Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок літера «А», загальною площею 71,4 кв.м, житловою площею 51,9 кв., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO], помер [PERSON] батько позивачки, після його смерті відкрилась спадщина у вигляд і будинку літера «А», загальною площею 71,4 кв.м, житловою площею 51,9 кв., з надвірною спорудою літера «Е» літня кухня, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивачка звернулась до Пятої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у квітні 2016 року державний нотаріус відмовила у вчинені нотаріальних дій на підставі того, що будинок не зареєстрований у встановлений законом порядку, та було роз'яснено право звернутися до районного суду з позовом. Позивачка у судове засідання надала заяву про слухання справи без її участі, зазначила що позов підтримає в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Надав заяв про слухання справи без його участі. Третя особа у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи згоду позивача та відсутність відповідача, суд постановляє заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що 05.07.1956 року рішенням виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 616, [PERSON] відведено земельну ділянку під індивідуальне будівництво. Згідно технічної документації, складеної МБТІ житловий будинок літера «А», загальною площею 71,4 кв.м, житловою площею 51,9 кв., що розташований за адресою : [ADDRESS] , був збудований до 05.08.1992 року. Відповідно свідоцтва про право на спадщину, від 13.07.1991 року виданого старшим державним нотаріусам Пятої державної нотаріальної контори, спадкоємцем що прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], є його син [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис9323, від 07.09.2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану м.Одеси реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла вказане домоволодіння. Заповіту він не залишив. Спадкоємцем першої черги є його донька позивачка по справі , інших спадкоємців судом не встановлено. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO], серії [NUMBER], виданий Ілічівським РАЦС від 07.09.1973 р., є донькою [PERSON]. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст.1268 та 1269ЦК Українивін вважається такою, що прийняв спадщину. Вказані факт підтверджено копіями свідоцтва про смерть, свідоцтв про народження, а також копією спадкової справи. Відповідно до ст. 1216, 1217та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Однак, позивачу нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього, та рекомендовано звернутись до суду з питання визнання права власності на будинок . Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а ч. 2 цієї статті зазначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з технічного паспорту на вказаний житловий будинок, літера «А», загальною площею 71,4 кв.м, житловою площею 51,9 кв., , з надвірною спорудою літера «Е» літня кухня, що розташований за адресою : [ADDRESS] був збудований до 05.08.1992 року. В листі №24-753/0/4-13 Вищий Спеціалізований Суд України в п. 3.2 зазначає наступне, що порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Таким чином за позивачем слід визнати право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved