Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Представник [PERSON]-[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, визначеного рішенням Ленінського райсуду м. Вінниці від 24.03.2009 р. по цивільній справі №2-1506/09, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 29.10.2013 р. до [INFO]; позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. При цьому, посилається на те, що з відповідачем позивач по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 7.10.2001 р. по 15.04.2009 р., від якого є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Відповідач дитиною не цікавився, вихованням та утриманням не займався, і в 2009 р. після подачі [PERSON] позову до суду про стягнення аліментів відповідач по рішенню Ленінського райсуду м. Вінниці від 24.03.2009 р. повинен був виплачувати [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 27.01.2009 р. до досягнення дитиною повноліття, але відповідач їх не оплачував, маючи заборгованість в 19800 грн. станом на 1.07.2013 р., оголошувався в розшук. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позов підтримали. Відповідач неодноразово в судові засідання не з'являвся, судові повістки йому з зазначенням часу, місця розгляду справи направлялись по всім відомим суду останнім адресам його проживання та реєстрації, вони повертаються назад без вручення з позначками поштового відділення,-«за закінченням терміну зберігання», відповідач викликався і через оголошення у пресі, тому суд, враховуючи думку учасників судового розгляду, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити без його участі спір відповідно до ст.ст. 74, 76, 169 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації проти позову не заперечує і пояснила, що висновок про позбавлення батьківських прав відповідача є обгрунтованим, бо останній ніякої участі у житті, вихованні, належного утримання неповнолітнього [PERSON] не приймає, що негативно може впливати в подальшому на дитину, яка весь час проживає разом з своєю матір'ю, позивачем по справі, і яка доглядає та виховує дитину. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників позивача, третьої особи, з'ясувавши обставини справи, заслухавши показання свідка, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.59 Закону України „Про освіту" на батьків покладається відповідальність за розвиток дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини як особистості. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 7.10.2001 р. по 15.04.2009 р., від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] після розірвання шлюбу з 2009 р. вихованням дитини не займається, не приймає участь у розвитку і становленні сина, належному матеріальному його забезпеченні та утриманні. Рішенням Ленінського райсуду м. Вінниці від 24.03.2009 р. [PERSON] зобов'язаний був виплачувати [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 27.01.2009 р. до досягнення дитиною повноліття, але відповідач ухиляється від сплати аліментів, маючи заборгованість в 19800 грн. станом на 1.07.2013 р., і ухвалою Ленінського райсуду м. Вінниці від 11.08.2009 р. оголошений в розшук (а.с.7-10, 23-25, 59-66). Згідно висновку Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 15.04.2014 р. орган Опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO] (а.с.131, 132). Як вбачається з довідки Філії №813 ЄРРЦ Святошинського р-ну м. Києва від 11.10.2013 р., копії акту обстеження умов проживання від 6.03.2014 р., проведеного працівниками органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] проживає та зареєстрований разом з своєю матір'ю та відчимом у квартирі [ADDRESS] (а.с. 134). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він є чоловіком позивача по справі, шлюб з якою зареєстрований 3.11.2012 р., і вони разом займаються утриманням, вихованням, розвитком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ніякої участі в долі сина [PERSON] не приймає і де він знаходиться, невідомо, а така невизначеність створює певні незручності у повсякденному житті, що стосується дитини в плані лікування, виїзду за кордон на оздоровлення тощо. Від відповідача заперечень на позов та доказів у підтвердження таких заперечень не надійшло, тому суд діє відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. При таких обставинах суд знаходить позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав обгрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. Вимоги подавача позову в частині збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, по рішенню суду, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Неповнолітній [PERSON] навчається в Київській спеціалізованій школі 1-111 ступенів №185 ім. Володимира Вернадського з вересня 2009 р. Як вбачається з наданих медичних документів на дитину, син сторін по справі перебуває на обліку у лікаря по поводу бронхіальної астми та алергії й відносно нього періодично лікарями проводяться огляди та консультації. Позивач по справі пояснила в судовому засіданні, що на лікування сина нею витрачаються значні кошти, з урахуванням постійного збільшення цін на ліки та профілактичних оглядів і лікування. Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'?я когось із них. Виносячи заочне рішення від 24.03.2009 р. про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, по рішенню Ленінського райсуду м. Вінниця, суд, як зазначається в рішенні, виходив з матеріального становища обох сторін та прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років з 1 жовтня в 557 грн. згідно Законів України «Про державний бюджет України на 2008-2009 роки». З того періоду часу розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме від 6 до 18 років, з 1.01.2014 р. станом на дату розгляду даної цивільної справи збільшився до 1286 грн. згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік». З огляду на вищевказане, є законні підстави збільшувати розмір аліментів, що стягуються з відповідача по справі на користь позивача по справі на утримання неповнолітнього сина. У суду не має даних про отримання [PERSON] регулярного доходу чи його працевлаштування, тому збільшення розміру аліментів повинно визначатись, виходячи з твердої грошової суми. В силу ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати по справі, понесені судом, підлягають стягненню на користь держави з відповідача у розмірі 487 грн. 20 коп., виходячи з положень Закону України «Про судовий збір», в залежності від об'єму задоволених позовних вимог про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved