Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] предявила до суду позов до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 93 в будинку 57 на проспекті Злуки в м. Тернополі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірна квартира належить їй на праві приватної власності . У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON], однак протягом останнього року він там не проживає , у квартирі відсутні його речі та будь-яке майно, він не сплачує коштів за утримання помешкання. За вказаних обставин, позивачка [PERSON] просить усунути перешкоди у користуванні належним їй помешкання та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 93 в будинку 57 на проспекті Злуки в м. Тернополі. В судове засідання позивачка не зявилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 27 січня 2015 року укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №91 посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] квартиру № 93 в будинку 57 на проспекті Злуки в м. Тернополі, [PERSON] прийняла та оплатила вартість вказаної квартири. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності, наданого 27 січня 2015 року приватним нотаріусом Тернопільського Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] квартира № 93 в будинку 57 на проспекті Злуки в м. Тернополі на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2015 року належить [PERSON]. Як вбачається із довідки № 197 від 26 листопада 2015 року, виданої приватним підприємством «Сонячне» [PERSON] є власником . квартири № 93 в будинку 57 на проспекті Злуки в м. Тернополі, зареєстрована і проживає за вказаною адресою. Разом із нею у даній квартирі зареєстрований син попереднього власника квартири [PERSON] Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст.386 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. З дня укладення договору купівлі-продажу квартири було припинено право власності [PERSON] на квартиру № 93 в будинку 57 на проспекті Злуки в м. Тернополі. Таким чином, станом на сьогодні, позивачка є власницею даної квартири, однак не може реалізувати свої права відносно своєї власності, оскільки у вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який не є членом її сімї. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою № 93 в будинку 57 на проспекті Злуки в м. Тернополі. .

Outcome: approved