Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачки переданої їй у якості авансу суми у розмірі 20000 гривень. В обґрунтування вимог позивачка посилалася на те, що відповідачка отримала у неї гроші в загальному розмірі 1500 доларів США у якості авансу та 2700 гривень за проведення двох оцінок майна, оскільки мала намір купити квартиру [ADDRESS]. Угода купівлі-продажу не відбулася, оскільки належні позивачці кошти знаходяться на рахунку в банку, який кошти не видає. На звернення позивачки про повернення суми авансу, відповідачка відмовилась повертати кошти, посилаючись на те, що саме з вини позивачки не відбулась угода, тому такі кошти не повертаються. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги за позовом та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що дійсно отримала 1500 доларів США та між ними фактично був укладений договір завдатку, угода не відбулася з вини позивачки, тому вона не повинна повертати грошові кошти. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 14.07.2014 року відповідачка отримала від позивачки 1500 доларів США, що складало на той час 17250 гривень, та уклали письмову угоду, названу як "договір про передачу авансу" (а.с.6). Сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що належить відповідачці, однак договір укладений не був, позивачка в подальшому відмовилась купувати квартиру та повідомила про це відповідачку, вимагаючи повернення суми авансу. Зазначені вище обставини сторонами не оспорювались та згідно ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, завдаток на відміну від авансу, можна віднести до зобов'язально-правових способів забезпечення виконання угод. Оскільки основна угода між сторонами не укладалась, передані кошти не можуть бути завдатком та вважаються авансом. Отже, заперечення відповідача та її посилання на обставини вини позивачки суд до уваги не приймає, оскільки для вирішення справи по суті вона будь-кого зі сторін жодного значення не має, передані відповідачеві кошти являються авансом і правові наслідки, що передбачені ст.571 ЦК України застосуванню не підлягають. Таким чином, передані кошти вважаються авансом і повинні бути повернуті позивачеві у повному обсязі. Згідно ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня. За курсом НБУ на 04.02.2015 року, що становить 16728,929 грн. за 100 доларів США, сума боргу в національній валюті (гривні) становить 25093,39 грн. (1500х16,728929), тому вимоги про стягнення суми авансу в загальному розмірі 20000 гривень підлягають задоволенню повністю, виходячи з передбаченого ч.1 ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства. Зазначені позивачкою обставини передання коштів у загальному розмірі 2700 гривень на здійснення оцінки вартості майна не підтверджені жодним доказом, тому судом до уваги не приймаються, такі вимоги задоволенню не підлягають. З іншими вимогами позивачка не зверталась. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору в розмірі 250,00 гривень.

Outcome: approved