Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач ТОВ «РАДА 7» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Квартира загальною площею 170,4 кв. м. Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок є позивач. Сторонами було укладено договір „Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкової території». Відповідно до п. 2.2 договору відповідач взяв на себе зобов'язання вносити передбачену договором плату за послуги по авансовій системі оплати послуг, платежі по авансовій системі вносяться за один місяць. Зобов'язання, передбачене зазначеним положенням договору, не виконується належним чином, внаслідок чого станом на 03.02.2015 за відповідачем утворився борг в розмірі 44312 грн. 68 коп. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку становить 288,15 грн. Розмір 3 відсотків річних з простроченої суми відповідно до розрахунку становить 1918, 58 грн. Відповідач неодноразово попереджався про необхідність розрахуватись за житлово-комунальні послуги, але бажаних результатів досягнуто не було. З урахуванням збільшених позовних вимог в ході судових засідань позивач просив стягнути з відповідачки 53\~965 грн. 53 коп. заборгованості, та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник відповідача позов не визнав, зазначивши, що договір про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій № 134/07/УК, датований 02.07.2013 . Пунктом 1.3. зазначеного договору встановлено, що розмір щомісячної оплати за надання послуг на дату укладання цього договору становить 761,69 грн. Згідно п. 1.4. договору надані послуги з водопостачання та водовідведення компенсуються споживачем згідно даних показників приладів обліку відповідно встановлених тарифів або згідно з показниками будинкових засобів води шляхом пропорційного розподілу між споживачами, які не мають засобів обліку. Розрахунок заборгованості, підписаний представником позивача, свідчить про вимогу оплати послуги за спірний період з грудня 2011 року по червень 2013 року за відсутності договірних правовідносин між сторонами щодо надання послуг, що між іншого, є підставою для відмови в задоволенні позову. Наданий розрахунок заборгованості має математичні помилки та неточності. Так, до розрахунку включено один місяць 2011 року - грудень. Заборгованість за грудень склала 1 298,43 грн. При цьому заборгованість за 2011 склала 32 207,60 грн., а сплата за грудень 2011 року склала 683,98 грн., тоді як дату оплати вказано 26.05.2014. Розрахунок заборгованості за експлуатаційними витратами в 2012 році розраховано у сумі 8 886,60 грн., за опалення - 1 459,56 грн., при цьому загальна заборгованість за 2012 рік склала 3 744,63 грн. Станом на 03.02.2015 за відповідачем утворився борг в розмірі 44 312,68 грн. Проте, у додатку до позову наведено розрахунок на суму 44 312,68 грн. за період з грудня 2011р. по листопад 2014. Однак до розрахунку не включено оплати відповідачем послуг позивача за наведений період на загальну суму 35 002,04 грн., а саме: серпень 2013 - 761,69 грн.; серпень 2013 - 761,69 грн.; травень 2014- 18 117, 12 грн.; червень 2014-9 259,71 грн.; січень 2015 - 6 101,83 грн. Позивач, наводячи цифри суми вимог, не додав жодного документу, який би підтверджував надання позивачем зазначених у заяві послуг відповідачу у визначеному обсязі, як до дати укладання договору, доданого до заяви, так і після неї, тобто в період з грудня 2011р. по листопад 2014р. В період з червня 2014р. по лютий 2015р. позивач не намагався врегулювати спір, або хоча б провести звірку розрахунків. Пред'явлені позивачем вимоги не відповідають і статті 257 ЦК України. Також, позивач безпідставно вимагає стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3 % річних з простроченої суми, що не відповідає вимогам статті 258 ЦК України. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом , виданим на підставі наказу головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 26.07.2010 за № 1006-СКІ. Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок є ТОВ «РАДА 7». Згідно ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР. Заперечуючи проти позову, представник відповідачки наголошував, що відповідач повинна сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги з моменту укладення договору про надання послуг, тобто з 2013 року, але Ст. 162 ЖК України УРСР закріплено імперативну норму по оплаті за житлово-комунальні послуги: «Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Також як на підставу відмови в задоволенні позову, представник відповідача посилається на те, що позивачем не надано доказів, що вони є житлово-експлуатаційною організацією, що спростовується договором підряду № 294 від 01.11.2007, укладеного між ДП «Київліфт» -1» та позивачем на організацію і виконання робіт з технічного обслуговування обладнання диспетчерських систем будинку, де розташована квартира відповідачки, також договором на перевезення та знешкодження твердих побутових відходів від 03.01.2008 укладеного між позивачем та ТОВ «[PERSON] Роз», що свідчить про те, що з моменту отримання відповідачкою квартири у 2010 році вона користувалася наданими позивачем житлово-комунальними послугами, що також підтверджується розрахунком заборгованості , з якого вбачається, що відповідачкою здійснювалися проплати за надані послуги і в 2010 році. Відповідно до ст. 20 Закону України споживач зобов'язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Так, дійсно сторонами було укладено договір „Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкової території» № 134/07/УЖ від 02.07.2013, але комунальними послугами вона користувалася з моменту отримання квартири у власність. Відповідно до п. 2.2 договору боржник взяв на себе зобов'язання вносити передбачену договором плату за послуги по авансовій системі оплати послуг, платежі по авансовій системі вносяться за один місяць. Зобов'язання, передбачене зазначеним положенням договору, не виконується відповідачкою належним чином. Між сторонами було укладено договір про надання послуг № 135/07/К від 02.07.2013, відповідно до умов якого підприємство надає власнику послуги з забезпечення пропускного режиму в будинку № 66 по вул. Старонаводницька, в м. Києві, а власник зобов'язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість послуг у строки та на умовах, передбачених договором. Станом на 29.04.2015 борг відповідачки складає 53\~695, 53 грн. з яких: основний борг 30\~707, 23 грн., сума інфляційних нарахувань становить 19\~129, 69 грн., розмір 3 відсотків річних з простроченої суми відповідно до розрахунку становить 3\~858, 62 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, який не спростовано представником відповідачки будь-якими доказами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, згідно з ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу України та п. п. 5, 10 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 3.4.4 та договору відповідач зобов'язаний вчасно сплачувати житлово-комунальні послуги, але ним грубо порушуються зазначені вище нормативно-правові акти та умови договору. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved