Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач у серпні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що відповідачка з 26.06.2008 р. є членом ГО СТ «Ельвіра», але в порушення п.2.4.7 Статуту товариства, починаючи з грудня 2008 р. не сплачує членські та цільові внески, що привело до утворення заборгованості в розмірі 70 646,93 грн., яка складається з заборгованості по внескам - 33 400,00 грн., витрат по інфляції - 33 347,51 грн. та відсотків за користування коштами - 3 902,42 грн. У зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідачки вказану вище заборгованість та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином (а.с. 36, 43), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності останньої за наявними матеріалами справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Встановлено, що Громадська організація «Садівницьке товариство «Ельвіра» є юридичною особою, яка створена відповідно до Закону України «Про об'єднання громадян», Також, встанволено, що Громадська організація «Садівницьке товариство «Ельвіра» є колегіальним органом і всі рішення приймаються на загальних зборах членів садівничого товариства. Відповідно до Закону України «Про об'єднання громадян» садівничі товариства є добровільними громадськими об'єднаннями для організації колективного саду та городництва і створення умов для культурного проведення вільного часу на земельних ділянках та мають бути зареєстровані в органах державної влади як юридичні особи, які користуються правами і виконують відповідні обов'язки, пов'язані з їхньою діяльністю, а також мають самостійний баланс. Садівничі товариства мають повну господарську самостійність у впроваджені своєї діяльності і покривають свої витрати за рахунок внесків членів товариств. Цим же законом визначено, що об'єднання громадян діє на основі Статуту. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про сільськогосподарську кооперацію» Статут кооперативу є основним правовим документом, що регулює його діяльність. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про кооперацію», членський внесок - є грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об'єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об'єднання. У відповідності ст. 12 ч.2 ЗУ «Про кооперацію» на члена товариства покладено обов'язок по сплаті членських внесків. Вказаний обов'язок по сплаті членських внесків покладено на відповідача також і згідно Статуту товариства п.2.4.7 член садівницького товариства наряду з іншими обов'язками, зобов'язаний своєчасно сплачувати вступні, членські і цільові внески в розмірі встановленому Загальними зборами товариства. Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 25.09.09 N 342 «Про затвердження поправки до класифікатора ДК 002:2004» внесено зміни в Класифікацію організаційних-правових форм господарювання, якими передбачено окрему організаційно-правову форму «садівниче товариство» (код 950). Листом Міністерства юстиції України №1079-0-2-09-19 від 30.12.2009р. надано роз'яснення, що садівницькі товариства в своєму функціонуванні прирівнюються до такої організаційно-правової форми, як обслуговуючі кооперативи відповідно до Закону України "Про кооперацію". Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначає Закон України «Про кооперацію», статтею 6 якого визначено, що відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. В класифікації організаційно-правових форм господарювання, яку прийнято та надано чинності наказом Держспоживстандарту України від 28 травня 2004 N 97 враховано організаційно-правові форми кооперативів, які передбачено Законом України «Про кооперацію», а саме: виробничі кооперативи, обслуговуючі кооперативи, споживчі кооперативи. Виходячи з визначення обслуговуючого кооперативу, яке встановлено статтею 2 Закону України «Про кооперацію» випливає, що садівничі товариства по організаційно-правовій структурі відносяться до обслуговуючих кооперативів. Статтею 12 Закону України «Про кооперацію» визначено основні обов'язки члена кооперативу: додержання статуту кооперативу, виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу, виконання своїх зобов'язань перед кооперативом сплата визначених статутом кооперативу внесків. Як встановлено судом, відповідно до п. 1.2 Статуту ГО «Садівницького товариства «Ельвіра» (а.с.19-21) метою діяльності Товариства є задоволення та захист спільних інтересів, пов'язаних з садівництвом, будівництвом садових будиночків, забезпеченням умов для відпочинку та оздоровлення своїх членів та їх родин. Згідно з п. 1.3 Статуту Товариство проводить свою діяльність для організації колективного саду на земельних ділянках, що знаходяться в Бориспільському районі Київської області. Пунктом 2.1 Статуту передбачено, що членом Товариства може бути кожен громадянин, який досяг 16-річного віку, виявив бажання брати участь у здійсненні цілей Товариства. Судом встановлено, що Протоколом загальних зборів членів ГО «СТ «Ельвіра» від 26.06.2008 р., відоповідачка [PERSON] була прийнято членом до вказаного садівницького товариства (а.с. 14). Встановлено, що впродовж 2007-2014 років загальними зборами позивача приймалось ряд рішень щодо встановлення розмірів членських та цільових внесків (а.с. 6, 7, 8, 9-11, 12, 13, 15). Судом встановлено, що у червні 2008 р. відповідачкою [PERSON] плачено позивачу вступний членський внесок в розмірі - 1 500 грн. (а.с. 22). Як встановлено судом, в подальшому відповідачка [PERSON] жодного внеску на рахунок позивача не сплачувала, у зв'язку з чим утворилась значна заборгованість яка становить 33 400 грн. За змістом п. 2.4.7 Статуту передбачено, що член товариства зобов'язаний своєчасно сплачувати вступні, членські і цільові внески у розміри і в термін, встановлені Правлінням, загальними зборами товариства. За змістом п.2.4.1 та п.2.4.7 Статуту, член товариства зобов'язаний дотримуватись вимог законодавства про колективне садівництво, загальних зборів (зборів уповноважених), правління товариства, а також своєчасно сплачувати вступні, членські і цільові внески у розмірі та в терміни, встановлені правлінням, загальними зборами товариства. Відповідно до п.п. 4.2.6 п. 4.2 Статуту загальні збори товариства установлюють на підставі затвердженого кошторису розміри щорічних членських, вступних, цільових внесків та строки їх внесення. Для освоєння території та забезпечення використання земельних ділянок за цільовим призначенням, загальними зборами товариства приймались рішення щодо необхідності здійснення цільових внесків, встановлено розмірі членських та цільових внесків. Так, загальними зборами СТ «Ельвіра» від 11.02.2007р., 01.03.2008р., 24.05.2008р., 14.02.2009 р., 15.05.2010 р., 21.05.2011 р., 01.10.2011р., 08.12.2012 р. та 29.11.2014 р. були прийняті рішення про затвердження плати по інженерній підготовці території, необхідності проведення гідронамиву, встановлення розміру членських внесків, вступного разового внеску за кожну ділянку, авансові цільові внески на інженерну підготовку (гідронамив), проект гідронамиву, на електрифікацію, інженерну підготовку доріг загального користування, встановлення межових знаків. Таким чином, в судовому засіданні доведено позовні вимоги про наявність у відповідачки [PERSON] заборгованості по сплаті членських та цільових внесків в розмірі 33 400 грн., яка підлягає примусовому стягненню. Також, позивач просить суд стягнути з відповідачки інфляційні витрати - 33 347,51 грн. та три відсотка річних - 3 902,42 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги відповідно до ст. 60 ЦПК України доведені в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved