Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Прокурор Брусилівського району Житомирської області в інтересах держави в особі Управління фінансів Брусилівської районної державної адміністрації, Комунальної установи «Центральна районна лікарня» Брусилівської районної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що ухвалою Брусилівського районного суду від 23.10.2014 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито в зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Згідно обвинувального акта встановлено, що 12 вересня 2014 року близько 20 години 00 хвилин в [ADDRESS] [PERSON] під час виниклої суперечки з потерпілою [PERSON] умисно штовхнув її на ліжко, почав наносити удари по голові, в область грудей, живота, верхніх кінцівок потерпілої. Внаслідок таких протиправних дій [PERSON] завдав потерпілій [PERSON] легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров'я у вигляді синців на грудній клітці, животі, синця на лівій руці, та легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді синців на обличчі та правій заушній ділянці, перелому кісток спинки носа. Обвинувачений [PERSON] у судовому засiданнi свою вину у заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій [PERSON] за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав повністю. Потерпіла [PERSON] після вчиненого кримінального правопорушення в період з 16.09.2014 року по 07.10.2014 року знаходилась на лікуванні у Комунальній установі «Центральна районна лікарня» Брусилівської районної ради. Згідно розрахунку, проведеного Комунальною установою «Центральна районна лікарня» Брусилівської районної ради відповідно до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року №545, загальна сума витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілої становить 3395,22 гривень. Комунальна установа «Центральна районна лікарня» Брусилівської районної ради в 2014 році утримувалась за рахунок коштів місцевого бюджету. Посилаючись на ст.ст.1166, 1206 ЦК України прокурор просив стягнути з відповідача 3395,22 гривень на відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення та судові витрати. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що відносно нього не було ухвалено обвинувального вироку, а тому він ніякого злочину не скоював і вважається невинуватим. Вислухавши прокурора, відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно з ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.10.2014 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрите в зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. В ухвалі суду зазначено, що згідно обвинувального акта [PERSON] обвинувачується в тому, що 12 вересня 2014 року близько 20 години 00 хвилин в [ADDRESS] [PERSON] під час виниклої суперечки з потерпілою [PERSON] умисно штовхнув її на ліжко, почав наносити удари по голові, в область грудей, живота, верхніх кінцівок потерпілої. Внаслідок таких протиправних дій [PERSON] завдав потерпілій [PERSON] легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров'я у вигляді синців на грудній клітці, животі, синця на лівій руці, та легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді синців на обличчі та правій заушній ділянці, перелому кісток спинки носа. Обвинувачений [PERSON] у судовому засiданнi свою вину у заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій [PERSON] за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав повністю. Записами в медичній карті №2075 стаціонарного хворого [PERSON], висновком судово-медичного експерта №2242 підтверджується, що виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження виникли внаслідок побиття її [PERSON] і саме із завданими потерпілій [PERSON] тілесними ушкодженнями вона знаходилася на стаціонарному лікуванні і травматологічному відділенні Брусилівської ЦРЛ. Довідкою Комунальної установи «Центральна районна лікарня» Брусилівської районної ради підтверджується, що [PERSON] в період з 16.09.2014 року по 07.10.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі охорони здоров'я, фактичні витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілої складають 3395,22 гривень. (а.с.35-36) Розрахунок витрат закладу охорони здоров'я на лікування [PERSON] проведений відповідно до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, і правильність вказаного розрахунку відповідачем не оспорювалася. Згідно з повідомленнями управління фінансів Брусилівської районної державної адміністрації комунальна установа «Центральна районна лікарня» Брусилівської районної ради в 2014 році утримувалась за рахунок коштів місцевого бюджету, головним розпорядником яких являвся сектор охорони здоров'я Брусилівської РДА. Відшкодування коштів, витрачених Брусилівською ЦРЛ на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, зараховується до Брусилівського районного бюджету ККД 24060300 «інші надходження», реквізити для зарахування коштів: р/р 31411544700090, МФО 811039, інд.к. 37799226, банк - ГУ ДКСУ у Житомирській області м.Житомир. (а.с.15,34) Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною третьою цієї статті визначено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2014 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрите з нереабілітуючих обставин. В письмових запереченнях на позов, наданих суду 05.03.2015 року, відповідач посилається на п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат", в якому зазначено, що у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч.4 ст.93-1 КПК (1001-05 ), таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Тлумачення вказаних роз'яснень відповідачем таким чином, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, щодо якої є обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили, є помилковим, оскільки вказані роз'яснення стосуються лише можливості розгляду такого позову у кримінальному судочинстві. За таких обставин позов прокурора, який пред'явлений в порядку цивільного судочинства, є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. У відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60грн.

Outcome: approved