Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення посилаючись на те, що між [PERSON] та АКБ «Райффайзен Банк України» правонаступником якого є позивач укладений договір іпотеки житлового будинку за адресою [ADDRESS]. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами № ML-700/023/2004 від 01.07.2004 року та № CNL-D00/7/2006 від 20.03.2006 року. [PERSON] своїх зобов'язань перед банком не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість. 11.07.2013 року приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки звернення стягнення на нерухоме майно є підставою для виселення всіх мешканців, в поданій до суду позовній заяві, з урахуванням уточнень, позивач просив суд виселити [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей з спірного житлового будинку. 16 грудня 2013 року відповідачі звернулись з зустрічною позовною заявою до ТОВ «ОТП Факторинг України», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що [PERSON] належним чином виконував взяті на себе зобов'язання , своєчасно сплачував поточні платежі до часу настання економічної кризи, відповідач продовжує сплачувати всі необхідні платежі, але не в повному обсязі. Сторонами досягались угоди про реструктуризацію заборгованості по кредиту, проте відповідач звернувся до приватного нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису. Нотаріус не пересвідчився в безспірності вимог та вчинив напис. Оскільки було врегульоване питання щодо погашення заборгованості по кредитним договорам, відповідач не мав жодного права звертатися до нотаріуса з заявою щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому просять визнати виконавчий напис приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та скасувати його. Ухвалою від 16 грудня 2013 року зустрічний позов об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом Горошинська Г.С. підтримала позовну заяву, просила виселити відповідачів та їх неповнолітніх дітей з [ADDRESS], зняти їх з реєстрації. Зустрічну позовну заяву не визнала, вважає її безпідставною та просить відмовити у її задоволенні. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] пояснив, що банком не враховані платежі, які здійснені в рахунок погашення заборгованості. На підтвердження зазначених обставин письмових доказів не надав. Просив відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник третьої особи за первісним позовом [PERSON] щодо задоволення позовних вимог про виселення неповнолітніх дітей заперечувала та просила відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» при розгляді справи врахувати інтереси дітей. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа - Управління державної міграційної служби в Полтавській області в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, в ході розгляду справи надавали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач за зустрічним позовом приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнала, позивачами за зустрічним позовом не доведено факти порушення порядку вчинення нотаріальних дій , посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності . Також позивачі жодним чином не оскаржують та не спростовують заборгованість. Просила відмовити у задоволені зустрічного позову. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що не з'явились в судове засідання. Суд, заслухавши представника позивача за первісним позовом, представника відповідача , представника третьої особи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг України» підлягають задоволенню, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 липня 2004 року між АКБ «Райффайзен Банк Україна», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладений договір іпотеки житлового будинку за адресою [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за реєстровим № 2217та за умовами якого предметом іпотеки є житловий будинок, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м. Даний договір укладений в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитними договорами № ML-700/023/2004 від 01.07.2004 року та № CNL-D00/7/2006 від 20.03.2006 року. 20 березня 2006 укладено додаткову угоду № 1 до договору іпотеки № PML-700/023/2004 від 01.07.2004 року відповідно до якого передбачено повернення суми отриманого кредиту не пізніше 20 березня 2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України , інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов'язань , утворилась прострочена заборгованість по кредитним договорам. 11 липня 2013 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] за заявою позивача за первісним позовом вчинено виконавчий напис за реєстровим №4587 , відповідно якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою, що розташовані за адресою [ADDRESS]. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № CNL-D00/07/2006 від 20.03.2006 залишок заборгованості за кредитом 29 245,70 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 9 879, 30 грн.; за кредитним договором № ML-700/023/2004 від 01 липня 2004 року :залишок заборгованості за кредитом 10 311,04 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2 457, 77 грн. За правилами ст. 35 даного Закону іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодержателя, письмову вимогу про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання такої вимоги. Іпотекодержателем положення ст. 35 Закону України «Про іпотеку» були дотримані, відповідний лист - вимога на ім'я відповідачів, в тому числі з попередженням про виселення мешканців будинку [ADDRESS] у 30 денний строк з моменту його отримання, направлена 10 червня 2013 року рекомендованим листом та отримана [PERSON] 02 липня 2013 року ( а.с. 11). Аналогічний лист направлявся на адресу відповідача [PERSON], але повернутий на адресу відправника з відміткою « за закінченням терміну зберігання». Пунктом 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Матеріалами справи підтверджено наявність в справі даних про повернення до банку досудової вимоги на ім'я відповідача [PERSON] з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що за нормами п.п. 99, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку здійснюється за відсутності осіб. Згідно повідомлення адресно-довідкового бюро, відповідач [PERSON] змінив місце реєстрації, а саме з 30 квітня 2014 року зареєструвався за адресою [ADDRESS]. Відповідно до умов кредитних договорів : п. 6.1. кредитного договору № ML-700/023/2004 від 01 липня 2004 року, п. 2.3.5 кредитного договору № CNL-D00/07/2006 від 20 березня 2006 року. [PERSON] зобов'язався у двотижневий строк повідомити банк про зміну фактичної адреси проживання. Оскільки суду не надано доказів таких дій відповідача, тому суд вважає за належне повідомлення відповідача [PERSON] за відомою позивачу за первісним позовом адресою його проживання та реєстрації, а саме [ADDRESS]. При вирішенні первісного позову, суд приймає до уваги п. 44 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» та приходить до висновку про відсутність підстав вважати порушеними права та інтереси дітей відповідачів : [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] , внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки суду не надано доказів, що на момент його придбання неповнолітні діти відповідачів в ньому проживали, були зареєстровані на час укладення договору іпотеки. Згідно статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до абзацу 1 статті 109 ЖК України передбачено, що виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про виселення відповідачів разом з неповнолітніми дітьми з житлового будинку [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку за цією адресою підлягають задоволенню. Що стосується заявлених зустрічних позовних вимог, то обставини на які посилались позивачі за зустрічним позовом не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 статті 60, ч.1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. [PERSON], [PERSON] як на підставу для задоволення позовних вимог посилались на досягнення між сторонами домовленостей щодо реструктуризації заборгованості та як наслідок у зв'язку з врегулюванням питання про погашення простроченої заборгованості, відсутності порушень зобов'язань зі сторони [PERSON] , що призвело до безпідставного звернення банку до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису. Проте , позивачами за зустрічним позовом не надано суду жодного доказу в розумінні ст. 57 ЦПК України на підтвердження зазначених обставин . Доводи представника відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо неврахування позивачем за первісним позовом платежів , що вносились відповідачами в рахунок погашення заборгованості є неспроможними , оскільки суду не надано жодного платіжного документу на підтвердження здійснених платежів. Згідно постанови № 2 від 31 січня 1992 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» оскарження виконавчого напису може бути лише в частині правильності вимог, зазначених у виконавчому написі. Позивачами за первісним позовом не наведено доказів, які б слугували для визнання безпідставності вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» при зверненні до нотаріуса щодо вчинення спірного виконавчого напису, відсутності заборгованості по кредитним договорам . За таких обставин зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню. З відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі по 114 грн. з кожного. Як вбачається яз квитанції, що додана до зустрічної позовної заяви, позивачами сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги, а тому з [PERSON], [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 114 грн. з кожного та на користь держави по 0, 70 коп. з кожного за недоплачений судовий збір при звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved