Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свою заяву позивачка мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі, під час [INFO] року позивачка народила дочку [PERSON], батьком якої являється і записаний відповідач у справі. Сторони перебувають у конфліктних стосунках, добровільно відповідач не надає допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи та щомісяця отримує заробітну плату. Позивачка працює, але тих коштів, які вона отримує, не вистачає для її проживання та утримання дочки. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від усіх його заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дочкою повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути у її відсутність, про що надала відповідну заяву, а в разі неявки відповідача просила винести по справі заочне рішення. Відповідач в судові засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України суд визнав за можливе розглядати справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу, у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст.182 ч.1 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення, та ст. 182 ч.2 СК України - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, в ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом було встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] року (а.с.4). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою КП "Жмеринкакомунсервіс" від 04.03.2015 (а.с.6). Згідно ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказ подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідач заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з'явився, а тому за вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, адже він повністю аргументований доказами представленими в матеріалах справи, вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не оспорюються та не суперечать один одному. Разом з тим, в межах задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved