Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуваючи з відповідачем у незареєстрованому шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач не утримує дітей та не надає матеріальної допомоги на утримання сім"ї. А тому, просить вирішити питання про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1050грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник відповідача, адвокат Беньковський В.А. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вимоги позову визнає частково з підстав викладених в заяві про перегляд заочного рішення та не заперечує щодо стягнення аліментів із відповідача в користь позивачки на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в задоволенні решта вимог просить відмовити так як в свідоцтвах про народження дітей відповідач, його довіритель не значиться їх батьком. Суд, вивчивши матеріали вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування [PERSON] та [PERSON] в незареєстрованому шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого відповідно до свідоцтва про народження дитини (а.с.5) являється саме відповідач в справі - [PERSON] . Суд звертає увагу, що як вбачається із долучених до матеріалів справи копій свідоцтв про народження дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] то їх батьком значиться [PERSON] , тобто не відповідач в цій справі [PERSON] , який не визнає свого батьківства відносно цих дітей та підстав для стягнення із останнього аліментів суд не знаходить. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як встановлено в судовому засіданні неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] знаходяться повністю на утриманні матері, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 16.01.2019р. №51. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1,2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньї дитини сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1050грн. , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 06.03.2019р., тобто з дня пред`явлення [PERSON] позову. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів із відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , то в цій частині слід відмовити, так як позивачкою не доведено та не підтверджено факт батьківства відповідача в справі [PERSON] відносно цих дітей. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185, 191 СК України та

Outcome: approved