Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP87400060 від 10.05.2006 року в розмірі 50116,87 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 10.05.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № DNH4KP87400060, відповідно до якого позивачем був наданий відповідачу кредит в розмірі 2273,69 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, виникла заборгованість по договору, що станом на 14.07.2015 року становить 50116 гривень 87 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явилась. На адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився. Викликався належним чином шляхом надіслання судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання, однак до суду повернулися конверти з відміткою «отказ от получения». В силу положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів наданих в матеріалах справи. Судом достовірно встановлено, що 10.05.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № DNH4KP87400060, відповідно до якого позивачем був наданий відповідачу кредит в розмірі 2273,69 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства комерційний банк змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв'язку з цим, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Оскільки відповідач не виконував умови кредитного договору, тобто щомісячно не здійснював часткове погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом відповідно графіку, виникла заборгованість за наданим кредитним договором. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 14.07.2015 року складає 50116 грн. 87 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 2055 грн. 50 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 13358 грн. 12 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 31840,54 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 2362 грн. 71 коп. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 50116 грн. 87 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 501 гривні 17 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved