Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просить здійснити поділ спільного нажитого майна подружжя автомобіля марки «Fiat» моделі Doblo 2004 року випуску, з номерним знаком [NUMBER] , кузов [NUMBER] виділивши та стягнувши з відповідача 59955 грн. 62 коп.,що є половиною вартості автомобіля і становить рівну із відповідачем частку вартості автомобіля. В обґрунтування позову зазначено, що з 22.09.2018 року по червень 2019 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу за спільні кошти ними було придбано вказаний вище автомобіль, який був зареєстрований на ім`я відповідача. 03.07.2019 року відповідач без її згоди відчужив автомобіль. Вказує, що дійсна вартість автомобіля згідно експертної довідки від 09.09.2019 року становить 4780 дол. США (119911,24 грн.), а половина становить 59955,62 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь в порядку розподілу майна подружжя та понесенні нею судові витрати. Ухвалою судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27.09.2019 року відкрито провадження у справі. В жовтні 2019 року відповідач на адресу суду направив відзив на позов в якому заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що він дійсно перебував у шлюбних відносинах з позивачкою, проте оспорюваний автомобіль ним було придбано за його кошти, які він позичив у гр. [PERSON] , що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою, які він повернув в липні 2019 року, а тому він не є спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивачки, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.09.2018 року сторони зареєстрували шлюб та рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19.11.2019 року, шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу, сторони придбали автомобіль «Fiat» д.н.з. [NUMBER] , 2004 року випуску, який був зареєстрований на ім`я відповідача. 03.07.2019 року відповідач без згоди позивача продав вказаний автомобіль, як зазначає позивачка в позовній заяві та підтримала доводи в судовому засіданні. Згідно довідки виданої Регінональним сервісним центром МВС в Хмельницькій області №31/22-101 ві.11.01.2020 року якою встановлено,що згідно Єдинного державного реєстру транспортних засобів єдиної інформаційної системи МВС,08.02.2019 року автомобіль «Fiat» Doblo, кузов № [NUMBER] перереєстровано з гр. [PERSON] та гр.. [PERSON] , 03.07.2019 року вказаний автомобіль перереєстровано з [PERSON] та гр. [PERSON] .. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~статті 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~статті 61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Так, частиною 1\~статті 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль «Fiat», 2004 року випуску, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини цього автомобіля, що становить суму в розмірі 59955,62 грн. Всупереч вимог ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірного автомобіля за свої особисті кошти суду не надано. Критично оцінюється відзив відповідача, оскільки вказані ним кошти які він начебто позичив на придбання автомобіля були позичені та повернуті в період перебування його у шлюбних відносинах із позивачкою. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовано оцінку вартості автомобіля, надану позивачем, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової вартості автомобіля суду з боку відповідача надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача Ѕ частини вартості спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а також були підтвердженні в судовому засіданні показами допитаних свідків, тому суд вважає позов обґрунтований та законний, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved