Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за сторонами по 1/2 частці кожному. Позов обґрунтовано тим, що з 14.03.2003 року позивач знаходився з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2005 року шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі, сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] . Сторони в досудовому порядку не досягли згоди щодо поділу спільного майна, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою суду від 05 травня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного провадження, запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Згідно трекінгу поштового відправлення, відповідач отримала копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками 07 травня 2020 року. Відзиву на позов та будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 грудня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 14 березня 2003 року, розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 07 лютого 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.7) За період перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами була придбана квартира [ADDRESS] . Право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем. Підставою для державної реєстрації згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є договір купівлі-продажу, серія та номер: 2-989, виданий 05.04.2004, видавник - Приватний нотаріус Тимченко О.М. Згідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно статті 69 СК України дружина та чоловік, мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З матеріалів справи не вбачається, що було укладено договір про зміну часток у праві сумісної власності між сторонами або було укладено шлюбний договір. Також з матеріалів справи не вбачається, що між сторонами було встановлено режим окремого проживання на час придбання спірного майн. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для визнання за подружжя права власності по 1/2 частині спірної квартири, виділивши кожному ідеальну частку в цьому майні без його реального поділу і залишивши майно у спільній частковій власності подружжя. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved