Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним Договором № МL-С00/225/2007 від 01.06.2007 в розмірі 30 445,58 доларів США (яка складається з заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором в сумі 23 321,95 доларів США, заборгованості по нарахованим та не сплаченим відсоткам в сумі 7 123,63 доларів США.), що за офіційним курсом НБУ станом на 29.04.2016 (1 Долар США= 25.186528 гривень) складає 766 818,45 грн.. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 01.06.2007 уклав з відповідачкою [PERSON] договір № МL-С00/225/2007 за яким надав кредит в сумі 60\~594 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 4,99% + FIDR. Втім відповідачка своїх обов`язків належним чином не виконувала у зв`язку з чим станом на 29.04.2016 утворилася зазначена заборгованість. Договором від 01.06.2017 зобов`язання за кредитним договором забезпечено порукою з [PERSON] .. Ухвалою від 26.07.2016 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі призначено судовий розгляд. Судові засідання призначалися неодноразово. Відповідачка [PERSON] , остаточно визначившись, позов не визнала повністю. Заперечення мотивувала тим, що позивачем заявлена до стягнення сума є повністю необґрунтованою. На заперечення проти позову просила призначити економічні експертизи. Ухвалою суду від 16.03.2018 за клопотанням відповідачки було призначено економічну\~експертизу на вирішення якої поставлені питання щодо відповідності розрахунку заборгованості умовам кредитного договору, розміру процентних ставок умовам договору та визначення дійсного розміру заборгованості. 29.05.2018 ухвалою суду на підставі клопотання експерта зобов`язано позивача подати суду ряд документів по рахунках відповідачки на яких обліковувався рух коштів та заборгованість, документи на переказ готівки, виписки з усіх рахунків відповідачки, на яких обліковувалася заборгованість тощо. Втім зазначена ухвала позивачем не виконана. 25.05.2018 експерт склав повідомлення № 19/119/8/26 яким повідомив суд про неможливість проведення судової експертизи. Повідомлення мотивоване тим, що сторонами не надано відповідних документів. У зв`язку з цим матеріали справи повернуті без виконання. Ухвалою суду від 11.02.2020 за клопотанням відповідачки було призначено економічну\~експертизу на вирішення якої поставлені питання щодо документального підтвердження надання кредиту, відповідності заборгованості умовам договору, розміру процентів при визначені заборгованості та дійсного розміру заборгованості станом на 29.04.2016 у відповідності до умов договору. 18.02.2020 до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових документів. 19.02.2020 ухвалою суду направлено сторонам копію клопотання експерта про надання додаткових документів та встановлений строк подачі додаткових матеріалів до 03.03.2020. Втім до зазначеного строку сторони додаткових документів не подали. 04.03.2020 ухвалою суду справу направлено експерту для продовження проведення експертизи відповідно до ухвали суду від 11.02.2020 за наявними у справі доказами. В судовому засіданні представники позивача підтримували заявлений позов. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. В судове засідання призначене 27.01.2021 відповідачка не з`явилася, натомість подала клопотання про відкладення розгляду справи. Поважність причини неявки мотивувала тим, що захворіла. Відповідачка [PERSON] до суд не з`являлася, не повідомляла позиції щодо позову, причин неявок тощо. Суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідачів за наявними у справі доказами. Заслухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд встановив, що 01.06.2007 між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладений кредитний Договір № МL-С00/225/2007. Відповідно до п.п. 2, 1.1, 1.4.1. договору кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності в сумі 60 594,00 доларів США зі сплатою процентів, розрахованих як FIDR + Фіксований відсоток розрахунку річної бази нарахування процентів, з кінцевим терміном повернення до 01.06.2021 (включно), на умовах, визначених цим договором. Сторони по кредитному договору дійшли наступних умов. 1.1. Банк надає Позичальнику Кредит у Розмірі та Валюті, визначеній у Частині №1 нього Договору, а Позичальник приймає Кредит зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому Договорі. Для облікових цілей Банк відкриває Позичальнику позичковий рахунок, де обліковується заборгованість Позичальника за Кредитом. 1.7. Порядок надання Кредиту: 1.7.1. Банк здійснює видачу Кредиту Позичальнику лише за умов цього Договору умовам Рішення Кредитного комітету Банку. 1.7.2. Банк здійснює видачу Кредиту Позичальнику однією сумою чи Траншами згідно з Кредитною/ними заявками Позичальника. Кредит надається однією сумою чи Траншами шляхом дебетування позичкового рахунку Позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними в Кредитній/их заявці/ках Позичальника, зменшених на утриману комісію Банку у відповідності до Тарифів та умов цього Договору. Кожний наступний Транш надається Позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим Договором». До матеріалів цивільної справи залучена та представлена на дослідження копія Кредитної заявки від 01 червня 2007 р. (т.1 а.с.4), передбаченої пп. 1.7.2 Кредитного договору. 1.4.1.1. Проценти за користування Кредитом розраховуються Банком наступним чином: 1.4.1.1.2. У разі використання Плаваючої процентної ставки, проценти за користування Кредитом розраховуються як FIDR + Фіксований відсоток розрахунку Річної бази нарахування процентів. За базовий FIDR Сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладення Договору). 1.5.2.2. Здійснюючи на підставі цього Договору договірне списання коштів з рахунку Позичальника, Банк оформлює відповідний меморіальний ордер. 1.10.1 Для визначення суми і підстав виконання Боргових зобов`язань або будь-якої їх частини остаточною підставою є бухгалтерські книги та рахунки Банку. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором про надання відновлюваної кредитної лінії між відповідачем [PERSON] (позичальником), відповідачем [PERSON] (поручителем) та позивачем укладений договір поруки №SR-C00/225/2007 від 01.06.2007. Згідно п.1.1. договору поруки, виконання Боржником (Відповідачем 1) його зобов`язань перед Кредитором (Позивачем) за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. Також, п. 1.2 ст. 1 Договору поруки передбачено, що Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до Боржника так і до Поручителя (Відповідач 2), чи до обох одночасно. Відповідачка повертала кошти позивачу та сплачувала проценти. Встановлені обставини визнаються сторонами та підтверджуються зазначеними договорами та анкетою заявою про видачу кредиту, копії яких додані до матеріалів справи. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд встановив, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір, умови надання кредиту, умови повернення кредитних коштів і сплата процентів. Проте, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем не надані суду жодні первинні документи (їх засвідчені копії), що могли б підтвердити факт видачі кредиту, правильність нарахування процентів, правильність зарахування внесених відповідачкою платежів та наявну суму заборгованості на заявлену дату. Позивачем не надано належним чином оформлених виписок про стан рахунків позичальника, даних балансу, меморіальних ордерів, квитанцій будь-які інші первинні документи. Викладені в позові твердження стосовно фактів видачі кредиту, нарахування відсотків, правильність зарахування внесених відповідачкою платежів та суми заборгованості не знайшли документального підтвердження. Позивачем, в обґрунтування розміру заборгованості наданий розрахунок за кредитним договором № МL-С00/225/2007 від. 01.07.2007 [PERSON] станом на 29.04.2016(додаток до позову т. 1 а.с.15) досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором (додаток до позову т.1 а.с.18,19), під час розгляду наданий розрахунок заборгованості (т. 1 а.с.107-108). У обґрунтування заявленого позову позивачем також надано суду документ під назвою «Виписка з особового рахунку № [NUMBER] (UAH) за період з 05.12.2014 по 17.08.2017» (т. 1 а.с.139-165). Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Частинами 3 та 6 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що: - відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; - керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку. Враховуючи п.2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Національного банку, від 30.12.1998, №566, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; суму операції (цифрами та прописом). Сума операції може бути відображена цифрами за відсутності на документі суми прописом, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України; номери рахунків; назву банку (отримувача та платника коштів); посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення (підтвердження підпису на документі в електронному вигляді здійснюється за допомогою електронного коду працівника або електронного підпису). У періоді за який розраховано заборгованість основні вимоги до організації операційної діяльності банків визначались нормами «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 р. № 254 (далі Положення № 254), відповідно до п.1.5 якого організація операційної діяльності передбачає наявність документованих операційних процедур (правил) за всіма операціями, що здійснюються банками відповідно до законодавства України. Операції банку мають бути зареєстровані та відображені в регістрах бухгалтерського обліку в день їх здійснення або наступного робочого дня, якщо операція здійснена після закінчення операційного дня (часу) банку або у вихідні чи святкові дні (п.2.11 Положення № 254). Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (п.4.1, п.4.2, п.4.3 Положення № 254). Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Проте, суд критично ставиться до наданих позивачем: розрахунків заборгованості та виписка з особового рахунку, досудових вимог. В обґрунтування заперечень проти заявленого позову відповідачка просила призначити економічну експертизу. Ухвалою суду від 16.03.2018 за клопотанням відповідачки було призначено економічну експертизу на вирішення якої поставлені питання щодо відповідності розрахунку заборгованості умовам кредитного договору, розміру процентних ставок умовам договору та визначення дійсного розміру заборгованості. 29.05.2018 ухвалою суду на підставі клопотання експерта зобов`язано позивача подати суду ряд документів по рахунках відповідачки на яких обліковувався рух коштів та заборгованість, документи на переказ готівки, виписки з усіх рахунків відповідачки, на яких обліковувалася заборгованість тощо. Втім зазначена ухвала позивачем не виконана. 25.05.2018 експерт склав повідомлення № 19/119/8/26 яким повідомив суд про неможливість проведення судової експертизи. Повідомлення мотивоване тим, що сторонами не надано відповідних документів. У зв`язку з цим матеріали справи повернуті без виконання. Ухвалою суду від 11.02.2020 за клопотанням відповідачки було призначено економічну експертизу на вирішення якої поставлені питання щодо документального підтвердження надання кредиту, відповідності заборгованості умовам договору, розміру процентів при визначені заборгованості та дійсного розміру заборгованості станом на 29.04.2016 у відповідності з умовами договору. 18.02.2020 до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових документів. 19.02.2020 ухвалою суду направлено сторонам копію клопотання експерта про надання додаткових документів та встановлений строк подачі додаткових матеріалів до 03.03.2020. Втім до зазначеного строку сторони додаткових документів не подали. 04.03.2020 справу направлено експерту для продовження проведення експертизи відповідно до ухвали суду від 11.02.2020 за наявними у справі доказами. 25.05.2020 складено висновок експерта за результатом проведення судової економічної експертизи № 302 по матеріалам цивільної справи № 592/6485/16-ц. (т.2 а.с.110-120) Експерт дійшов наступних висновків. Підтвердити документально видачу кредиту за кредитним договором № ML-C00/225/2007 від 01.06.2007 та визначити яким чином видавались кредитні кошти та у якій валюті неможливо, оскільки позивачем не надано відповідних первинних документів. Експерт зауважив, що знищення кредитних справ, касових, меморіальних документів по кредитам за 2007 рік, які не погашені не відповідає Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання, затвердженим Постановою Правління Національного банку України № 601 від 08 грудня 2004 року. Згідно зазначеного Переліку строк зберігання документів про видачу й оформлення позик, кредитів, що видані банками юридичним і фізичним особам у національній та іноземних валютах, меморіальних документів за довгостроковими кредитами становить п`ять років після погашення позики. Регістр обліку АТ «ОТП БАНК» (без назви) по рахунку [NUMBER] (USD) за період з 01.06.2007 по 24.04.2009 (т.1 а.с.140-146) складався з порушенням п.5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України. 01.06.2007 значиться проведеною операція по зарахуванню на рахунок [NUMBER] (USD) грошових коштів у сумі 60 594,00 USD. У графі «Опис операції» міститься наступний запис «685047 LOAN ТО 1JUN21», який в обсязі представлених на дослідження документів не дозволяє визначити сутність проведеної операції та підстави її здійснення. Первинний документ, на підставі якого значиться проведеною видача готівки на дослідження не представлений. Відсутність у представленому на дослідження регістрі обліку AT «ОТП БАНК» (без назви) по рахунку [NUMBER] (USD) за період з 01.06.2007 по 24.04.2009 (т.1 а.с.140-146) кореспонденції бухгалтерських рахунків, відсутність первинних документів, які були підставою для проведення вищезазначених господарських операцій, не дає можливості визначити, які саме кошти зараховані на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] (USD) та чи є ці кошти кредитними. В обсязі представлених на дослідження документів не видається за можливе визначити, чи відповідає наявний у матеріалах цивільної справи розрахунок заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с.107-108, 182-185) (по сплаті основного боргу за кредитом, сплаті процентів) перед банком умовам укладеного між сторонами кредитного договору № ML-C00/225/2007 від 01.06.2007 та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором. У зв`язку з не представленням на дослідження документів, необхідних для проведення дослідження, провести дослідження по питанню «Чи відповідає розмір процентних ставок за користування кредитом, що використовувались ПАТ «ОТП Банк» для розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-C00/225/2007 від 01.06.2007 умовам даного кредитного договору, умовам визначення ставки фіксований відсоток 4,99 % + FIDR, що існували в період виникнення заборгованості?» не видається за можливе. В обсязі представлених на дослідження документів не видається за можливе визначити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором перед банком по сплаті процентів за кредит та основної суми боргу станом на 29.04.2016 у відповідності до умов кредитного договору. Як можна пересвідчитися з аналізу наданих позивачем розрахунків заборгованості, виписки по особовому рахунку та наведених правових норм, надані позивачем докази у обґрунтування позову не відповідають вимогам до первинних документів визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 №566, «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254. Надані позивачем розрахунок заборгованості під час складання позову, а не під час здійснення господарської операції або безпосередньо після її закінчення із зазначенням всіх вищевказаних реквізитів, посад та підписи осіб, відповідальних за здійснення операцій в банку та правильність їх оформлення. Таким чином, розрахунки заборгованості та виписка з особового рахунку не можуть підтверджувати існування кредитної заборгованості оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 27.01.2021 в день судового засідання позивачем наданий дублікат меморіального ордеру від 01.06.2007 на суму 60 591 доларів США та 305\~999,70 грн. Втім до такого доказу слід ставитися критично адже 26.06.2017 позивачем надана суду копія сторінок 1, 138, 140, 141, 166 акту № 11 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, який значиться затвердженим від 10.03.2013 (т.1 а.с. 109-111), відповідно до якого Регіональним відділенням в м. Суми значаться знищеними касові документи (прибуткові, видаткові, позабалансові ордери та документи до них) по операціях в національній та іноземній валюті, меморіальні документи в національній і іноземній валюті (операційний день) за період з 04.01. по 29.12.2007. Окрім того щонайменше двічі на вимогу суду позивач не надавав первинних документів, зокрема і меморіальний ордер. Тому надання такого дублікату документу викликає обґрунтований сумнів у його достовірності. У відповідності до ст.95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Таким чином, за наявними в матеріалах справи документами встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості неможливо. Вищевикладена позиція стосовно необхідності дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знаходить відображення у Постанові Верховного Суду (у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду) від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц. Верховний Суд погодився з позицією судів попередніх інстанцій стосовно того, що: - позивач у порушення вимог частини першої статті 60 ЦПК України в редакції Кодексу, що діяла на час розгляду справи, не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність заборгованості у відповідача перед банком; - виконаний банком розрахунок заборгованості не є належним доказом, який б доводив обґрунтованість вимог позивача. Також, в Постанові Верховний Суд зауважив, що: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.». У вищезгаданій Постанові Верховний Суд також вказував на те, що суди мотивували свої рішення недоведеністю банком позовних вимог належними доказами. Аналогічна позиція стосовно первинних документів відображена і в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2018 у справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже суди дійшли правильного висновку, що доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Така ж позиція була висловлена і в Ухвалі Верховного Суду України від 15.06.2011 по справі №6-4882св11 згідно якої, належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які встановлюють розмір заборгованості. Отже, позивачем на порушення ст.ст. 77-81, 83 ЦПК України не надано суду належних, допустимих, достатніх і переконливих доказів заявленої заборгованості за кредитним договором, правильності нарахування і утримання процентів та повернення кредиту відповідачкою, тобто в цілому позивачем не доведено заборгованості відповідачки. У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що відсутні законні підстави для задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з позивача слід стягнути на користь позивачки відшкодування витрат на проведення експертизи у сумі18 305 грн. 28 коп.(т.2 а.с. 109). На підставі викладеного і

Outcome: approved