Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,\~ в\~котрій зазначено,\~що з 1982 року мати позивачки - [PERSON] - почала проживати разом із [PERSON], який в подальшому замінив позивачці батька. 6 червня 1986 року між матір'ю позивачки та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що у Яготинському районному відділі РЛЦСУ було вчинено актовий запис №84. Все життя батьки проживали в квартирі за №8 по вул. Незалежності, 86 в м.Яготиі Київської області, яка належала подружжю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 вересня 2000 року. Разом з батьками проживала й позивачка по справі, хоч зареєстрована була за іншою адресою. 14 лютого 2018 року померла мати позивачки - [PERSON]. В передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний термін позивачка по справі звернулась до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, сестра позивачки - відповідачка по справі - в свою чергу подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Після смерті матері позивачки, оскільки у [PERSON] своїх дітей не було, а до сторін по справі він відносився як до своїх рідних дітей, позивачка по справі - [PERSON] - залишилась та проживала разом із вітчимом - [PERSON], оскільки його стан здоров'я потребував постійного догляду за ним. 27 лютого 2018 року помер [PERSON]. Після смерті вітчима залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири за N 8 по вул. Незалежності, 86 в м. Яготин Київської області, а також земельної ділянки площею 0,10 га, яка призначена для ведення садівництва та розташована на території Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області, яку [PERSON] прийняв після смерті свого батька - [PERSON], який помер 28 грудня 1999 року, шляхом звернення до Яготинської районної державної нотаріальної контори однак за час свого життя не встиг одержати свідоцтво про право на спадщину на дане майно Відповідно до ст. 1264 ЦК України позивачка по справі являється спадкоємицею четвертої черги майна померлого за законом, оскільки з 1982 року постійно проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю по дня його смерті. Відповідачка по справі - рідна сестра позивачки - також вважає себе, спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON], в зв'язку з чим забрала оригінали всіх документів на спадкове майно. В той же час, в передбачений ст.1270 ЦК України термін до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ні позивачка, ні відповідачка не зверталися, але позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним однією сім'єю по день його смерті. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Так, за приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються Законом Україні «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Цим законом замість прописки введений режим реєстрації фізичних осіб при зміні місця їх проживанню або перебування за їх заявою. Закон виділяє власне «місце проживання» та «місці перебування». Згідно зі ст. З нього Закону місце проживання - це адміністративно територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до п.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом і спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВС України "Про судову практику у справах пре спадкування" від 30 травня 2008 року за №7 якщо постійне проживання особі зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має праві звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийнятий спадщини. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусам! України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видач« свідоцтва про право на спадщину' на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності ного майна спадкодавцеві. В силу статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на вищевказане позивачка просила встановити, що вона [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги [PERSON], який помер 27 лютого 2018 року, оскільки проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю з 1982 року до часу відкриття спадщини. Встановити, що вона [PERSON], постійно проживала разом із [PERSON], який помер 27 лютого 2018 року, однією сім'єю по день його смерті тобто на час відкриття спадщини. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за №8 по вул. Незалежності, 86 в м. Яготин Київської області. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,100 га, яка призначена для ведення садівництва та розташована на території Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області Садівницьке товариство «Прометей» ділянка №134, та належала [PERSON], який помер 28 грудня 1999 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю Ш-КЕ №046285 від 8 грудня 2000 року, виданого на підставі рішення виконкому Супоївської сільської ради від 14 вересня 1999 рогу за №1, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за№ 89. Представник позивачки звернулась до суду із заявою в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідачка звернулася до суду із заявою в якій просила справу розглядати у її відсутність, проти задоволення вимог позивачки не заперечувала. Перевіривши матеріали справи, розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачка позовні вимоги визнала, визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, та позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved