Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з даним позовом, в якому з подальшим уточненням просить відібрати малолітніх дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO], [PERSON], 12.12.2008р.н. у відповідача без позбавлення батьківських прав та передати цих дітей органам опіки та піклування, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та закріпити за вказаними малолітніми дітьми житлову площу за місцем їх реєстрації та проживання, а саме за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування зазначених вимог посилається на наступне. Позивач діє від імені органу опіки та піклування та звертається до суду з даним позовом. Малолітні діти відповідача перебувають на обліку у позивача як діти, які опинились в складних життєвих обставинах з 21.04.2009 року. В свідоцтві про народження дітей в графі «мати» вказана відповідачка, записи в графі «батько» зроблені згідно ч.1 ст. 135 СК України. За цей час до Служби надходила інформація щодо зловживання відповідачем алкогольними напоями, бездоглядністю дітей. Також з'ясовано, що малолітні діти часто залишаються без піклування матері, діти недоглянуті, страждають від недоїдання. Відповідач отримує державну допомогу на дітей, але кошти витрачає на спиртні напої, діти проживають та харчуються у знайомих. Відповідач веде анти суспільний спосіб життя, притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності, характеризується негативно. 22.04.2015 року виконавчим комітетом ХМР прийнято рішення № 229 «Про негайне відібрання малолітніх дітей» з родини відповідача з подальшим їх влаштуванням до КЗ «ХОЦСПР «Гармонія». Представник позивача [PERSON] в судове засідання з'явилась, уточнений позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Прокурор Мовчан О.В. в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона дійсно ніколи не працювала, просила не забирати в неї дітей, оскільки вона спробує стати на шлях виправлення та почне шукати роботу та вказала, що дійсно факти, які вказані в позовні заяві є такими, що відповідають дійсності. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 5-7). Відомості про батька вказаних дітей внесено на підставі ч.1 ст. 135 СК України. (а.с. 8, 17). Так, відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов"язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», визначено ,що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що малолітні діти відповідачки перебувають на обліку у позивача як діти, які опинились в складних життєвих обставинах з 21.04.2009 року. За місцем проживання дітей матір'ю не були створені належні умови для проживання , відсутність належного харчування та нецільове використання коштів державної соціальної допомоги . (а.с. 15-16). Відповідач притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності, систематично зловживає спиртними напоями, за місцем мешкання характеризується негативно. (а.с. 11-13). 22.03.2015 року о 12.20 год. до приймального відділення швидкої невідкладної медичної допомоги №1007 була доставлена дитина [PERSON], [INFO] з діагнозом «гострий бронхіт, пневмонія, вегето-судинна дистонія», та було встановлено, що [PERSON] була в супермаркеті «Сільпо» бо хотіла їсти, що не заперечується відповідачем, оскільки вона знала що дитина хвора, але відправила до вказаного супермаркету за їжею. (а.с. 9). Відповідно до довідки лікаря-нарколога встановлено, що відповідач 28.05.2015 року дійсно знаходилась на прийомі лікаря-нарколога. Відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. 22.04.2015 року виконавчим комітетом ХМР прийнято рішення №229 «Про негайне відібрання малолітніх дітей», відповідно до якого вирішено негайно відібрати малолітніх дітей у відповідача та тимчасово влаштувати їх до закладу для дітей відповідного віку та стану. (а.с. 14). 24.04.2015 року малолітніх дітей відповідача було передано до Харківського ОЦСПРД «Гармонія». (а.с. 10). В процесі роботи з відповідачем виявлилося , що остання бажає змінити ситуацію ,яка склалася, готова виконувати всі умови щодо належного виконання батьківських обов'язків , влаштуватися на роботу для забезпечення потреб дітей. Згідно вимогами ст.170 СК України , суд постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них ,не позбавляючи їх батьківських прав , у випадках передбачених п.п.2-5 частини 1 ст.164 СК України . У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено та не заперечено жодною із сторін , що відповідачка по справі мати трьох малолітніх дітей неналежним чином виконує свої материнські обов'язки щодо дітей, не працює , не строрила належні умови для проживання , забезпеченості продуктами харчування . Однак останнім часом має намір змінити ситуацію ,яка складася і докладає для цього зусиль, тому вимоги позивача про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав з наступним переданням їх позивачеві підлягають задоволенню . Одночасно підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей . У відповідності до п.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері , батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину . Відповідно до ч. З ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. При визначенні розміру аліментів , суд враховує думку відповідача , її молодий , працездатний вік та вважає , що аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини певного віку і до найстаршою дитиною повноліття. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно довідки виданої КП «Жилкомсервіс» від 12.05.2015 року №88, відповідач та її малолітні діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України передбачено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у разі влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Як зазначено в листі Верховного суду України від 11.12.2008р. «Практика розгляду судами справ, повязаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 247, п. 2 ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України, а також п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України в разі поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника за нею (ними) зберігається право користування житлом, у якому вона проживала. Право дитини на збереження за нею права користування житлом встановлено законом і є безспірним. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю та з метою захисту прав дітей накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] до досягнення повноліття кожної дитини, в які вони зареєстровані. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved