Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позовні вимоги мотивованні тим, що позивачка з 2009 року по 2012 рік перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого у них народилася донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Обгрунтвуючи свої вимоги позивачка вказує, що відповідач за час їх спільного проживання регулярно вживав алкогольні напої, в стані алкогольного сп'яніння часто наносив їй побої, а тому, з метою захисту себе та своєї дитини від протиправної та аморальної поведінки, 30.07.2012р. позивачка фактично припинила сімейні відносини з [PERSON] та забрала дитину на своє утримання, з цього моменту відповідач про доньку не турбувався та не надавав матеріальної допомоги на виховання дитини. Позивач неодноразово зверталася до органів опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації із заявами про захист сімейних прав та інтересів, а також щодо вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав, проте звернення залишилися без очікуваного результату. Далі позивачка вказує, що батько дитини належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», а тому позивачка була змушена звернутися з позовною заявою до Виноградівського районного суду про стягнення з відповідача аліментів. Рішенням Виноградівського районного суду від 24.03.2016р. її позовні вимоги задоволено повністю, а сааме: вирішено стягнути з відповідвача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всього заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду від 24.03.2016 року відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалося, а отже, набрало законної сили в порядку та строки, визначені ч.1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України. Позивачка також вказує, що відповідно до рішення органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації від 25.07.2013р. зустрічі дитини з батьком [PERSON] мають відбуватися у присутності матері дитини [PERSON] щосуботи з 15:00 год. по 17:00 години, цим-же рішенням батьків зобов'язано належним чином виконувати батьківські обов'язки, дотримувати графіку зустрічей та інформувати службу у справах дітей про хід зустрічей. На підставі усної домовленості між матір'ю та батьком змінено графік зустрічей, а саме: щосуботи з 12:00 год. по 14:00 год. З метою належного виконання рішення від 25.07.2013 року, позивачка регулярно надавала органу опіки та піклування інформацію про хід та результати зустрічей [PERSON] з дитиною, проте аналіз вказаної інформації дає підстави для наступного висновку: у період з 27.07.2013 року по 22.02.2014 року (що становить 7 місяців) 19 разів зустрічі батька з дитиною не відбулися (в т.ч. через: батько не телефонував та не виявляв бажання зустрітися - 10 разів; батько домовився про зустріч та згодом сам відмінив її - 6 разів ; відмінила матір через простуду дитини - 1 раз; батько був на підпитку та погрожував матері дитини - 1 раз; хотів призначити зустріч в робочий день матері та не в той день, що визначений органами опіки та піклування - 1 раз); відповідач дозволяв собі прийти до дитсадка, в якому виховується його донька, в стані алкогольного сп'яніння, що негативно позначилося на психо-емоційному стані [PERSON], під час інших зустрічей батькам з дитиною довелося викликати міліцію, а відтак 10.08.2013 року відповідно до висновку ДІМ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області [PERSON] винесено попередження щодо неприпустимості насильства в сім'ї. Під час зустірчей [PERSON] поводить себе грубо, в присутності дитини ображав позивачку нецензурними висловами та намагався вдарити, у зв»язку з чим 11.10.2013р. відповідно до висновку ДІМ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство). Окрім того, мав місце інцидент в приміщенні ТОВ «Сандерс-Виноградів», де працює позивачка, куди відповідач прийшов до останньої на роботу та влаштував з нею сварку, в ході якої використовував нецензурну лайку та погрожував фізичною розправою. Наступна зустріч відбулася 08.08.2014р., спочатку все йшло нормально, дитина трохи побігала з батьком, погралася, батько купив дитині взуття, однак, під час зустрічі дитина відмовилася взяти батька за руку, що викликало обурення батька - останній почав повчати та кричати на дитину, нецензурно висловлювався, в подальшому батько телефонував та виявляв бажання поспілкуватися з дитиною, однак, дочка відмовилася від телефонних розмов з ним. Зухвалою виявилася зустріч 18.04.2015 року в кафе «Світлана», куди відповіадч на зустріч з донькою прийшов не сам, а з товаришем, з яким замовили собі пива, де батько поцікавився в дитини «чи не буде вона також пити пиво». В період з 16.05.2015 року по 18.07.2015 року [PERSON] зустрічей з дочкою не призначав, хоча було літо, тепла погода та канікули в дитсадку, у період з 25.07.2015 року по 29.08.2015 року батько на зустрічі з донькою не з'являвся, 05.09.2015 року - дитини відмовилася йти на зустріч з батьком, він підійшов до будинку дитини, однак, на контакт з батьком дитина не йшла. В подальшому, 11.09.2015 року (п'ятниця), перебуваючи напідпитку відповідач домовився про зустріч з дитиною, на котру, однак, 12.09.2015 року (субота) так і не з'явився, як не з»явився і 12.09.2015 року по 12.12.2015р., 19.11.2015 року був 5-ий день народження дочки, відповідач привітав доньку з уродинами по телефону вранці, в кафе на морозиво після садочка прийти відмовився. Довідкою від 19.02.2016 року, виданою завідувачем ДНЗ №9 в м.Виноградів, підтверджується, що [PERSON] - вихованка групи «Ромашка» цього навчального закладу за спостереженням керівництва ДНЗ та вихователів групи «Ромашка» вбачається, що батько не цікавиться навчанням дитини у дитячому садку (жодного разу не провів оплату за навчання дитини, ніколи не приходив на батьківські збори та не допомагав при проведенні ремонтних робіт в ДНЗ чи ремонті ігрового майданчика, не купував дитині зошитів та альбомів для навчання; не відвідував свят, що проводилися в ДНЗ та не був присутнім в дитсадку при проведенні святкувань днів народжень [PERSON].); щоранку вихованку в дитсадок приводить бабуся [PERSON], а ввечері з дитсадка її забирає матір [PERSON]; характерно, що в розмовах з вихователями дитсадка дитина ніколи не згадує батька і говорить тільки про матір, бабусю та дідуся (по материнській лінії). На підставі наведеного позивачка вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її ані вдома, ані в дитсадку, [PERSON] створив іншу сім'ю, з якою проживає на теперішній час. Окрім того, рішенням Виноградівського районного суду від 24 березня 2016 року встановлені наступні преюдиційні обставини, які в силу ст.61 ЦПК України вважаються доведеними і повторному доказуванню не підлягають: «Встановлено, що відповідач ухиляється від утримання дитини, зокрема, протягом останніх 6-ти місяців ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, добровільно надавати допомогу не бажає….», а відтак, на підставі наведеного позивачка просить суд позбавити [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. та стягнути із відповідача на користь її корсть судовий збір. В судовому засіданні позивачка, яку підтримав і її представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просили суд їх задоволити повністю. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що вимоги позивачки безпідставні, в подальші судові засідання, які були призначенні на 10.10.2016р. та 20.10.2016р. відповідач, який про місце і час розгляду справи у суді був повідомлений судовими повістками належним чином, не з»являвся, заяв та клопотань про причини своєї неявки чи про відкладення слухання справи не надав, а відтак суд, з урахуванням позиції позивачки, вважає за необхідне слухання справи провести відповідно до вимог ст.ст.224-226 ЦПК України з винесенням заочного рішення, взявши до уваги заперечення відповідача, які він давав в попередньому судовому засіданні 22.09.2016р. Представник третьої особи- Органу опіки та піклування Виноградівської РДА в судове засідання не з»явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності. Одночасно надав до суду Висновок органу опіки та піклування від 01.08.2016р. про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], який просив взяти до уваги при винесенні рішення по суті. Прокурор прокуратури Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури, який про місце і час розгляду справи у суді був повідомлений судовими повістками належним чином, не з»явився, заяв та клопотань про причини своєї неявки чи про відкладення слухання справи не надав, а відтак суд, з урахуванням позиції позивачки, вважає за необхідне слухання справи провести без його участі на підставі наданих раніше сторонами доказів. Отже, заслухавши пояснення позивачки та її представника, заперечення відповідача та його представника, надані в попередніх судових засіданнях, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємов"язку, суд приходить до наступного. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Згідно із ст.15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд вважає, що правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані нормами Сімейного Кодексу України. Встановлено, що сторони з 2009р. по 2012р. перебувала в цивільному шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою. За час їх спільного проживання відповідач вживав алкогольні напої, в стані алкогольного сп'яніння часто наносив побої позивачці, а тому, з метою захисту себе та своєї дитини від протиправної та аморальної поведінки відповіадча, 30.07.2012р. позивачка фактично припинила сімейні відносини з [PERSON] та забрала дитину на своє утримання, з цього моменту відповідач про доньку не турбувався та не надавав належної матеріальної допомоги на виховання дитини. Між тим, відповідно до вимог ст.213 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є таким, коли суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених належними і допустимими доказами, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК. Звертаючись до суду з даним позовом позивачка виходила з того, що відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків по вихованню їх спільної дочки, не цікавиться станом її здоров'я, навчанням та розвитком. З такими доводами погоджується і суд, оскільки вони підтвердженні у суді встановленими обставинам, зокрема, як поясненнями самої позивачки, так узгоджуються з показами допитаних у суді свідків, матеріалами справи, а також поясненнями самої неповнолітньої дитини. Так, з матеріалів справи \\а.с.8\\ вбачається, що відповідач є батьком малолітньої дочки [PERSON] [INFO] Відповідно до ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки на підставах, передбачених ст.164 СК України Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Так, матеріали справи свідчать проте, що відповідно до рішення органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації від 25.07.2013р. \\а.с.30\\ зустрічі дитини з батьком [PERSON] мають відбуватися у присутності матері дитини [PERSON] щосуботи з 15:00 год. по 17:00 години, цим-же рішенням батьків зобов'язано належним чином виконувати батьківські обов'язки, дотримувати графіку зустрічей та інформувати службу у справах дітей про хід зустрічей. На підставі усної домовленості між матір'ю та батьком змінено графік зустрічей, а саме: щосуботи з 12:00 год. по 14:00годин. З метою належного виконання рішення від 25.07.2013 року, позивачка регулярно надавала органу опіки та піклування інформацію про хід та результати зустрічей [PERSON] з дитиною, проте аналіз вказаної інформації \\а.с.15-28\\ дає підстави для висновку, що у період з 27.07.2013 року по 22.02.2014 року (що становить 7 місяців) 19 разів зустрічі батька з дитиною не відбулися (батько не телефонував та не виявляв бажання зустрітися - 10 разів; батько домовився про зустріч та згодом сам відмінив її - 6 разів; відмінила матір через простуду дитини - 1 раз; батько був на підпитку та погрожував матері дитини - 1 раз; хотів призначити зустріч в робочий день матері та не в той день, що визначений органами опіки та піклування - 1 раз). Крім того, встановлений факт, що [PERSON] дозволив собі прийти до дитсадка, в якому виховується їх спільна донька, в стані алкогольного сп'яніння, що негативно позначилося на психо-емоційному стані [PERSON] (дитина розплакалася та шукала розради у вихователя). Перші дві суботи після винесення рішення органу опіки та піклування від 25.07.2013 року відповідач не телефонував взагалі, зустрічей не призначав, на третій тиждень, а саме 10.08.2013 року зустріч відбулася, однак довелося викликати міліцію, а відтак 10.08.2013 року відповідно до висновку ДІМ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області [PERSON] винесено попередження щодо неприпустимості насильства в сім'ї \\а.с.24\\. Також аналогічний випадок мав місце в парку ім.Перені в м.Виноградів, де під час прогулянки дитина не хотіла спілкуватися з батьком, в результаті чого [PERSON] почав звинувачувати позивачку, що вона підбурює їхню спільну дитину до такої поведінки, [PERSON] поводив себе грубо, в присутності дитини ображав її нецензурними висловами та намагався вдарити, в результаті чого 11.10.2013р. відповідно до висновку ДІМ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство) \\а.с.27\\. Наступну інформацію до органу опіки та піклування позивачка подала про зустріч від 08.08.2014р., під час зустрічі дитина відмовилася взяти батька за руку, що викликало обурення батька - останній почав повчати та кричати на дитину, нецензурно висловлювався, в подальшому батько телефонував та виявляв бажання поспілкуватися з дитиною, однак, дочка відмовилася від телефонних розмов з ним. Окрім того, аналогічний інцидент мав місце в приміщенні ТОВ «Сандерс-Виноградів», де працює позивачка, куди відповідач прийшов до останньої на роботу та влаштував з нею сварку, в ході якої використовував нецензурну лайку та погрожував фізичною розправою. Ці обставини у суді повністю ствердила допитана в якості свідка працівниця ТОВ «Сандерс» [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, зухвалою виявилася і зустріч 18.04.2015р., яка відбувалась в кафе «Світлана», куди [PERSON] на зустріч з донькою прийшов не сам, а з товаришем, з яким замовили собі пива, де батько запропонував дитині «також пити пиво». Ці обставини у суді повністю ствердила допитана в якості свідка працівниця кафе «Світлана» [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що 08.05.2015 року відбулася чергова зустріч, в період з 16.05.2015 року по 18.07.2015 року [PERSON] зустрічей з дочкою не призначав, у період з 25.07.2015 року по 29.08.2015 року батько на зустрічі з донькою не з'являвся, 05.09.2015 року - дитини відмовилася йти на зустріч з батьком, він підійшов до будинку дитини, однак, на контакт з батьком дитина не йшла. В подальшому, 11.09.2015 року (п'ятниця), перебуваючи напідпитку, відповідач домовився про зустріч з дитиною, на котру, однак, 12.09.2015 року (субота) так і не з'явився, як не з»явився і 12.09.2015 року по 12.12.2015р., 19.11.2015 року був 5-ий день народження дочки, відповідач привітав доньку з уродинами по телефону вранці, в кафе на морозиво після садочка прийти відмовився. Як вбачається з інформаційної довідки від 24.07.2015 року Органу опіки та піклування, батько - [PERSON], бачив свою доньку в травні 2015 року останній раз. Зазначені докази доводять той факт, що відповідач систематично порушував встановлений Органом опіки та піклування Виноградівської РДА графік зустрічей з дитиною. Окірм того, з даних довідки від 19.02.2016р., виданою завідувачем ДНЗ №9 в м.Виноградів \\а.с.14\\, підтверджується, що неповнолітня дочка сторін [PERSON] - вихованка групи «Ромашка» цього навчального закладу; заборгованість за навчання дитини в садку відсутня; дитина доглянута та добре вихована; за час навчання дитини в садку керівництво ДНЗ спілкується виключно з матір'ю дитини, з батьком знайомі виключно заочно (на підставі свідоцтва про народження дитини); за особистим спостереженням керівництва ДНЗ та вихователів групи «Ромашка» вбачається, що батько не цікавиться навчанням дитини у дитячому садку (жодного разу не провів оплату за навчання дитини, ніколи не приходив на батьківські збори та не допомагав при проведенні ремонтних робіт в ДНЗ чи ремонті ігрового майданчика, не купував дитині зошитів та альбомів для навчання; не відвідував свят, що проводилися в ДНЗ та не був присутнім в дитсадку при проведенні святкувань днів народжень [PERSON].); щоранку вихованку в дитсадок приводить бабуся [PERSON], а ввечері з дитсадка її забирає матір [PERSON]; характерно, що в розмовах з вихователями дитсадка дитина ніколи не згадує батька і говорить тільки про матір, бабусю та дідуся (по материнській лінії). Ці дані в судовому засіданні підтвердила допитана в якості свідка [PERSON], яка працює вихователем групи «Ромашка» ДНЗ №9, де навчалась малолітня [PERSON]. Обгрунтовуючи свої заперечення щодо позовних вимог позивачки відповідач також послався на Висновок органу опіки та піклування Виноградівської РДА щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав щодо їх спільної дочки [PERSON], проте суд не може погодитись з такими доводами відповідача, оскільки вони не узгоджуються та спростовуються сукупністю інших беззаперечних доказів у справі. Даний висновок не можна розглядати як безспірний доказ, оскільки він має оцінюватися судом нарівні з іншими доказами за загальними правилами оцінки доказів, при цьому, важливим є те, що письмові докази в процесі дослідження перевіряються за допомогою інших засобів доказування: поясненнями сторін, показаннями свідків, висновками експертів. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, в тому числі і висновок експерта (ст.66 цього Кодексу), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, відповідно до положень ст.212 цього Кодексу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, крім цього, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Крім того, при розгляді даної справи і вирішенні питань, що стосуються життя дітей, відповідно до вимог ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20.11.1989р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною від 27.02.1991р., ч.2 ст.171 СК України, суд, в присутності психолога, вислухав малолітню дитину сторін [PERSON], яка, зокрема, висловила свою думку щодо позбавлення батьківських прав її батька відносно неї. Так, в судовому засіданні неповнолітня дочка сторін [PERSON], в присутності психолога [PERSON], вказала, що батько під час зустрічей «кричить на неї, ображає нецензурними словами її мати, зокрема, називає її «сукою та стервою», а тому вона не хоче бачити батька, щоб він не приходив, бо він кричить на неї та її мати». Після пояснень дитини психолог [PERSON] вказала, що дитина має посттравматичний синдром страху перед батьком і не хоче спілкуватись та бачитись з батьком. Також, у судовому засіданні було безпосередньо продемонстровано та досліджено і звукозаписи з мобільного телефону позивачки змісту розмов між [PERSON], [PERSON] та їх дитиною. Зокрема, під час телефонних розмов, які відбулись між сторонами 14.02.2012р., 20.05.2016р., 01.07.2016р. відповідач в крайній агресивній формі, із застосуванням грубої ненормативної лексики, застосовуючи словесні образи та залякування, погрожував позивачці, що «…дитина буде сиротою, бо він вб»є позивачку…», «хай дитина іде любити інших дядів….». Із розмови дитини із батьком (25.05.2016р.) вбачається, що дочка не хоче спілкуватись з батьком, бо «…він кричить на матір, не хочу, щоб ти приходив до мене, бо ти називаєш мою маму нецензурними, на що батько вказав, що «мати такою і є…», тобто, своїми нецензурними та образливими висловами відповідач формував у дитини негативний образ її матері. Між тим, за змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Окрім того, допитана судом в якості свідка [PERSON] мати позивачка, підтвердивши ці обставини також додатково вказала, що відповідач відносно її дочки за весь час їх спільного проживання поводив агресивно, постійно принижував та обзивав різними нецензурними словами. Зокрема, неодноразово під час скандалів, в присутності дитини, заявляв, що у Софійки «є ще чотири батьки» та виявляв сумнів, що [PERSON] його дочка, при дитині обзивав позивачку «сукою» та іншими нецензурними словами. Отже, сукупність здобутих в судовому засіданні доказів переконують суд, що позивачка, відповідно до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України достовірними та належними доказами довела, а безпосередньо дослідженні в судовому засіданні безспірні докази свідчать про факт ухилення відповідача від належного виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, позивачка навела достовірні факти у чому саме полягає винна поведінка відповідача та свідоме нехтування ним своїми обов'язками. Наведені докази також свідчать про те, що до відповідача вживалися і заходи реагування, зокрема, з приводу його неправомірної поведінки під час зустрічей з дитиною, він притягувався до адміністративної відповідальності за насильство у сім»ї. Покази свідка [PERSON] теперішньої дружини відповідача, яка вказала, що відповідач проживає у неї та належно виконує свої батьківські обов»язки щодо виховання своєї дочки, суд, з урахуванням всіх встановлених у судовому засіданні обставин, оцінює критично, як такі, що не узгоджуються з іншими безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, які спростовуються, як показаннями позивачки та її представника, так і допитаних у суді свідків, поясненнями самої малолітньої дитини, так і сукупністю інших письмових доказів у справі. Отже, з урахуванням встановленого у судовому засіданні суд обґрунтовано вважає, що позивачка беззаперечно довела факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських прав щодо їх спільної дочки, а відтак, виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин даної справи суд вважає, що немає можливості попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а тому відповідача слід позбавити батьківських прав. Окрім того, суд бере до уваги і обставини, встановленні рішенням Виноградівського районного суду від 24.03.2016р. Зокрема, даним рішенням суду, яке має преюдиціальне значення, було задоволено уточнений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останього аліментів на утримання їх спільної дочки [PERSON], під час розгляду справи по суті було також встановлено, що відповідач «ухиляється від утримання дитини, зокрема, протягом останіх 6-ти місяців ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надав». Отже позивачка достовірними та належними безспірними доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні довела факти, які безпосередньо свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, навела належні докази у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, а відтак, оцінивши у відповідності до ст.212 ЦПК України належність, допустимість і достовірність кожного, наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд обгрунтовано дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсягу. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз»яснити відповідачу, що позбавлення його батьківських прав має тимчасовий характер, оскільки ст.169 СК України передбачено, що батьки можуть бути поновлені у батьківських правах, якщо їх поведінка зміниться. Суд також вважає, що судові витрати по справі, які понесла позивачка, слід стягнути з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В даному випадку відповідно до платіжних доручень від 26.04.2016р. \\а.с.1\\ позивачка сплатила 551,20 грн. судового збору. Відповідно до вимог ст.ст.164-165,169 СК України, п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та

Outcome: approved