Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача [PERSON] 09 квітня 2014 року у відділенні АТ КБ «Приватбанк» було отримано кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок (угода № SAMDN50000062563318). Деякий час позивач користувався кредитними коштами та здійснював погашення в рахунок отриманих за договором коштів. У квітні 2021 року позивач дізнався, що на примусовому виконанні у Тростянецькому районному відділі ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавчий лист, виданий Тростянецьким районним судом Сумської області у справі № 588/1810/20 на виконання рішення суду від 29.01.2021, про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.04.2014 в розмірі 12961 грн. 82 коп., а також судового збору у розмірі 1479 грн. 81 коп. З отриманих у відділенні банку виписок по картковому рахунку позивач дізнався, що відповідачем з квітня 2015 року без розпорядження позивача, його згоди чи відповідного рішення суду банком самовільно здійснювалося утримання з заробітної плати позивача коштів в рахунок, нібито, погашення кредитної заборгованості. Таким чином, беручи до уваги прийняте Тростянецьким районним судом Сумської області рішення від 29.01.2021 у справі № 588/1810/20, виявляється, що кошти, які утримувалися із заробітної плати позивача не погасили жодної заборгованості, а навпаки на рахунку позивача утворилася заборгованість, яка відтепер стягується на підставі рішення суду. Відповідно до виписки по кредитним карткам позивача [NUMBER] від 27.01.2017 та [NUMBER] від 08.05.2012 відповідачем без згоди та відома [PERSON] було автоматично списано кошти на погашення простроченої заборгованості за кредитними договорами №SAMDN50000062563318 від 08.05.2012 та №SAMDNWFC00032668358 від 27.01.2017 щомісяця і станом на дату подачі позову відповідачем було безпідставно списано з рахунку позивача шляхом автоматичного списання грошові кошти у загальній сумі 8781,00 грн. Згоди на самостійне списання банком коштів із рахунків [PERSON] при підписанні заяви на отримання кредитних карток не давав, тому дії відповідача щодо автоматичного списання з карткових рахунків не відповідають в цій частині вимогам закону та умовам укладеного договору, що в силу положень статті 1073 ЦК України покладає на АТ КБ «Приватбанк» обов`язок негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд стягнути на користь [PERSON] з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» безпідставно списані кошти в сумі 8781,00 грн., стягнути судові витрати, понесені при подачі позову та витрати на отримання правничої допомоги. Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача [PERSON] до суду подала заяву про відкладення судового розгляду та надання додаткового часу підготувати відзив, але протягом за весь провадження у справі з 21 квітня по 30 липня 2021 року відзив на позов до суду станом на день ухвалення рішення суду не від відповідача не надходив. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 21.04.2021 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою суду від 04.06.2021 року задоволено клопотання представника відповідача та відкладено судовий розгляд, надавши час стороні відповідача для підготовки відзиву та подання доказів. Ухвалою суду від 07.07.2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у відповідача докази. Ухвалою суду від 07.07.2021 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та призначено судове засідання у режимі відеоконференції із Зарічним районним судом м.Суми, в який представник відповідача [PERSON] незважаючи на подане клопотання не з`явилась. Представником позивача [PERSON] 30.07.2021 подано клопотання про приєднання додаткового письмового доказу та заяву про розподіл судових витрат. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2021 року у справі № 588/1810/20 позов АТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково. З [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 09.04.2014 року в розмірі 12961 грн. 82 коп. Указане заочне рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2021 року набрало законної сили 02.03.2021 року. Обставини, які установлені указаним рішенням суду у цивільній справі № 588/1810/20 не підлягають доказуванню у цій справі відповідно до вимог частини 4 статті 82 ЦПК України. [PERSON] звертався до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 09.04.2014, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Для користування кредитними коштами відповідачу було видано кредитну картку: № [NUMBER] дата відкриття 27.01.2017 з терміном дії до 09/20. Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг», а також Витяг з «Тарифів», на які є посилання в Анкеті-заяві від 09.04.2014 не містять підпису [PERSON] , тому заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2021 установлено, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.04.2014 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З огляду на викладене, заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2021 було задоволено вимоги АТ КБ «Приватбанк» лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 12961 грн. 82 коп. вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 5399 грн. 17 коп. та нарахованою пенею в сумі 50 грн. залишено без задоволення. З наданої до суду позивачем виписки про рух коштів по кредитній картці № [NUMBER] від 27.01.2017 на ім`я [PERSON] отриманої в АТ КБ «Приватбанк» відповідачем з інших дебетових рахунків позивача всього списано 6626,24 грн., у тому числі: -за операцією «Автоматичне погашення простроченої заборгованості» списано 3885,52 грн.: 18,49 грн. 30.11.2019; 598,20 грн. 05.08.2019; 581,36 грн. 19.06.2019; 190,71 грн. 17.05.2019; 557,75 грн. 08.02.2019; 547,25 грн. 26.01.2019; 0,05 грн. 01.10.2018; 340,85 грн. 17.08.2018; 444,39 грн. 16.03.2018; 23,82 грн. 21.12.2017; 167,98 грн. 16.11.2017; 166,25 грн. 16.11.2017; 4,61 грн. 11.11.2017; 243,81 грн. 08.08.2017. -за операцією «погашення обов`язкового платежу» списано 2740,72 грн.: 0,16 грн. 28.08.2019; 0,01 грн. 30.07.2019; 1,05 грн. 30.07.2019; 0,01 грн. 27.06.2019; 0,02 грн. 26.05.2019; 0,14 грн. 26.05.2019; 0,04 грн. 26.04.2019; 580,94 грн. 28.03.2019; 0,08 грн. 26.03.2019; 0,36 грн. 26.03.2019; 595,42 грн. 27.02.2019; 0,17 грн. 27.12.2018; 0,33 грн. 26.11.2018; 291,86 грн. 29.10.2018; 0,67 грн. 27.10.2018; 273,03 грн. 27.10.2018; 1,34 грн. 26.08.2018; 1,38 грн. 26.08.2018; 0,23 грн. 26.07.2018; 2,67 грн. 