Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

представник позивача [PERSON] - адвокат Алексеєнко В.П. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 25 червня 2021 року № 6864, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 44 586,63 гривень; вирішити питання про судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 12.08.2021 року на рахунки позивача був накладений арешт. При з`ясуванні підстав накладення арешту з`ясувалось, що 20.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. було відкрито виконавче провадження № 66146509, що підтверджується копією відповідної постанови. Зазначене виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 6864 від 25.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 44586,63 грн., що підтверджується копією спірного виконавчого напису. Позивач вважає, що відповідач діючи протиправно звернувся до приватного нотаріуса, а приватний нотаріус всупереч діючому законодавству видав спірний виконавчий напис, а тому він не підлягає виконанню з наступних підстав. Так, позивач, ніколи не мала та не має будь-яких правовідносин з АТ «Банк Форвард», не користувалась його послугами, не відкривала в ньому рахунків та не отримувала від нього жодної копійки у позику, не укладала з ними будь-яких договорів ані в електронному вигляді ані в натурі. Згідно спірного виконавчого напису позивач є боржником за кредитним договором № 90504103 від 13.07.2011 року, укладеним між нею та ПАТ «Банк руський стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.07.2019 року по 20.08.2019 року, тобто за один місяць, в розмірі повної заборгованості в сумі 43486,63 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 34501,13 грн., заборгованість за процентами - 7735,50 грн. та плата за пропуск мінімальних платежів - 1250,00 грн. Крім вказаної заборгованості нотаріус пропонує стягнути витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1100,00 грн., а разом 44586,63 грн. Позивач дійсно отримувала в ПАТ «Банк руський стандарт» електронну розрахункову картку на якій був встановлений ліміт в розмірі 2000,00 грн., який вона повернула вчасно, що підтверджується відсутністю зі сторони кредитора будь-яких претензій до позичальника. Таким чином не зрозуміло, чому взагалі відповідач намагається стягнути з позивача заборгованість за період з 21.07.2019 року по 20.08.2019 року по неіснуючим зобов`язанням, які нібито виникли майже десять років потому. Крім того, як зазначає позивач, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, а отже в момент вчинення виконавчого напису 25.06.2021 року у нотаріуса були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже виконавчий напис не підлягає виконанню. Також, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця письмової вимоги про усунення порушень. Однак позивач не одержувала будь-якої письмової вимоги про усунення порушень а ні від відповідача, а ні від нотаріуса. Також, позивачу невідомо чому заборгованість у виконавчому написі визначена саме у такій сумі, не зрозуміло яким чином відповідач розрахував суму боргу, оскільки будь-яких розрахунків позивач також не отримувала, що свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості. Таким чином, відповідач, грубо порушуючи всі існуючи норми права, розрахував суму боргу неіснуючим зобов`язанням, що свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості та підтверджує факт порушення нотаріусом вимог чинного законодавства при вчиненні спірного виконавчого напису. Ухвалою судді від 27 серпня 2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено та зупинено стягнення яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко Аллою Вікторівною на підставі виконавчого напису від 25.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною та зареєстрованого в реєстрі за № 6864 (ВП № 66146509), про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» (ЄДРПОУ 34186061) заборгованості в розмірі 44586,63 гривень. Ухвалою судді від 27 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 27 вересня 2021 року; зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. та АТ «Банк Форвард» надати суду належним чином засвідчені копії документів та матеріалів на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 6864 від 25.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 44586,63 грн. 15.09.2021 року, на виконання ухвали суду від 27.08.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. були надіслані копія виконавчого напису від 25.06.2021 року за реєстрованим № 6864 та копії документів, на підставі яких цей виконавчий напис було вчинено. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивач в судове засідання не прибула, її представник - адвокат Алексеєнко В.П. надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. Відповідач АТ «Банк Форвард» про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка була отримана 07.09.2021 року, заяв про відкладення справи не подавав, відзив на позов не надіслав. Третя особа - приватний нотаріус Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надіслала заяву, в якій просила слухати справу без її участі. Третя особа - приватний виконавець Овсієнко А.В., про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, судова повістка була отримана 07.09.2021 року, в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи ненадання відповідачем відзиву та за згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами і за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 12.07.2011 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт» було укладено кредитний договір № 90504103, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Русский Стандарт» відкрив [PERSON] поточний рахунок, шляхом зарахування суми кредиту на рахунок клієнта в сумі 4007,15 грн. Строк кредиту 366 днів, з 13.07.2011 року по 13.07.2012 року. 25.06.2021 року представником АТ «Банк Форвард» на ім`я приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. була подана заява про вчинення виконавчого напису, яким відповідач просив вчинити виконавчий напис на кредитному договорі № 90504103 від 13.07.2011 року. 25.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 6864 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард», якому ПАТ «Банк Русский Стандарт» відступило право вимоги за кредитним договором № 90504103 від 13 липня 2011 року заборгованості в розмірі 43486,63 гривень. Копія договору відступлення права вимоги чи договору факторингу в матеріалах справи відсутні. Зазначеним виконавчим написом, на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором № 90504103 від 13.07.2011 року, укладеним нею із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». У виконавчому написі вказано, що строк платежу по Кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.07.2019 року по 20.08.2019 року. Сума повної заборгованості складає 43486,63 гривень, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 34501,13 гривень, заборгованість за процентами становить 7735,5 гривень, плата за пропуск мінімальних платежів становить 1250 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати зі стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 1100,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника становить 44586,63 гривень. Зареєстровано в реєстрі за № 6864. Згідно матеріалів справи, 20.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження ВП № 66146509 з примусового виконання виконавчого напису № 6864 від 25.06.2021 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999року, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Велика Палата Верховного Суду не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Крім того, саме в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Також слід зазначити, з досліджених судом доказів, при вчиненні виконавчого напису, приватний нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не пройшло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача. Так, згідно із розрахунок, наявним у матеріалах нотаріальної справи, заборгованість нарахована за період 2011-2012 роки. Будь-які первинні бухгалтерські документи, які би підтверджували наявність заборгованості і її розмір, нотаріусу не подавались. Отже, на думку суду, у даному випадку, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, і відповідачем не надано суду доказів безспірності боргу. Суд не може прийняти до уваги посилання представника позивача на рішення, які були прийняті судами щодо постанови № 662 від 26.10.2014 р «Про внесення змін до переліку документів…», оскільки суть зазначених справ стосується виконавчих написів щодо іпотечних договорів. Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягають виконанню, тобто позов підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. Разом 1362,00 грн. Також, позивачем заявлено до компенсації судові витрати, які складаються з: попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин - 500 грн., витребування та збір доказів - 500 грн., вивчення та правовий аналіз матеріалів, судової практики - 2000 грн., підготовка процесуальних документів - 2000 грн., подальший супровід справи в суді - 1000 грн. На підтвердження вказаних обставин до позову додані такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 14.08.2021 року, розрахунок розміру гонорару на правову допомогу на суму 6000 гривень, квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 6000 гривень від 14.08.2021 року. Разом з тим, понесені позивачем витрати по сплаті правничої допомоги підлягають частковому стягненню з АТ "Банк Форвард" на користь позивача, оскільки заявлені витрати не відповідають обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт. Дослідивши документи, які надані на підтвердження вартості наданих послуг у справі, суд встановив, що всі судові засідання відбувались без особистої участі представника позивача. Також, будь-які документи на підтвердження витребування і збору доказів адвокатом - відсутні. З огляду на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню - у розмірі 4500,00 грн.

Outcome: approved