Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину в спільному нерухомому майні та поділ спільного сумісного подружнього майна, посилаючись на те, що з 06 червня 1992 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них є двоє дітей, які вже досягли повноліття. Сімейне життя з відповідачем не склалось, 03 листопада 2015 року їх шлюб було розірвано. В період проживання вони збудували житловий будинок з надвірними будівлями за адресою м. Корюківка Чернігівської області, вул. Чернігівська (раніше вул. Колгоспна), 88-а, право власності на який зареєстровано за відповідачем. Також, в період шлюбу сторони придбали рухоме майно, що є їх спільною сумісною власністю, зокрема, автомобіль марки «Славута», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований на відповідача. Позивачка просить провести поділ в натурі спільного нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою м. Корюківка Чернігівської області, вул. Чернігівська, 88-а, і визнати за кожною із сторін право власності на ? ідеальну частину спірного домоволодіння; провести поділ спільного сумісного рухомого майна автомобіля марки «Славута», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], залишивши його у власності відповідача та стягнувши з останнього на користь позивачки грошову компенсацію в сумі 30000 грн. за ? частину вартості спірного автомобіля придбаного сторонами під час шлюбу. Позивачка належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, направила до суду свого представника. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині поділу спірного домоволодіння та заперечував проти вимог позивачки про стягнення з нього ? частини вартості автомобіля. Представник відповідача у судовому засіданні позицію відповідача підтримав. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, встановив наступне. З 06 червня 1992 року по 03 листопада 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6, зворот). Від спільного подружнього життя мають двох дітей, які вже досягли повноліття. В період перебування сторін у шлюбі було збудовано житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою м. Корюківка Чернігівської області, вул. Чернігівська (раніше вул. Колгоспна), 88-а, право власності на який зареєстровано за відповідачем (а.с.130-137, 140-141). В період шлюбу, 04.10.2005 року, відповідачем було придбано автомобіль марки «Славута», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який і зареєстрований за відповідачем (а.с.118-119, 138). Автомобіль було придбано в кредит, який повністю сплачено під час перебування сторін у шлюбі, у 2007 році, що не оспорюється сторонами у справі та було підтверджено відповідачем у судовому засіданні. Вартість спірного домоволодіння узгоджена сторонами у 140112 грн. Стосовно вартості спірного автомобіля слід зазначити наступне. Згідно Звіту про експертну оцінку майна: колісного транспортного засобу, автомобілю легкового моделі ЗАЗ-110307, тип кузова: седан, державний номерний знак: СВ3569АЕ, дійсна ринкова вартість вказаного автомобіля становить 62527,0 грн. (а.с.71-92). Експерт [PERSON] в порядку ст.189 ЦПК України розяснив у судовому засіданні, що спірний транспортний засіб на момент огляду знаходився у гарному технічному стані, було проведено його фотозйомку, недоліків автомобіля при його огляді виявлено не було, відповідач на запитання експерта під час огляду транспортного засобу на такі недоліки не вказував. За положеннями ст.53 ЦПК України експертом є особа, якій доручено провести дослідження матеріальних об'єктів, явищ і процесів, що містять інформацію про обставини справи, і дати висновок з питань, які виникають під час розгляду справи і стосуються сфери її спеціальних знань. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Суд враховує, що [PERSON] до Державного реєстру атестованих судових експертів не внесений. Разом з тим, згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі письмових доказів. Крім того, судом відповідачу та його представнику у судовому засіданні було розяснено, що у відповідності до ст.150 ЦПК України, якщо висновок експерта, на їх думку, є необґрунтованим або викликає сумніви в його правильності, вони наділені правом заявити клопотання про призначення повторної експертизи, проте, такого клопотання від них не надійшло. При цьому, суд критично оцінює дані Звіту експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 06.09.2016 року, за яким вартість спірного транспортного засобу становить 31582,33 грн. (а.с.22-26), оскільки при розрахунку ринкової вартості колісного транспортного засобу, всупереч вимогам п.4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, у вказаному звіті не викладено змісту використаних методичних підходів, методів та оціночних процедур, а при виначенні середньої по Україні ціни купівлі ідентичного КТЗ використано дані періодичного довідника 2011 року випуску. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Положеннями ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У відповідності із ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом. За таких обставин, суд вважає за необхідне здійснити поділ спірного майна, домоволодіння та автомобіля, яке набуте сторонами за час шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності, у відповідності з положеннями ст.71 Сімейного кодексу України, врахувавши при цьому інтереси, як позивача, так і відповідача та визнавши за кожним із них право власності на ? ідеальну частину спірного домоволодіння. Стосовно спірного автомобіля слід зазначити, що автомобіль є неподільною річчю і не може бути реально поділений між сторонами, а позивачка звернулась з позовом про стягнення ? частини вартості автомобіля та не заперечує проти стягнення з відповідача частини вартості даного автомобіля. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки ? частину вартості спірного автомобіля, в межах заявлених нею позовних вимог. За таких обставин, враховуючи викладене вище, зясувавши повно та всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені позивачкою витрати на сплату судового збору (а.с.1), проведення експертизи та витрати на правову допомогу (а.с.160-163). На підставі вище викладеного,

Outcome: approved