Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У липні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 09 листопада 2014 року загинув її чоловік, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Квартира приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і належала її померлому чоловіку та позивачці на праві спільної сумісної власності. Позивач звернулася після смерті чоловіка до Третьої Маріупольської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі правовстановлюючого документу на частку вищевказаної квартири, в зв*зку з тим, що правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на житло видано в 1994році, до набрання чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998року. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 09.11.2014 року. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача та третя особа у судове засідання не зявилися з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у звязку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання представника відповідача та третьої особи, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1994року, видане державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» позивачці та її померлому чоловіку належала на праві спільної сумісної власності квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Квартира приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Згідно свідоцтва про смерть, виданого 10.11.2014 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер - 09 листопада 2014 року. Так, до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого 09 листопада 2014 року, увійшли вклади ПАТ «Приватбанк», земельна ділянка та 1/2 частина квартири, яка розташована [ADDRESS]. Відповідно до постанови Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори від 06.07.2015 року № 1211/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири, яка розташована [ADDRESS], після померлого 09 листопада 2014 року чоловіка, [PERSON], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Крім того, відповідно до постанови Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори від 06.07.2015 року № 1211/02-31, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на банківські вклади ПАТ КБ «Приватбанк» та на земельну ділянку за адресою: м.Маріуполь вул.Меламеда, б.165. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки в повному обсязі, оскільки вони знайшли своє підтвердження наданими до суду письмовими доказами.

Outcome: approved