Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач у серпні 2019 року звернулась до суду з зазначеним позовом, в подальшому уточнивши його, вказуючи, що з відповідачем вони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 20.05.2015 Виконавчим комітетом Шестірнянської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено, кошти на утримання дитини відповідач добровільно не надає, просить розірвати шлюб та стягнути алменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, повідомила, що не проживає з відповідачем з 2016 року, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 45 ). Відповідач, повторно повідомлений відповідно до ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації, про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив не подавався. Судова кореспонденція, яка була направлена відповідачеві повернулась до суду з відміткою поштового працівника "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" (а.с. 26, 36, 42). Відповідно до п. 2. ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, виклики відповідача у судові засідання, призначені на 27.04.2020 та 25.06.2020 додатково здійснювалися через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 35, 40). Ухвалою судді від 11.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26.02.2020 частину позовних вимог про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Ухвалою суду від 26.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлена ухвала від 25.06.2020. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач перебуває з відповідачем в шлюбі, що зареєстрований 20.05.2015 Виконавчим комітетом Шестірнянської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2, між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , згідно зі свідоцтвом про народження (а.с. 7) який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Судом встановлено, що позивач з відповідачем з 2016 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство. Позивач та відповідач проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Причиною розірвання шлюбу є взаємне непорозуміння подружжя, дитина проживає зараз та після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем, спору щодо місця проживання, виховання дитини, та спору щодо розподілу спільного майна між сторонами не має. Розірвання шлюбно-сімейних стосунків пройшло належне випробування часом, шлюб відновити неможливо. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 1, 24 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідач є працездатним, інших стягнень за виконавчими листами не має, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що також передбачено ст. 180 СК України. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Суд враховує обставини при визначенні розміру аліментів, які передбачені ст. 182 СК України. Стан здоров`я позивача, відповідача та дитини задовільний, відповідач працездатний, інших дітей не має. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Аналізуючи вищевикладене суд встановив, що при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та інтересам їх спільної малолітньої дитини, що має істотне значення, в зв`язку з чим шлюб слід розірвати та стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Згідно із ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved