Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2008 року, від шлюбу мають спільну доньку:[PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, зазначила, що її шлюб з відповідачем розпався і відтворенню не підлягає. З цих підстав позивачка просила шлюб розірвати. Неповнолітню дитину залишити на її утриманні та вихованні. А також посилаючись на те, що відповідач добровільно коштів на утримання доньки не надає, а самій важко належним чином без додаткової допомоги утримувати дитину тому просила суд стягнути з нього аліменти розмірі 1\\4 частки всіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, оскільки відповідач офіційно працює, та має постійний заробіток. В судове засідання позивачка не з»явилась, подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Зі згоди наданої у письмовій заяві позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 11.03.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.03.2008 року. З копії свідоцтва про народження: [NUMBER] виданого 17.02.2016 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області, вбачається, що сторони є батьками: [PERSON], [INFO]. Позивачка, як вбачається з її пояснень викладених в позовній заяві просить розірвати шлюб з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалося через те, що в них різні склади характеру та уподобання, що призводить до непорозумінь та конфліктних ситуацій. Крім того відповідач зловживає спиртними напоями, у зв"язку з чим відбуваються сварки та бійки на очах неповнолітньої дитини. На данний час спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не пітримують. Враховуючи дані обставини, а також те, що відповідач не подав жодних заперечень стосовно розірвання шлюбу, суд приходить до впевненості, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.18 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Главою 15 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). При вирішенні питання щодо розміру вказаних , суд повинен керуватись положеннями ст. 182 СК України, якою передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках , передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що дійсно відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням викладеного, суд вважає, що розмір аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої дочки повинен складати не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових вират, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли. пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок державни у порідку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved