Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] 12 січня 2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. 20 травня 2010 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вулиці Котляревського, буд. 17. Вони є спадкоємцями майна померлого за законом, які вчасно прийняли спадщину. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] 20 вересня 1988 року купив будинок у [PERSON] про, що свідчить договір купівлі-продажу від 12 вересня 1988 року, проте, не провів його державну реєстрацію. Через відсутність належного правовстановлюючого документу четверта Кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області відмовила їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, представник позивачів прохав суд визнати за позивачами в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вулиці Котляревського, буд. 17. У судове засідання представник позивачів [PERSON], позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилися, направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Пронозівської сільської ради, представник третьої особи четвертої Кременчуцької нотаріальної контори у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Представник третьої особи - реєстраційної служби Глобинського РУЮ (в даний час відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Глобинського РУЮ ) у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформували, заперечень на позов не надіслали. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~\~ 20 травня 2010 року помер [PERSON]. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 250/2010 за 2010 рік, заведеної державним нотаріусом четвертої Кременчуцької держнотконтори, спадкоємцями першої черги спадкування за законом, які в установлений строк прийняли спадщину, є дружина померлого [PERSON], син померлого [PERSON], дочка померлого [PERSON]. Згідно повідомлення нотаріуса, позивачі в установлений законом строк прийняли спадщину і не відмовлялися від неї. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вулиці Котляревського, буд. 17, який [PERSON] 12 вересня 1988 року купив у [PERSON] про, що свідчить договір купівлі-продажу від 12.09.1988 року, посвідчений нотаріально у виконкомі Пронозівсько сільської ради. За життя [PERSON] з невідомих причин не провів його державну реєстрацію, проте, він значився за ним , як за власником, по обліку сільської ради. Так, довідкою виконкому Пронозівської сільської ради від 13 вересня 2012 року № 1153 підтверджено, що згідно записів в по господарській книзі № 1252-3 за [PERSON] на день смерті 20 травня 2010 року значився житловий будинок з господарськими будівлями, 1959 року побудови, розташований по вул. Котляревського, буд.17, в с. Мозоліївка Глобинського району. Четверта Кременчуцька державна нотаріальна контора відмовила позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане майно. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Глобинської РДА від 26.012016 року № 64/02-04, які розташовані за адресою село Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вулиці Котляревського, буд. 17, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», було побудовано в 1959 році, прибудову літ. «а», господарські будівлі зблоковані літ. «Б» - в 1968 році, огорожу літ.№1 Спір може бути вирішено лише в судовому порядку, оскільки правоздатність та дієздатність особи припиняється після її смерті, а тому виготовити правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно на ім»я померлого [PERSON] неможливо. \~Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до п. 5 ч. 1\~ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... . Відповідно до змісту\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з\~Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Згідно статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1\~ст.1268 ЦК України\~стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до\~ст.9 Конституції України\~є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6\~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Встановивши, що [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вулиці Котляревського, буд.17, суд дійшов висновку, що позивачі, як спадкоємці першої черги спадкування за законом, які вчасно прийняли спадщину, мають право на визнання за ними права власності на нерухоме майно, належне йому. Визнання права власності за позивачами [PERSON], [PERSON],[PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved