Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач [PERSON] перебував на обліку в Дніпровському міському центру зайнятості, як безробітня особа з 20.09.2019 по 13.11.2019 та з 16.06.2020 по 09.09.2020 та отримував допомогу по безробіттю. У період з 27.09.2019 по 13.11.2019 відповідачу виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 3182,53 грн. Далі, не працевлаштувавшись, [PERSON] 16.06.2020 звернувся до Дніпровського міського центру зайнятості, як безробітний, і з 16.06.2020 допомога по безробіттю була поновлена. У період з 16.06.2020 по 09.09.2020 відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 7057,70 грн. Центром здійснено перевірку обґрунтованості призначення та виплати матеріального забезпечення по безробіттю особі та на підставі інформації отриманої внаслідок обміну даними між ДЦЗ та ПФУ виявлено, що відповідач згідно даних ЄДРПОУ є засновником та керівником ПП «Партнерс Трейдінг», дата реєстрації 28.07.2014. Тобто, перебуваючи в трудових відносинах з вказаним підприємством, [PERSON] не мав права на отримання допомоги по безробіттю, а тому незаконно отримана допомога підлягає поверненню. Утім, за надісланою претензією він добровільно кошти не повернув. На підставі викладеного, Дніпровський міський центр зайнятості просив суд стягнути з відповідача суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 10 240,23 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 05 січня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09 березня 2021 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання 16.02.2021 відповідачем позовної заяви з додатками, шляхом направлення СМС повісток на мобільний номер телефону відповідача, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 20 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до Дніпровського міського центру зайнятості з заявою про надання (поновлення) статусу безробітного, а також із заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю, що підтверджується персональною карткою № [NUMBER] , дата створення 20 вересня 2019 року (а.с.8,9,29). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»). Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені у Законі України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Наказом №190925 від 25 вересня 2019 року [PERSON] було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю, про що зазначено у додатку 2 до персональної картки №045019092000009 «Рішення, прийняті центром зайнятості/філією центру зайнятості щодо зареєстрованого безробітного» (а.с.11). [PERSON] отримував допомогу по безробіттю, що вбачається з додатку 4 до персональної картки № [NUMBER] «Нарахування допомоги по безробіттю та платежі» (а.с.12). Не працевлаштувавшись, 16 червня 2020 року [PERSON] звернувся до Дніпровського міського центру зайнятості із заявою про надання/поноволення йому статуту су безробітного, що підтверджується персональною карткою №045020061600069, дата створення 16 червня 2020 (а.с.14,15). Тобто, як вбачається з матеріалв справи, допомога по безробіттю [PERSON] поновлена з 16 червня 2020 року. Відповідно до Акту №20090909 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 09 вересня 2020 року, складеного Дніпровським міським центром зайнятості, встановлено, що з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Дніпровським міським центром зайнятості було проведено розслідування страхового випадку та встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості, як безробітний з 20 вересня 2019 року по 13 листопада 2019 року, з 16 червня 2020 року допомога по безробіттю поновлена. Згідно інформації, отриманої з ЄДРС, [PERSON] є засновником та керівником підприємства ПП «Партнерс Трейдінг», дата державної реєстрації 28 липня 2014 року, номер запису в ЄДРС 15561020000053267. Особа приховала факт працевлаштування та отримання доходу у період перебування на обліку в центрі зайнятості та неправомірно отримала допомогу по безробіттю (а.с.30). Отже, судом встановлено, що з 28 липня 2014 року [PERSON] є засновником та керівником приватного підприємства «Партнерс Трейдінг», номер запису в ЄДРС 15561020000053267, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.22). У пункті 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Утім, перебуваючи на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості, [PERSON] не повідомив Дніпровський міський центр зайнятості про те, що є засновником та керівником ПП «Партнерс Трейдінг», що є порушенням вимог частини 2 статті 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. При цьому, відповідач [PERSON] був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що підтверджується його підписом у заяві про надання (поновлення) статусу безробітного від 16 червня 2020 року (а.с.15). На підставі викладеного, оскільки [PERSON] не повідомив Дніпровський міський центр зайнятості про те, що є керівником приватного підприємства з 28 липня 2014 року, то останнім було незаконно отримано допомогу по безробіттю на загальну суму у розмірі 10240,23 грн., що підтверджується довідкою виданою Дніпровським міським центром зайнятості №3045, №3046 від 09 вересня 2020 року (а.с.23,24). Згідно з ч. 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. 21 вересня 2020 року заступником директора Дніпровського міського центру зайнятості видано наказ №107, яким наказано начальнику юридичного відділу Кузнєцовій О.П. вжити заходів по поверненню коштів на загальну суму 10240,23 грн., виплачених [PERSON] , як допомогу по безробіттю у зв`язку з виявленням відомостей по факту приховування особою ведення трудової діяльності з отриманням доходів в період перебування на обліку в центрі зайнятості (а.с.31). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Дніпровським міським центром зайнятості на адресу [PERSON] направлялась претензія №5446 від 23 жовтня 2020 року, в якій зазначалось, що [PERSON] зобов`язаний повернути позивачу допомогу по безробіттю за період з 27 вересня 2019 року по 13 листопада 2019 року в сумі 3 182,53 грн., та в період з 16 червня 2020 року по 09 вересня 2020 року в сумі 7 057,70 грн. (а.с.32) Утім, як встановлено в судовому засіданні, відповідач незаконно отриману допомогу по безробіттю у загальному розмірі 10 240,23 грн. так і не повернув. Під час розгляду справи позивачем доведено недобросовісність відповідача в отриманні допомоги по безробіттю за період з 27 вересня 2019 року по 13 листопада 2019 року в сумі 3 182,53 грн., та в період з 16 червня 2020 року по 09 вересня 2020 року в сумі 7 057,70 грн., оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач [PERSON] не повідомив Дніпровський міський центр зайнятості про факт того, що є керівником приватного підприємства «Партнерс Трейдінг», хоча був під підпис про ознайомлення з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, в тому числі з обов`язком повідомити про працевлаштування. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому незаконно отриманої допомоги по безробіттю. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню незаконно отримана допомога по безробіттю за період з 27 вересня 2019 року по 13 листопада 2019 року в сумі 3 182,53 грн., та в період з 16 червня 2020 року по 09 вересня 2020 року в сумі 7 057,70 грн. Відповідно дост. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved