Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивачка в лютому 2015 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що 07.12.2012 року приватний нотаріус Червоноградського нотаріального округу посвідчив договір дарування належної їй квартири [ADDRESS] відповідно до якого вона, начебто, подарувала [PERSON] вказану однокімнатну квартиру, яка була і є її єдиним житлом. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31.03.2014 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17.11.2014 року, вказаний договір дарування квартири визнаний недійсним. Незважаючи на те, що договір дарування визнаний судом недійсним, а вона як проживала так і проживає у своїй квартирі, квартира продовжує бути зареєстрована на праві власності [PERSON] Просить в порядку застосування наслідків недійсності правочину-договору дарування вищевказаної квартири, що визнаний недійсним, повернути квартиру [ADDRESS] у її власність, витребувавши її від відповідачки [PERSON] Позивачка в судове засідання не зявилася, представники позивачки в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що право власності на спірну квартиру зареєстровано на відповідачку, хоч вона в спірній квартирі не зареєстрована. Відповідачка та її представник позов не визнали. Відповідачка пояснила, що в спірній квартирі вона ніколи не проживала та не реєструвалася, в БТІ вона реєструвала право власності на дану квартиру. Третя особа Реєстраційна служба подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Представник органу опіки та піклування про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31.03.2014 року договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 07 грудня 2012 року та посвідчений 07.12.2012 року приватним нотаріусом Червоноградського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2423, визнано недійсним. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17.11.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 31.03.2014 року залишено без змін. Відповідно до довідки № 1017 від 04.02.2015 року виданої КП «Комінтех», в квартирі [ADDRESS], зареєстрована [PERSON] (власник). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна № 38995878 від 12.06.2015 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі договору дарування № 2423 від 07.12.2012 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Дата прийняття рішення про державну реєстрацію та внесення запису 23.12.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» передбачено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК ) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Враховую наведене, вважаю позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, але частково, так як відповідачка в спірній квартирі не проживає та не зареєстрована, а тому позов в частині витребування квартири від останньої до задоволення не підлягає.

Outcome: approved