Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

У березні\~2018\~року[PERSON] предявила в\~суд позов\~до[PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу\~мають двох\~дітей:\~[PERSON],\~[INFO] та\~[PERSON],\~[INFO]. Сімейні відносини припинилися, на даний час проживають окремо. Грошових коштів чи іншої допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Діти залишилися на її повному утриманні і отримувана нею державна соціальна допомога по догляду за дитиною до 3-х років не дає можливості одній забезпечувати всім необхідним дітей. Відповідач має добрий стан здоровя, його матеріальний стан дозволяє сплачувати аліменти в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, інших утриманців не має. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочок в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.03.2018 року до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу. В судове засідання позивач не зявилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. (а.с.27) Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Млинівського райсуду. (а.с.22,25) Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ч.1\~ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 113963 від 29 лютого 2016 року. (а.с.5 зворот) Згідно копій\~свідоцтв про\~народження батьками [PERSON],\~[INFO]\~та [PERSON],\~[INFO] є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.3-4) З позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, має добрий стан здоров'я, будь-якими хронічними захворюваннями не страждає. Крім спільних неповнолітніх дітей утриманням інших дітей, непрацездатних батьків не обтяжений, відсутні і кредитні зобов'язання. Відповідач був повідомлений належним чином про час, дату, місце судового засідання, проте своїх заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог він не подав, будь-яких доказів на заперечення заявленого розміру аліментів також не подав і судом таких не здобуто. Законом України № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з 08.07.2017 року збільшився мінімальний розмір аліментів та зникло обмеження за яким мінімальний розмір аліментів не розповсюджувався на аліменти, які стягувались у твердій грошовій сумі. Із вказаної дати мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, незалежно від того як стягуються аліменти: в частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи норми закону та обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість та зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки батьки повинні забезпечити для дітей утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За таких підстав, суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача аліменти у розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 26.02.2018 року позивачем понесено витрати за надання правничої допомоги у розмірі 500 гривень (а.с.10 зворот).

Outcome: approved