Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2012 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через несумісність характерів, різні погляди на життя, у них відсутнє взаєморозуміння, між ними постійно виникали сварки та конфлікти, відповідач не приділяв належної уваги сім'ї, матеріально сім'ю не забезпечував, що призвело до того, що вони припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, будь-якої допомоги на утримання дитини відповідач не надає, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]" і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити, розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем, так як примирення між ними не відбулося, відповідач практично не спілкується ні з нею, ні з сином, а коли телефонує, то перебуває в нетверезому стані і по телефону лише з'ясовує стосунки, вони тривалий час проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Малолітнього сина просить залишити проживати з нею та стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1300 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в частині розірвання шлюбу, так як вважає, що вони можуть проживати разом, але підтвердив, що примирення між ними не відбулося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Відносно стягнення аліментів з нього на утримання малолітнього сина, то згідний сплачувати аліменти в сумі 300 грн. щомісячно, оскільки працює не офіційно, заробітну плату отримує невелику в розмірі 1200 грн., крім того проживає з батьками, матір є інвалідом ІІ групи та також потребує його матеріальної допомоги. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Сторони тривалий час (майже рік) подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети. Батько допомоги на утримання дитини не надає. Сторонам надавався строк на примирення, однак примирення між ними не відбулося, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, матеріальної допомоги на утримання сина відповідач так і не надає. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити проживати з матір'ю, про що позивачка просила в судовому засіданні і проти чого не заперечував відповідач. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, працює, але має мінливий дохід, інших утриманців немає, доказів, які б це спростовували суду не надано, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково і стягненню підлягають аліменти на утримання дитини в сумі по 600 гривень щомісячно. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідача і дитини, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дитини. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів. На думку суду, таке рішення буде законним і відповідатиме інтересам дитини та сприятиме її належному утриманню. Доводи відповідача про те, що він не бажає розлучатися, так як вважає, що їх сім'ю можливо зберегти, суд оцінює критично і не може взяти до уваги, оскільки під час надання судом сторонам строку для примирення сам відповідач не зробив жодних зусиль, щоб змінити свою поведінку, не вживати спиртного, не вчиняти сварок, офіційно працевлаштуватися і приносити заробітну плату в сім'ю. А що стосується стягнення 300 грн. в рахунок аліментів, то цієї суми в ситуації, яка є в державні, а саме: постійному підвищенні цін на комунальні послуги, дитячий одяг, продукти харчування, медикаменти, є недостатньо і поставить позивачку і неповнолітню дитину у вкрай скрутне матеріальне становище. Відповідач же є працездатним, здоровим і може організувати своє життя так, щоб отримувати пристойний заробіток і надавати допомогу на утримання дитини у вказаній в рішенні суду сумі. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду. Що стосується зміни прізвища позивачкою на дошлюбне, то в позовному провадженні суд не вправі вирішувати це питання, це можливо лише при розгляді справи окремого провадження. А зміна прізвища особи відноситься до повноважень органів ДРАЦС.

Outcome: approved