Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них [INFO] р. народилася дочка [PERSON]. Однак, подружнє життя між сторонами не склалося, тому 22.06.2012 р. шлюб між ними розірвано, а спільна дитина залишилася проживати із позивачем. Уже три роки позивачу не відомо де перебуває її колишній чоловік. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною, не спілкується, будь-якої допомоги на її утримання не надає, зовсім не цікавиться життям та здоров'ям дочки. Позивач самостійно без участі відповідача виховує дочку, створює належні умови виховання, купує одяг, продукти харчування, забезпечує необхідними ліками. Відповідач повністю ухиляється від своїх батьківських обов'язків, а тому має бути позбавлений батьківських прав. З підстав, викладених вище, позивач змушена звернутися до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Також, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області Скоробагатько Ю.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки останнього. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням цієї статті. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, вивчивши надані докази, та дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між сторонами у даній справі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача із «[PERSON]» змінено на «[PERSON]» (а.с. 10). Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] року народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно копії довідки № 26, виданої дошкільним навчальним закладом «Теремки», [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад «Теремки» Управління освіти і науки Броварської міської ради з 01.04.2014 р. [PERSON] в садочок приводить та забирає з нього її матуся [PERSON] (а.с. 13). Зі змісту акту обстеження житлово-побутових умов № 318 від 15.05.2014 р. вбачається, що позивач разом із малолітньою дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Також, зі слів позивача встановлено, що з березня 2012 року її чоловік [PERSON] з ними за вказаною адресою не проживає, особисті речі відповідача у квартирі відсутні, вихованням дочки останній не займається. Даний факт підтвердили сусіди, про що поставили особисті підписи у акті обстеження житлово-побутових умов (а.с. 16). До матеріалів справи стороною позивача додано експертний психологічний висновок від 06.05.2017 р. на [PERSON], [INFO], зі змісту якого вбачається, що психологом проведено бесіду із дівчинкою, в ході якої стало відомо, що остання зовсім не пам'ятає свого батька, бачила дуже давно. Також, у дівчинки є спогади про те, що вона була свідком як її батько душив матір. За таких обставин, не прості спогади про стосунки з батьком живуть у душі дівчинки, є страх повернення батька і що батько знову може ображати матір (а.с. 48-49). Із матеріалів справи вбачається, що 27.11.2015 р. відповідача [PERSON] засуджено в Київському районному суді м. Сімферополь Республіки Крим на строк 2 роки 8 місяців. Режим - виправна колонія загального режиму, про що свідчить лист виправної колонії № 1 Федеральної служби виконання покарання Головного управління по Ростовській області за № 62/1/9-Л-44 від 31.08.2017 р. Зі змісту висновку № 1-18/471, наданого 15.05.2018 р. виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області, вбачається, що позивач [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області із заявою про надання висновку до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] 15.06.2017 р. на адресу виправної колонії № 1 у місті Звєрєво Ростовської області Російської Федерації направлено лист до адміністрації з проханням повідомити [PERSON] про надходження заяви щодо надання висновку про доцільність позбавити його батьківських прав. 21.09.2017 р. до органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області надійшла відповідь з виправної колонії із заявою [PERSON], у якій останній категорично відмовляється від позбавлення його батьківських прав. Повідомив, що дуже любить доньку і ніколи від неї не відмовлявся. Також, повідомив, що 08.11.2017 р. закінчується термін відбування покарання. За таких обставин, [PERSON] роз'яснено про неможливість надання висновку. 06.02.2018 р. [PERSON] повторно звернулася до органу опіки та піклування із заявою про надання висновку щодо доцільності позбавити відповідача батьківських прав. З метою з'ясування думки батька дитини щодо зазначеного питання, 19.02.2018 р. направлено лист до виправної колонії № 1 м. Звєрєво Ростовської області Російської Федерації. 06.04.2018 р. надійшов лист із вищевикладеного закладу, в якому зазначено, що [PERSON] звільнився із закінченням терміну покарання. На засіданні комісії з питань прав дитини, яке відбулося 14.05.2018 р. [PERSON] повідомила, що батько дитини не телефонував, та не приїздив до дитини. Згідно вищевказаного висновку орган опіки та піклування Броварської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дочки [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає позивача та відповідача у даній справі, оскільки товаришував з ними. Ще коли сторони проживали разом свідок з ними їздив відпочивати на море. Навіть вже тоді відповідач ніякої уваги дитині не приділяв, її вихованням не займався. Також, відповідач не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки. За змістом ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На підставі викладеного вбачається, що відповідач, перебуваючи у виправні колонії, ніяким чином не намагався спілкуватися з дитиною. Також, із матеріалів справи вбачається, що 29.12.2017 р. відповідач звільнився із виправної колонії, однак після цього до дитини не приходить, життям та розвитком дівчинки не цікавиться, належним чином не виконує свої обов'язки по утриманню дитини, не займається її вихованням, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не проявляє бажання зустрічатися з дочкою, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому повинен бути позбавлений батьківських прав. Матеріалами справи встановлено, що аліменти із відповідача за рішенням суду не стягувалися. Як передбачено ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. З огляду на вищевказані норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, суд вважає за необхідне стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, та

Outcome: approved