Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 25 березня 2009 року помер її чоловік [PERSON], який був зареєстрований та на день смерті мешкав за адресою: м.Маріуполь, вул.Шопена, буд. 36. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частини будинку №36 по вул.Шопена в м.Маріуполі та 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Позивачка звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та 29.03.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину на частину будинку №36 по вул.Шопена в м.Маріуполі, а видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS] їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру не було зареєстровано її чоловіком в установленому законом порядку. Просила визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 25 березня 2009 року. Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Згідно із свідоцтвом про одруження, виданим 19.09.1969 року Палацом одруження м.Маріуполя [PERSON] та [PERSON] 19.09.1969 року уклали шлюб, актовий запис № 3668. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «Дудар». Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1994 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частинах квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 26.03.2009 року року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер 25.03.2009 року, актовий запис №414. Так, відповідно до письмових матеріалів справи вбачається, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого 25.03.2009 року, увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.03.2016 року №664/02-31 встановлено, що в справах Третьої маріупольської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу №137/2016 до майна померлого 25.03.2016 року [PERSON]. Спадкоємець за законом, дружина померлого [PERSON] прийняла спадщину з 22.12.2006 року. Донька померлого [PERSON] на спадщину не претендує. 29.03.2016 року за реєстром №2-250 [PERSON] видано свідоцтво на частку житлового будинку з усіма надвірними прибудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: м.Маріуполь, вул.Шопена, буд. 36-38. На частку квартири №89 в будинку №59-б/92 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з тим, що на вказану квартиру не зареєстровано право власності. В матеріалах справи мається лист Департаменту міського майна Маріупольської міської ради від 06.06.2016 року №07-4/2174, відповідно до якого квартира [ADDRESS] передана у приватну, спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] згідно розпорядження органу приватизації державного підприємства з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» від 22.04.1994 року за №19644. Свідоцтво про право власності на житло від 22.04.1994 року за №19644 було видане 13.05.1994 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 25 березня 2009 року.

Outcome: approved