26.07.2018; 5,34 грн. 26.06.2018; 0,93 грн. 26.06.2018; 0,21 грн. 27.05.2018; 487,93 грн. 27.04.2018; 0,01 грн. 26.04.2018; 491,96 грн. 29.03.2018; 2,20 грн. 26.03.2018; 0,36 грн. 27.02.2018; 0,29 грн. 26.11.2017; 0,08 грн. 26.10.2017; 1,50 грн. 26.09.2017. З наданої до суду позивачем виписки про рух коштів по кредитній картці № [NUMBER] від 08.05.2012 на ім`я [PERSON] отриманої в АТ КБ «Приватбанк» відповідачем з інших дебетових рахунків позивача всього списано 2154,76 грн., у тому числі: -за операцією «Автоматичне погашення простроченої заборгованості» списано 2084,14 грн: 65,12 грн. 29.11.2016; 194,29 грн. 13.07.2016; 21,55 грн. 10.07.2016; 0,01 грн. 08.07.2016; 107,60 грн. 18.06.2016; 20,00 грн. 17.06.2016; 131,31 грн. 20.05.2016; 192,94 грн. 15.04.2016; 205,29 грн. 16.02.2016; 203,50 грн. 21.01.2016; 15,00 грн. 23.09.2015; 48,42 грн. 07.08.2015; 350,00 грн. 07.08.2015; 239,11 грн. 07.07.2015; 190,00 грн. 08.05.2015. -за операцією «погашення обов`язкового платежу» списано 70,62 грн.: 4,88 грн. 30.11.2016; 0,81 грн. 26.10.2016; 48,34 грн. 29.04.2016; 16,50 грн. 26.01.2016; 0,01 грн. 30.07.2015; 0,06 грн. 28.07.2015; 0,02 грн. 27.04.2015. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Частиною першою статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка. Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені статтею 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно із пунктом 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» списання договірне - це списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб (пункт 26.1 статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів»). Аналогічні норми передбачені пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція від 21 січня 2004 року), який встановлює, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції від 21 січня 2004 року). Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; назву отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі) (пункт 6.2 Інструкції від 21 січня 2004 року). Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції від 21 січня 2004 року). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що позивач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору. Відповідач не спростував відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України доводів позивача про те, що при підписанні Анкет-заяв на отримання кредитних карток не давав АТ КБ «Приватбанк» дозволу на списання коштів з інших його рахунків в АТ КБ «Приватбанк» на погашення нарахованих банком сум зобов`язань за кредитним договором. Більше того, банком не виконано ухвалу суду від 07.07.2021 про надання до 25.07.2021 належним чином засвідчених копій кредитних договорів № SAМDN50000062563318 від 08.05.2012 та №SAМDNWFC00032668358 від 27.01.2017, укладених сторонами справи, а також документи за підписом позивача, які складають вказані кредитні договори; примірник тексту Умов і правил надання банківських послуг, чинних на час укладення указаних кредитних договорів. Всупереч вимогам частини 7 статті 84 ЦПК України відповідач не повідомив суду причин неможливості подати суду витребувані докази. Оскільки як установлено заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2021 Умови та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» не підписувались [PERSON] при отримання кредитних карток, відтак вказані умови та правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору і на підставі зазначених Умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», на які є посилання в Анкетах-заявах відповідач не мав права проводити без згоди позивача списання коштів з його дебетових рахунків. Виключне право розпорядження заробітної платою та іншими власними коштами, визначення напрямків її витрачання в силу вимог статей 317, 319, 321 ЦК України належить лише позивачу як власнику цих коштів. Втручання відповідача у таке право може відбуватись на відповідній правовій підставі - договір, закон чи рішення суду. Крім того, як вбачається з виписки про рух коштів по кредитній картці № [NUMBER] від 27.01.2017 списані відповідачем без згоди позивача кошти фактично спрямовувались на погашення сум відсотків та комісії (членський внесок), які щомісячно нараховувались АТ КБ «Приватбанк» і не спрямовувались на погашення тіла кредиту (а.с.22-31). При цьому заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2021 року визнано безпідставне нарахування відповідачем зобов`язань із відсотків та пені, які незважаючи на безпідставне списання відповідачем коштів з інших карт позивача не зменшувало розмір боргу за тілом кредиту, який стягнутий рішенням суду з позивача в сумі 12961 грн. 82 коп. Отже, оскільки умови укладеного сторонами договору не містять права відповідача проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків позивача в погашення кредитної заборгованості, а позивачем розпорядження на автоматичне списання коштів з його дебетових карток відповідачу не надавалось, суд дійшов висновку, що відповідач відповідно до статті 1073 ЦК України зобов`язаний зарахувати безпідставно списану суму коштів на рахунок позивача. З огляду на викладене позов [PERSON] підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути 8781,00 грн. безпідставно списаних коштів. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу(стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 908 грн. 80 коп., а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав договір про надання правничої допомоги від 07.04.2021 року з Додатком № 1 (послуги оплачуються з розрахунку 500 грн. за 1 годину, загальна сума гонорару 4000 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг № 01 від 30.07.2021, квитанції від 30.07.2021 про перерахування позивачем адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 4000 грн. В Акті приймання-передачі наданих послуг № 01 від 30.07.2021 представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, які узгоджуються з матеріалами справи. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 4000 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). Клопотання про зменшення розміру витрат та доводів про їх неспівмірність зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову відповідачем не заявлено. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, понесені позивачем у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 4000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved