сумі 5761,74 грн. протягом 15 календарних днів на рахунок Сквирського районного центру зайнятості. Кошти відповідачем добровільно не відшкодовані. З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 5761,74 грн. Представник позивача в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали суду письмове заперечення проти позову, посилаючись на те, що [PERSON] у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Фіолент Групп» з 01.01.2017 року по 28.02.2017 року не перебував, не виконував оплачувану роботу ТОВ «Фіолент Групп», без зазначення доказів, що підтверджують заперечення. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що з 07.11.2016 року [PERSON] був зареєстрованмй у Сквирському районному центрі зайнятості, як громадянин, який шукає роботу. Відповідно до наказу №НТ161107 від 07.11.2016 року відповідачу надано статус безробітного та згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначено виплату допомоги по безробіттю з 14.11.2016 року по 08.11.2017 рік. У результаті опрацювання інформації Сквирським районним центром зайнятості було встановлено факт перебування [PERSON] у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Фіолент Групп» з 01.01.2017 року по 28.02.2017 року, що підтверджується витягом з даних про особу з ДРЗДСС та актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 25.05.2017 року №48. Відповідно до наказу №НТ170525 від 25.05.2017 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю з 01.01.2017 року у звязку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи. Згідно даного наказу відповідач знятий з обліку. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона\~\~зобов'язана\~\~довести\~\~ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути:\~\~особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам»; особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у звязку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. За змістом ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У звязку з встановленням факту віднесення відповідача до категорії зайнятих громадян, наказом Сквирського районного центру зайнятості від 25.05.2017 року №29 прийняте рішення про повернення [PERSON] незаконно отриманого матеріального забезпечення у сумі 5761,74 грн. 25.05.2017 року відповідачу вручено повідомлення №193 про відшкодування незаконно отриманого матеріального забезпечення у сумі 5761,74 грн. протягом 15 календарних днів на рахунок Сквирського районного центру зайнятості. Кошти відповідачем добровільно не відшкодовані. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України. Поряд з цим відповідач не довів обставину, що у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Фіолент Групп» з 01.01.2017 року по 28.02.2017 року не перебував, доказів, які підтверджують заперечення даної обставини, відповідач не подав. За ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд зазначає, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, відповідно до засад змагальності сторін за ст.10 ЦПК України. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 5761,74 грн. Відповідач має статус учасника бойових дій і відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Outcome: approved