Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітнього сина. У зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, не мають бажання надалі проживати разом, спільного господарства не ведуть; фактично вони проживають окремо тривалий час, позивачка просить суд розірвати шлюб. Крім позовної вимоги про розірвання шлюбу позивачка також заявляє вимогу про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи це тим, що відповідач ухиляється від їх сплати, а її власного доходу не вистачає на належне утримання дитини. Позивачка згідно до поданої заяви позов підтримала та просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач згідно до поданої заяви просить справу розглядати без його участі, позов в частині розірвання шлюбу визнає повністю. Однак, в частині стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дитини визнає частково, та покликаючись на вимогу закону, що стосується покладення обов'язку з утримання дитини на обох з батьків, а також надаючи докази того, що на даний час є безробітним, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з нього аліменти у розмірі по 400 гривень, щомісячно, з дня подачі позову до суду, і досягнення дитиною повноліття. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Сторони мають різні характери, різні погляди на життя, позивачка не бажає надалі проживати разом з відповідачем. Тому суд дійшов висновку, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, дитини, що має істотне значення. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Виходячи з положень ст. ст. 110, 112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Частина 1 статті 184 СК України визначає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Перелік підстав, за наявності яких суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у законі суворо не визначений. Для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі досить однієї з названих у статті 184 СК України підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони від шлюбу мають малолітню дитину. Батько дитини не надає допомоги на її утримання. Отже, відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати допомогу дітям. Враховуючи положення статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", де визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 1032 гривні та обов'язок обох батьків утримувати дитину, на думку суду, відповідач має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на дитину, щомісячно, а такий розмір аліментів забезпечить належне виконання рішення суду. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд виходить з приписів статті 11 ЦПК України. Суд враховує положення статтей 180, 181, 182, 184 СК України та аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову, та можливість його часткового задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved