Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

У липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи, без самостійних вимог: Подільська района в м.Полтаві рада, Третя Полтавська державна нотаріальна контора про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та визначення права власності на нерухоме майно, та припинення права часткової власності на нерухоме майно, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на окремий обєкт нерухомого майна, окрему садибу за адресою - будинок № 23а по вул. 23 зїзду КПРС у м. Полтаві, що складається з : житлового будинку - 1-1 кімната пл. 23,0 кв.м., 1-2 веранда пл. 17,3 кв.м., 1-4 санвузол пл. 5,3 кв.м., І тамбур пл. 3,1 кв.м. - загальна площа приміщень 48,7 кв.м., господарських будівель та споруд - літ. Г - гараж пл. 26,8 кв.м., літ. г - погріб пл. 9,2 кв.м., літ. М - вбиральня пл. 3,3 кв.м., №1 колонка питна 1 шт., №5 хвіртка пл. 1,4 кв.м., №6 огорожа пл. 36,0 кв.м.; припинити право спільної часткової власності на житловий будинок розташований по вулиці 23 зїзду КПРС, 23 у м. Полтаві. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Представник третьої особи Подільської районної у м.Полтаві ради в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі , з рішенням суду згідні. Представник третьої особи Третьої Полтавської державної нотаріальної контори в судве засідання не з»явився, про причину своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.01.2008 року позивачка [PERSON] являється власником частини будинку № 23 з частиною господарських споруд по вул. 23 зїзду КПРС у м. Полтаві, яка становить 1/4 ідеальну частку та розташовано на земельній ділянці площею 1000 кв.м., кадастровий номер 5310136700:07:001:0806, яка перебуває у власності позивачки відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 228376. Співвласником інших частин була [PERSON], яка володіла 3/4 частини цього будинку. Але 22.11.2006 року [PERSON] померла. ЇЇ діти відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України, звернулися до приватного нотаріуса Полтавського нотаріального округу [PERSON], з відповідною заявою про вступ у спадщину, але на даний час відповідачі право власності на спадкове майно не отримали, як вони пояснили, в звязку з відсутністю коштів. Спадкоємці на даний час в повній мірі користуються 3/4 частиною житлового будинку та надвірними будівлями, здійснюють догляд за нею та ведуть господарство. У 2014 році позивачкою було здійснено реконструкцію своєї частини індивідуального житлового будинку садибного типу, за рахунок прибудови пл. 8,4 кв.м., яка здійснена з дозволу відповідних служб та органів, що підтверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Полтавській області 08.01.2014р. № ПТ 180133652842, і збільшило частину, якою користується позивачка, яка тепер становить загальну пл. 48,7 кв.м., оскільки 3/4 частки по теперішній час спадкоємцями не оформлена це перешкоджає позивачці зареєструвати вищезазначену прибудову за собою, в звязку з тим, що для такої реєстрації потрібно надати письмовий дозвіл співвласника, або співвласників, тобто відповідачів, на реєстрацію прибудови саме за позивачкою. Відповідно до висновку № 204 Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентарізатор» щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна від 17.01.2014р. до складу 1/4 частини житлового будинку та надвірних споруд літ. А-1 загальної пл. 115,4 кв.м., в тому числі житлової пл. 56,2 кв.м., якими користується [PERSON], входить: житловий будинок літ. А-1: 1-1 кімната пл. 23,0 кв.м., 1-2 веранда пл. 17,3 кв.м., 1-4 санвузол пл. 5,3 кв.м., І тамбур пл. 3,1 кв.м., всього пл. 48,7 кв.м.; надвірні будівлі: літ. Г - гараж пл. 26,8 кв.м., літ. г - погріб пл. 9,2 кв.м., літ. М - вбиральня пл. 3,3 кв.м.,№1 колонка питна 1 шт.,№5 хвіртка пл. 1,4 кв.м., №6 огорожа пл. 36,0 кв.м. Як вбачається з вищезазначеного висновку 1/4 частина житлового будинку з добудовою та надвірних споруд, яка належить позивачці відокремлена, має окремі виходи і може бути виділена в натурі, а також розташована на земельній ділянці, яка належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] Згідно рішення Ленінської районної у м. Полтаві ради шостого скликання сорок девятої сесії від 28.05.2016 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), в звязку із подвоєнням адрес по вул. 23 зїзду КПРС, 23 було надано нову адресу вул. 23 зїзду КПРС, 23а. Таким чином на даний час земельна ділянка площею 1000 кв.м., кадастровий номер 5310136700:07:001:0806, яка перебуває у власності позивачки відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 228376, має нову адресу, що тягне за собою невідповідність адреси частини житлового будинку з адресою земельної ділянки на якій знаходиться саме 1/4 частина цього будинку. Як зазначила у своєму позові позивачка, відповідачі не оформили спадщини, а тому вона позбавлена можливості зареєструвати членів своєї родини, на своїй частині домоволодіння без згоди співвласників, що також є порушенням законних прав та інтересів позивачки. На неодноразові звернення позивачки до відповідачів щодо прискорення процедури прийняття спадщини та оформлення права власності на спадкове майно, останні повідомляють, що не мають фінансової можливості завершити оформлення права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За змістом зазначених норм право виділу в натурі частки з майна належить власнику такої частки і у спорах про поділ будинку в натурі, учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у власності. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Аналіз ст. 364 ЦПК України показує, що виділ частки із спільного майна у натурі провадиться тоді, коли для цього є певні умови: виділ допускається законом та виділ є можливим. Відповідно до чинного законодавства України, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки ґрунтуються на положенні ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності. За таких обставин, оскільки між сторонами не може бути досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку в добровільному порядку, що призводить до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України та порушує права позивача на виділ у натурі частки із майна, позивачка має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як випливає з технічного паспорту житлового будинку та висновку Полтавського БТІ «Інвентарізатор» щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна, конструктивні елементи житлового будинку збудовані таким чином, що сторонам може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом, оскільки даний будинок має два окремі входи з ізольованими кімнатами, тому вважаю, що має місце технічна можливість такого виділення. Частина домоволодіння (житлового будинку), яка належить позивачці, розташована на земельній ділянці, що належить їй на праві приватної власності, на цій підставі останню було здійснено добудову. Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102-1 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. № 3038-VI. На підставі викладеного,

Outcome: approved