Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивачка, просить постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (домоволодіння), що знаходиться по [ADDRESS] , до якого входить: житловий будинок, стайня, стодола, сарай, сарай, вбиральня, ворота, ворота, огорожа, та яке належало її покійній матері, [PERSON] , що померла [INFO] , вартість якого становить 224 718 (двісті двадцять чотири тисячі сімсот вісімнадцять) грн. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мама, [PERSON] , [INFO] . На день смерті вона проживала за адресою: буд. [ADDRESS] . На випадок своєї смерті вона своїм майном не розпорядилась. 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Депутат О.З. заведена спадкова справа №69/2019 до майна, померлої [INFO] , [PERSON] . В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавиці: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які подали офіційні заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері на її користь. Таким чином, вона являється єдиним спадкоємцем майна померлої матері. Вона проживає з 30.11.2002 року в [ADDRESS] в будинку матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . У березні 2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Депутат О.З. з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами буд. [ADDRESS] . Однак, 06.03.2020 року зазначеним вище нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності [PERSON] на дане нерухоме майно. Враховуючи те, що за життя її мати, [PERSON] , не оформила право власності на спадкове домоволодіння по [ADDRESS] , вона змушена була звернутися за виготовленням технічного паспорта до ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації». Оскільки, в позасудовому порядку вона не має можливості визнати право власності на спадкове домоволодіння, тому змушена звернутись до суду з позовною заявою про визнання на нього права власності. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак скерувала на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити та розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Ст.1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Нормами ч.3. ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] померла спадкодавця, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області 19 серпня 2019 року, актовий запис №36 (а.с.13). На день смерті вона проживала за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] , як дитина спадкодавця, у першу чергу має право на спадкування за законом. Родинні відносини між померлою [PERSON] , та позивачкою [PERSON] , підтверджуються: копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 30.05.57, де в графі батько записаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11); копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.05.1980., згідно якого [PERSON] , після укладення шлюбу з [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.12). Даними копії довідки №1486, виданої Шевченківською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області від 25.09.2019 року, встановлено про те, що згідно запису в погосподарській книзі № 7, номер об`єкта погосподарського обліку 01-0494-5 за господарством [PERSON] , 1933 р.н., яка померла [INFO] , рахувався житловий будинок в селі Шевченково Долинського району Івано-Франківської області 1952 року побудови(а.с.14). Згідно копії Акта від 4 вересня 2019 року, який складений комісією в складі депутата Шевченківської сільської ради Мураль А. Я. , жителів гр. [PERSON] та [PERSON] вбачається про те, що [PERSON] , 1957 р.н., проживає з 30.11.2002 року по час складення акту в [ADDRESS] в будинку матері, [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.20). Таким чином судом визнано, що [PERSON] , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, вона не заявляла про відмову від неї. Даними копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №57681795, встановлено про те, що 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Депутат О. 3. заведена спадкова справа №69/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями першої черги за законом померлої [PERSON] [INFO] , являються її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які подали офіційні заяви про відмову від прийняття спадщини після її смерті матері на користь позивачки, [PERSON] , що підтверджується відповідними заявами приватному нотаріусу Долинського районного нотаріального округу Депутат О.З. від 25.09.2019 року (а.с.15-17). Таким чином, єдиним спадкоємцем майна [PERSON] є, позивачка [PERSON] , [INFO] , дочка померлої. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Депутат О.З. із заявою про прийняття спадщини. Однак, у відповідності до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №29/02-31 від 06.03.2020 року зазначеним вище нотаріусом Кирничишин Л.І. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності [PERSON] на дане нерухоме майно, а також зазначено, що при пошуку, відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено, що за [PERSON] немає зареєстровано прав власності на дане нерухоме майно. Так як документи власності відсутні на майно за померлою, в такому випадку необхідно звернутися в суд для визнання за нею права власності на спадкове майно (а.с.18). Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що спірне будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] успадковане позивачкою [PERSON] у порядку спадкування за законом. Однак, втрата документів, що засвідчують право власності померлої [PERSON] , на нерухоме майно та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивачку можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку. Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивачки. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить Закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на будинковолодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Копія технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] (а.с.21-25) свідчить про те, що будинковолодіння складається з житлового будинку загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 59,1 кв.м(літ.А); стайні загальною площею 20,6 кв.м(літ.Б.); стодоли загальною площею 29,4 кв.м(літ.В); сараю загальною площею 14,6 кв.м(літ.Г); сараю загальною площею 7,6 кв.м(літ.Д); вбиральні загальною площею 1,7 кв.м (літ.Е); воріт загальною площею 5,6 кв.м(№1); воріт загальною площею 3,9 кв.м(№2) огорожі загальною площею 31,1.кв.м(№3). Згідно копії довідки за №364 від 15.10.2019 реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилось. Загальна інвентаризаційна вартість майна становить 224 718,00 грн. (а.с.26). На підставі ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved