Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 3/8 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,5 кв.м, в тому числі житлова площа 30,1 кв.м; 3/8 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,3 кв.м., в тому числі житлова площа 25,5 кв.м. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він є рідним братом [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до заповіту померлого, посвідченого 24.07.2015р. приватним нотаріусом КМНО Мартиненком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 846, усі права та обов`язки та усе майно померлого заповідано позивачу. 22.09.2015р. по факту смерті спадкодавця приватним нотаріусом КМНО Литвиною Л.О. було відкрито спадкову справу. 04.09.2020р. позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримав відмову у оформленні спадщини у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на успадковане майно. [PERSON] не може прийняти спадщину за заповітом, та як померлий не встиг зареєструвати успадковане ним майно, у зв`язку з чим позивач звертається до суду. На момент смерті спадкодавець був розлучений зі своєю дружиною, а [PERSON] був неповнолітнім -саме останній претендує на половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом. Відповідно до заповіту померлого та з урахуванням існування спадкоємців у порядку ч. 1 ст.1241 ЦК України, позивач успадковує 3/8 від спадщини на квартири за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що померлий не успадкував частину нерухомого майна позивач не може прийняти спадщину повністю. Просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.09.2020р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 10.02.2020р. ухвалою Святошинського районного суду м. Києва замінено неналежного відповідача Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію на Київську міську раду у вказаній справі. Ухвалою суду від 03.12.2020р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що спадкодавцем у справі є його батько [PERSON] , який доводиться рідним братом позивачу ( [PERSON] ). [INFO] помер дід [PERSON] , якому належала кв. [ADDRESS] . Вказану квартиру успадкували по 1/3 частині - [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] [INFO] померла бабуся відповідача - [PERSON] , якій належала на праві власності кв. [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за законом по вул. Єреванській було видане позивачу, а померлому - батькові відповідача свідоцтво про право на спадщину за законом не видано. Таким чином, після смерті батька відповідача залишилось наступне спадкове майно: Ѕ частина квартири [ADDRESS] та 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса від 7 серпня 2017 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском 6-місячного строку. Вважає, що [PERSON] отримавши відмову у наданні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - вирішив не згадувати про таку відмову і не повідомляти про це суд, а тому його слід вважати таким, що не прийняв спадщину та відмовити у позові (ст. 1272 ЦК України). Позивачем надано відповідь на відзив в якому зазначив, що вважає себе таким, що прийняв спадщину так як проживав із спадкодавцем, станом на час його смерті, а тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном. Крім того надав докази, які мають взаємозв`язок з фактами та обставинами, що підлягають доказуванню особами, які беруть участь у справі . Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив в яких зазначив, що позивач ніколи не проживав із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира не входить до складу спадщини і відноситься до державного житлового фонду. Позивач ніколи не мав потреби у вказаній квартирі. Це було тільки його місце реєстрації, а фактично він проживав за іншою адресою, де проживає і тепер зі своєю сім`єю у кв. [ADDRESS] . Приватний нотаріус КМНО Литвина Л.О. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] помер [PERSON] /а.с.12/. Судом встановлено, що позивач- [PERSON] є братом померлого, а відповідач сином/а.с.10-11/. [PERSON] за життя склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мартиненко В.О. 24.07.2015р. відповідно до якого заповідав [PERSON] , [INFO] всі його права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, та також ті права та обов1язки, які можуть належати йому у майбутньому , та усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати і на що він за законом матиме право/а.с. 13/. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.09.1996р., зареєстрованого у реєстрі за №18-1859 , виданого державним нотаріусом першої київської державної нотаріальної контори Мойсеенко Т.А , у зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] - батька позивача та спадкодавця- успадковано у рівних долях [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] /а.с.16-18/. Після смерті [PERSON] ( матері) - [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину у розмірі 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво на іншу Ѕ частину квартири ще не видано/а.с.19/. Крім того, після смерті [PERSON] ( матері) - [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину у розмірі 1/6 частини квартири за адресою: [ADDRESS] свідоцтво на 1/6 частину квартири ще не видано/а.с.20/. Відповідно до довідки КП керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва від 12.08.2015р. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.21/. Як вбачається із матеріалів справи, позивач - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.22/. Постановою приватного нотаріуса Литвиною Л.О. позивачу [PERSON] , що зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 3/8 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки ним не надано правовстановлюючих документів на вказані квартири, які б підтверджували право власності на нерухоме майно за померлим [PERSON] /а.с.23/. Судом встановлено , що на момент смерті спадкодавець був розлучений та мав неповнолітнього сина [PERSON] , який має обов`язкову частку у порядку ч. 1 ст.1241 ЦК України. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1,3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1,3 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Позивач на момент смерті спадкодавця був зареєстрованим з ним за однією адресою, а відповідно до вимог закону вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи викладене, та факт, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, також те, що на користь позивача померлим було складено заповіт, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, тому у сукупності встановлених обставин є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved