Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

покликаючись на непогашення відповідачем заборгованості по кредитному договору, представник позивача Кравчук О.О. у поданій 30 жовтня 2020 року позовній заяві просить стягнути 59 240 грн. 36 коп. боргу та сплачений судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп. У поданій до суду заяві вказаний представник позивача позов підтримує повністю, просить справу слухати у її відсутність, не заперечує щодо винесення заочного рішення. У поданому 14 грудня 2020 року відзиві представник відповідача адвокат Зражевський О.В. просить у задоволенні вимог позивача відмовити за недоведеністю розміру таких вимог. Вважає, що позивач має право стягнути з відповідача визначену суму овердрафту в розмірі 10 000 грн. та нарахованих на таку суму тіла процентів, визначених в умовах кредитного договору, за які він та уповноважений представник банку розписався в змісті заяви-договору від 30 серпня 2018 року. У поданій до суду заяві вказаний представник відповідача позов визнав частково в розмірі узгодженої сторонами суми овердрафту 10 000 грн., а також 3 % річних за користування коштами протягом часу з моменту виникнення прострочки з 12 лютого 2019 року по 15 червня 2020 року - 402 грн. 36 коп., а також інфляційного збільшення за вказаний період в сумі 488 грн. 69 коп., а всього на суму 10 891 грн. 05 коп., решту суми боргу не визнає. Зважаючи на те, що учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідач скористався правовою допомогою. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як встановлено судом, 30 серпня 2018 року між сторонами підписано Заяву-Договір № 2018/І_С/116-001339 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укргазбанк", відповідно до якого відповідач отримав на картковий рахунок ліміт дозволеного овердрафту в сумі 10 000 грн. 00 коп., відсоткова ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена на рівні 36,00 % річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість встановлена на рівні 48,00 % річних. У відповідності до розрахунку станом на 15 червня 2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором, на думку сторони позивача, становить 59 240 грн. 36 коп., а саме: - 29 758 грн. 46 коп. - заборгованість по кредиту (поточна); - 15 374 грн. 73 коп. - заборгованість по кредиту (прострочена); - 900 грн. 48 коп. - заборгованість по процентах (поточна); - 13 206 грн. 69 коп. заборгованість по процентах (прострочена). До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору (ст.634 ЦК України). Згідно змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Отриманню даного кредиту передувало підписання сторонами Заяви-договору, в якій відповідач вказав свої анкетні дані, відомості про місце роботи. За текстом заяви відповідач ознайомився з умовами паспорту споживчого кредиту та був згідний з ними, йому повідомлено про тарифи банку, умови кредитування в банку. Дані факти підтверджуються підписами сторін на заяві. Укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені та підписані, договір виконувався позичальником, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача і свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження ними усіх його умов. Жодних претензій до банку з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, відповідач не пред`являв. Зазначений висновок узгоджується із положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення заборгованості по кредиту і визначив борг на відповідну дату. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості по кредиту, виданий посадовою особою позивача, який являється допустимим доказом у справі, а відповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовують наявність кредитних відносин та не заперечив факт отримання від позивача узгодженого сторонами ліміту овердрафту в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Отже, позов підлягає до задоволення в цій частині. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь банку суми заборгованості по тілу кредиту, відмінної від 10 000 грн. 00 коп. є необґрунтованими, оскільки сторонами кредитного договору не було досягнуто домовленості про зміну розміру овердрафту щодо його збільшення. Суд критично оцінює розрахунок поточної та простроченої заборгованості по процентах, наданий позивачем, оскільки у відповідача, який останній раз сплачував кошти в рахунок повернення кредиту у вересні 2019 року не може бути поточної заборгованості по кредиту, оскільки строк дії кредитної лінії закінчився 29 серпня 2019 року. Відтак, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем є простроченою та погоджується із розрахунком відсотків за користування грошовими коштами та інфляційних витрат, поданим представником відповідача, згідно якого розмір інфляційних витрат становить 488 грн. 69 коп., а сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 12 лютого 2019 року по 15 червня 2020 року складає 402 грн. 36 коп. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість на загальну суму 10 891 грн. 05 коп. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі пропорційному до задоволеної частини позовних вимог (10 891 грн. 05 коп. х 2102 грн./59 240 грн. 36 коп.), а саме 386 грн. 44 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved