Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.02.2016 року по вул. Григоренка у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Опель д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та Пежо д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Автомобіль Пежо д\\н [NUMBER] був застрахований у позивача за договором добровільного страхування № 28-0199-01408/0884 від 05.05.2015 року. У результаті ДТП автомобіль Пежо отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля [PERSON] була завдана матеріальна шкода. Позивачем власнику автомобіля Пежо було виплачено страхове відшкодування на загальну суму 96 925, 22 грн. Невідшкодована матеріальна шкода, яка перевищила встановлений Договором ліміт складає 46 925, 22 грн. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2016 року [PERSON] визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки відповідач добровільно не бажає відшкодувати завдану шкоду, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 46 925, 22 грн. та судові витрати по справі. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Стахової компанії підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2016 року о 17 год. 55 хв. по вул. Григоренка у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Опель д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та Пежо д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП автомобіль Пежо д\\н [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля [PERSON] завдано - матеріальну шкоду. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вбачається з письмових матеріалів справи, автомобіль Пежо д\\н [NUMBER] був застрахований власником [PERSON] у Страховій компанії «Українська страхова група» за договором добровільного страхування № 28-0199-01408/0884 від 05.05.2015 року з лімітом страхового відшкодування 50 000, 00 грн. До позивача звернувся власник автомобіля Пежо д\\н [NUMBER] з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з ДТП та виплатою страхового відшкодування. На підставі страхового акту № ДККА-49380 від 17.03.2016 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 17.03.2016 року, наряду-замовлення № зн-П047780, страхового акту № ДККА-49380/1 від 10.06.2016 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 10.06.2016 року, позивачем було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Пежо д\\н [NUMBER] на загальну суму 96 925, 22 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5215 від 24.03.2016 року (77 865, 33 грн.) та № 10825 від 13.06.2016 року (19 059, 89 грн.). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи те, що автомобілем Опель д\\н [NUMBER], керував [PERSON], який згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2016 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то саме він з урахуванням вимог діючого законодавства зобов'язаний відшкодувати невідшкодовану шкоду, а тому суд вважає, що різниця між сумою страхового відшкодування та розміром шкоди на суму 46 925, 22 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Страхової компанії. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved