Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У грудні 2017 року позивач ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулось до суду із даним позовом мотивуючи його тим, що 19.12.2015 року близько о 00 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Я.Галана, 20/22 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: 1) «ЛДВ Конвокс» д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON]; 2) «Део Ланос», д.н. [NUMBER]. На момент ДТП між позивачем ПрАТ «Страховою групою «ТАС» та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.02.2015 р. № АІ/4538348, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використані транспортного засобу «ЛДВ Конвокс» д.н. [NUMBER]. Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні ушкодження, що підтверджується звітом № 503/07/16Н від 30.07.2016 р. та завдано шкоди фізичному здоров'ю [PERSON], що підтверджується медичною довідкою. Потерпіла особа своєчасно звернулась до СГ «ТАС», з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви про виплати страхового відшкодування, відповідно до норм ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 41 123,77 грн., що підтверджується Страховими Актами № 15426Р/40/2016 від 04.10.2016 р. та № 10587Р/40/16 від 11.07.2016 р., платіжним дорученням. Солом'янськими районним судом м. Києва, були розглянуті матеріали справи про кримінальне правопорушення. Відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього пуху України та притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Таким чином, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки, у даному випадку є відповідач відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 41 123,77 грн. та судовий збір 1 600 грн. Представник позивача направив до суду заяву якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 19.12.2015 року о 00 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Я.Галана, 20/22, керуючи автомобілем [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не дотримав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, після чого, не дочекавшись працівників поліції з місця пригоди поїхав, чим порушив п.п. 2.10 (а), 1.5, 2.3Б, Д, 12.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124, 122-4КУпАП. Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП між позивачем ПрАТ «Страховою групою «ТАС» та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.02.2015 р. № АІ/4538348, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використані транспортного засобу «ЛДВ Конвокс» д.н. [NUMBER]. Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні ушкодження, що підтверджується звітом № 503/07/16Н від 30.07.2016 р. та завдано шкоди фізичному здоров'ю [PERSON], що підтверджується медичною довідкою. Потерпіла особа своєчасно звернулась до СГ «ТАС», з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви про виплати страхового відшкодування, відповідно до норм ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 41 123,77 грн., що підтверджується Страховими Актами № 15426Р/40/2016 від 04.10.2016 р. та № 10587Р/40/16 від 11.07.2016 р., платіжним дорученням. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України та ст. 38 даного Закону після проведення виплати у ПрАТ «Страхова група «ТАС» виникло право зворотної вимоги до [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] в даному випадку несе відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved