Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі з 30.06.2001 року по 21.10.2016 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач нерегулярно надає кошти на утримання дитини, чим не виконує свої обов'язки щодо утримання дитини. На підставі викладеного, позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на утримання дитини до її повноліття. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 03.08.2018 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що між ним та позивачкою досягнуто усної домовленості щодо його участі в матеріальному утриманні доньки [PERSON], 2002 року народження, згідно якої відповідач особисто або через доньку передавав позивачці кошти в середньому до 4.000 грн., що приблизно і складає ? частину його доходу. Також, у разі необхідності, він ніс і додаткові витрати на утримання дитини: оплатив вартість підготовчих курсів для вступу до коледжу; спільно із донькою і за його кошт вони їздили на відпочинок на вихідні, неодноразово купував доньці одяг, побутові речі, поповнював мобільний зв'язок, давав кошти на кишенькові витрати. На початку 2018 року відповідач відкрив на ім'я доньки картковий рахунок та інколи за її проханням перераховував кошти безпосередньо їй і на цей рахунок. Між ним та донькою не встановлений певний графік надання коштів, перерахунок він здійснює за необхідності, але намагається щомісяця. Як вказує відповідач, він є військовослужбовцем і періодично буває у відрядженнях, в тому числі у зоні проведення антитерористичної операції, а тому не завжди фізично має можливість надати доньці кошти за першою вимогою. Проте, жодних конфліктів або непорозумінь з цього приводу між ними ніколи не було. позивач також ніколи не зверталася до нього із вимогою визначити суму аліментів на утримання доньки та встановити певний графік надання коштів, у свою чергу він ніколи не вимагав від неї звіту про те, чи дійсно отримані від нього кошти витрачені на дитину. Позивач не вважає, що між ним та позивачкою є спір щодо участі у витратах на утримання доньки, і тим більше, такий, що потребує вирішення в судовому порядку, він допомагав, допомагає та буде продовжувати у майбутньому надавати підтримку фінансову, моральну, матеріальну, будь-яку власній доньці. Крім того, відповідач зазначає, що у разі задоволення позовних вимог він буде змушений відмовляти доньці у наданні коштів особисто їй посилаючись на те, що вже сплатив кошти позивачці, а це може вплинути на їх стосунки. Сплачувати кошти і доньці і позивачу він навряд чи матиме можливість. Оскільки з власного заробітку він утримає і своїх батьків, які є пенсіонерами за віком і мають проблеми зі здоров'ям, більша частина їх пенсій іде на придбання ліків. Також, відповідач вказує, що 13.07.2018 року, тобто, ще до отримання ухвали про відкриття провадження, ним через доньку було передано позивачці кошти на утримання дитини в розмірі 3800 грн. однак, як і зазвичай, він не вимагав письмової розписки про отримання грошей, тому, у разі прийняття рішення про стягнення аліментів на користь позивача відповідач просить встановити дату початку виплати з 07.08.2018 року. Посилаючись на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки в повному обсязі. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2001 року по 21.10.2016 року. Від шлюбу у сторін народилась дитина - донька [PERSON], [INFO] На даний час донька [PERSON] проживає з матір'ю, знаходяться на її утриманні. Як встановлено судом, батько дитини не регулярно надає матеріальну допомогу на її утримання, тим самим не в повній мірі не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Так, судом встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня дитина знаходиться на утриманні своєї матері, батько дитини нерегулярно надає матеріальну допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), оскільки стягнення аліментів саме у такому розмірі не погіршить становище відповідача порівняно із становищем позивачки. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що відповідач на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, суд відносить судові витрати по справі на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved