Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "КМД Трейдінвест Україна" звернулося до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 20 січня 2015 року ТзОВ «КМД Трейдінвест Україна» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Коломис О.В.. реєстровий № 78. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 32432024 від 20.01.2015 р. АТ «Банк «Фінанси та Кредит» діяв на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2013 року по справі № 569/10486/1Зц, яким задоволено позов Банку до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Банку права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки - квартири [ADDRESS]. Відповідно до повідомлення Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби № 5610/14-1342 від 02.04.2015 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач - [PERSON], який є вітчимом попереднього власника, і який фактично не проживає в квартирі, проте в органах міграційної служби з обліку не знятий, чим порушуються права позивача, як власника квартири. Із втратою права власності, члени сім»ї власника також втрачають право займати частину житлового приміщення, яка була визначена їм, попереднім власником. ТзОВ «КМД Трейдінвест Україна» є новим власником квартири, який не давав згоди на вселення та реєстрацію у ній відповідача, як і не укладав з відповідачем будь-яких угод щодо користування квартирою. Відповідач не належить до членів сім'ї власника квартири (ст.64, ч.4 ст. 156 ЖК У PCP). Таким чином, [PERSON] втратив право користування зазначеною квартирою. Просили визнати [PERSON] ([INFO], іпн [NUMBER]) таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] зі зняттям з реєстрації. Стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «КМД Трейдінвест Україна» суму судових витрат, понесених Позивачем за подання позовної заяви у розмірі 243,60 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в межах доводів позовної заяви та просив позов задовольнити. Відповідач, будучи попередженим про день, час та місце слухання справи належним чином , в судове засідання не з'явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмових заперечень на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України, про що не заперечує позивач. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2013 року по справі № 569/10486/1Зц задоволено позов ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Банку права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки - квартири [ADDRESS]. Встановлено, що 20 січня 2015 року ТзОВ «КМД Трейдінвест Україна» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Коломис О.В., реєстровий № 78. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 32432024 від 20.01.2015 р. За повідомленням Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби № 5610/14-1342 від 02.04.2015 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]., який згідно довідки, виданої ПП «ВВ» № 14 від 01.07.2008р. , є вітчимом [PERSON]. Статтею 383 Цивільного кодексу України, ст. 150 ЖК УРСР передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України, члени родини власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності із законом. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до п. 8 ст. 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Виходячи з положень статті 317 ЦК України, право власності передбачає наділення власника правом володіння, користування і розпорядження своїм майном. При цьому, право володіння означає юридично забезпечену власнику можливість мати майно у своєму безпосередньому фізичному чи юридичному віданні, у сфері свого фактичного господарського чи іншого впливу; право користування - це юридично закріплена можливість власника господарського, підприємницького, культурно-побутового використання майна та вилучення з нього корисних властивостей власником чи уповноваженими особами; право розпорядження - юридично закріплена можливість власника передавати майно іншими особами, змінювати його стан чи призначення, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняттй його з реєстрації за вказаною квартирою. Як роз'яснено у п.п.34,35 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Тому власник житла має право вимагати визнання попереднього власника та членів сім»ї попереднього власника такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із знягтям останніх з реєстрації. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Встановлено, що [PERSON] фактично не проживає в спірній квартирі, яка на праві власності належить ТзОВ «КМД Трейдінвест Україна», проте в органах міграційної служби з обліку не знятий, чим порушуються права позивача, як власника квартири. Відповідачем не надано достовірних доказів, а судом їх не здобуто, на спростування доводів позивача. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрнутовані, доведені та підлягають до задоволення, так як відповідач не проживає у спірній квартирі, а своєю реєстрацією чинить перешкоди в користуванні власністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved