Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина. [PERSON] був народжений в Київській міській клінічній лікарні № 1 та був залишений в лікарні, що підтверджується актом закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України. Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.06.2015 року № 275 ,,Про надання статусу малолітній дитині" [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.06.2015 року № 288 [PERSON] було влаштовано до Київського міського будинку дитини ,,Берізка" на повне державне забезпечення. Відповідачі ніяких взаємин з дитиною не підтримують, не відвідують, не цікавляться станом здоров'я та умовами утримання. Після встановлення опіки дитина проживає з [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася , надіслала суду електронне повідомлення про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа : [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом, про причини неявки суд не повідоми. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Батьками [PERSON] є мати - [PERSON] та батько - [PERSON] Відповідачка [PERSON] залишила сина в Київській міській клінічній лікарні № 1, що підтверджується актом закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 15 від 10.08.2015 року вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх сина [PERSON] [INFO] Суд вважає висновок Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітнього [PERSON] та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що відповідачі самоусунулись від виконання свої батьківських обов'язків відносно їх малолітнього сина . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача, позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved