Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, з 2012 року вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, тому вважають, що їх сім'я розпалась остаточно і терміну для примирення призначати не потрібно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином через засоби масової інфрормації, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Як наголошує ч.1 та ч.2 ст.58 Закону України „Про міжнародне приватне право" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 03.07.2009 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації шлюбів Ошимілі Саут м. Асаба Федеративної республіки Нігерія (а.с.7-9). Від спільного проживання та зареєстрованого шлюбу вони мать двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.14) та та сина - [PERSON], [INFO] (а.с.15). Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ч.1, ст.63 Закону України „Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Крім того, судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалось, з 2012 року вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, тому суд приходить до висновку, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно і терміну для примирення призначати не потрібно. Згідно ст.79; 88 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved