Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], яка народилася [INFO], у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, з відповідачем вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, під час спільного проживання у них народилася зазначена дитина, яка спільно проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний це робити. Їй відомо, що відповідач отримує дохід, а також є пенсіонером, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. [PERSON] заявлені [PERSON] позовні вимоги не визнає та звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визначити місце проживання малолітньої доньки з ним, посилаючись на те, що [PERSON] не здатна надавати дитині належного виховання та утримання, оскільки [PERSON] зловживає спиртними напоями та не прагне до працевлаштування. Вважає, що перебування доньки [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] негативно вплине на її виховання та здоров'я. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила суд її позов задовольнити у повному обсязі, зустрічну позовну заяву не визнала, просила відмовити у задоволенні зустрічного позову та пояснила суду, що вона на даний час проживає в [ADDRESS], дитина [PERSON], [INFO] в наявний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З січня 2014 року вона з відповідачем спільно не проживає. У неї створені всі умови для проживання дитини, її належного розвитку та виховання. Відповідач є неврівноваженою людиною. Дитина боїться свого батька і не бажає проживати разом з ним. Довірити дитину [PERSON] вона не може, оскільки він психічно не здорова людина і вона боїться за здоров'я своєї дитини. [PERSON] двічі знаходився на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні та перебуває на обліку у лікаря-нарколога. [PERSON] дуже агресивний по відношенню до неї та до своєї дитини. Коли [PERSON] виписали з лікарні, дитина боялась його, оскільки він вів себе неадекватно, в зв'язку з чим вона не могла залишити доньку разом з батьком та була змушена забрати дитину. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала, зустрічну позовну заяву [PERSON] не визнала та пояснила суду, що [PERSON] є її донькою. З початку спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON], він часто застосовував фізичне насильство відносно її доньки в присутності дитини та вів себе неадекватно. [PERSON] постійно загрожував та загрожує позивачці фізичною розправою. [PERSON] працювала та купувала для дитини всі необхідні речі. Відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа у зв'язку з вживанням ним наркотичних засобів, яка була в подальшому закрита з невідомих їй підстав. В наявний час дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, у неї створені всі умови для проживання дитини, її належного розвитку та виховання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, свій зустрічний позов підтримав, просив суд його задовольнити у повному обсязі та пояснив суду, що з 2004 року по 2011 рік він перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народилася донька [PERSON] З самого дитинства він ростив дитину, водив її до дитячого садку, дитина завжди була доглянута та охайна. В лютому 2011 року він та [PERSON] припинили спільне проживання, оскільки вона зловживала спиртними напоями, не працювала та ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків. Він звернувся до Арцизької районної державної адміністрації Одеської області з заявою про визначення місця проживання дитини. Розпорядженням Арцизької районної державної адміністрації Одеської області від 10.05.2011 року, визначено місце проживання його дитини [PERSON] разом з ним за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS]. В січні 2014 року [PERSON] забрала дитину та поїхала в невідомому напрямку. До цього часу [PERSON] часто забирала дитину і він не перешкоджав спілкуванню матері з дитиною. У 2010 році, коли його дитина відвідувала дитячий садок, він здійснював плату за дитячий садок. Він мешкає в окремій двокімнатній квартирі, у його доньки своя окрема кімната, письмові приладдя та навчальні посібники. Орган опіки та піклування проводив обстеження його житлово-побутових умов та визначив місце проживання доньки разом з ним, його житлово-побутові умови в наявний час не змінилися і в його квартирі створенім всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини разом з ним. Він останній раз бачив свою доньку в січні 2014 року, оскільки [PERSON] перешкоджає їх спілкуванню. Після того, як дитина почала мешкати разом з матір'ю [PERSON], вона не відвідує дитячий садок. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, зустрічний позов [PERSON] підтримав повністю, просив суд зустрічний позов задовольнити у повному обсязі та пояснив суду, що незважаючи на те, що батько дитини [PERSON] переніс травму, виходячи з матеріалів справи, він належним чином здійснює догляд і все робить для того, щоб дитина гармонічно розвивалася, як фізично, так і духовно. Висновки органу опіки та піклування з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] вважає правильними, оскільки з характеристик вбачається, що [PERSON] належним чином виконує покладені на нього батьківські обов'язки по вихованню та утриманню його дитини. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Арцизької районної державної адміністрації Одеської області Мінчев А.І. в судовому засіданні пояснив суду, що радою органу опіки і піклування були проведені засідання щодо визначення місця проживання дитини [PERSON], на яких було визначено місце проживання дитини разом з її матір'ю, про зазначено у висновку органу опіки та піклування від 15.09.2014 року. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати малолітніх дітей, а також правом одного з батьків на проживання з ним дитини, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Як видно із свідоцтва про народження [PERSON], вона народилась [INFO], відповідач [PERSON] є її батьком, а позивачка - матір'ю (а.с. 4). Згідно довідки № 02, виданої 08 січня 2014 року виконавчим комітетом Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області, малолітня дитина сторін проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). Відповідно до довідки № 5, виданої 19 березня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Мідель», [PERSON] працює в ТОВ «Мідель» з 01.06.2010р. на посаді кухаря. Дохід за період з 01.09.2013р. по 28.02.2014р. склав 6 248,78 грн. (а.с. 45). Згідно довідки № 317, виданої 4 квітня 2014 управлінням Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області, [PERSON] знаходиться на обліку в УПФУ в Арцизькому районі Одеської області і отримує пенсію за віком та розмір її пенсії за період з листопада 2013 року по квітень 2014 року склав 5 639,00 грн. (а.с. 47). В підтвердження доводів зустрічного позову [PERSON] надав суду копії довідок ДНЗ № 4 ясла-садок загального типу «Сонечко» про те, що його донька [PERSON] [INFO] поступила до ДНЗ № 4 «Сонечко» в серпні 2008 року та відвідувала заклад до 27.12.2013 року. 08.01.2014 року мати дитини [PERSON] забрала документи з ДНЗ «Сонечко» та по теперішній час [PERSON] ДНЗ № 4 «Сонечко» не відвідує. Приводив та забирав дитину з дитячого садку тільки батько, який займається вихованням дитини. Дитина здорова, охайна. Дитина товариська, активна, акуратна. Оплату за дитячий садок здійснює батько дитини. Коли батько перебував у відрядженні, забирала дитину з дитячого садка мати [PERSON], яка перебувала у нетверезому стані (а.с. 26-28, 70). Згідно з копією акту опитування свідків від 10.02.2014 року, в результаті опитування сусідів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON] [INFO] дійсно проживала разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з травня 2011 року по січень 2014 року, одночасно сім'я проживала разом з матір'ю дитини з квітня 2013 року по січень 2014 року (а.с. 16). В підтвердження своїх житлово-побутових умов [PERSON] надав суду копію акту обстеження його житлово-побутових умов від 10.02.2014 року, згідно якого за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS], створені всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини (а.с. 17). Відповідно до копії розпорядження Арцизької районної державної адміністрації № 417/Л-2011 від 20.09.2011 року, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] разом з батьком, [PERSON], за місцем його реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 21-22). Як вбачається з копії довідки ДНЗ № 4 ясла-садок загального типу «Сонечко» № 1 від 15.01.2014 року, з 16.05.2013 року по 08.01.2014 року, [PERSON] [INFO] приводили та забирали з дитячого садку, займалися вихованням, брали участь в її житті, здійснювали плату за дитячий садок її батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29). В підтвердження свого матеріального стану відповідач за первісним позовом [PERSON] надав суду довідку № 39, видану 24 січня 2014 року управлінням Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області, згідно якої [PERSON] знаходиться на обліку в УПФУ в Арцизькому районі Одеської області і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання та розмір його пенсії за період з серпня 2013 року по січень 2014 року склав 5 474,00 грн. (а.с. 30). Згідно довідки № 571, виданої 26 лютого 2014 року Арцизьким УСЗН Одеської області, [PERSON] знаходиться на обліку в Арцизькому УСЗН Одеської області і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям та розмір допомоги за період з жовтня 2013 року по лютий 2014 року склав 7 371,93 грн. (а.с. 72). За місцем проживання [PERSON] характеризується задовільно, що підтверджується характеристикою, виданою 27.01.2014 року виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області (а.с. 31). Згідно з копією довідки, виданої 24.01.2014 року Арцизьким районним центром зайнятості, [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Арцизькому РЦЗ з 10 січня 2014 року (а.с. 33). За матеріалами Арцизького РВ ГУМВС України в Одеській області від 04.06.2014 року № 7766 встановлено, що протягом 2012-2014 років, громадянин [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, та відносно нього неодноразово надходили повідомлення до Арцизького РВ ГУМВС України в Одеській області з приводу його протиправної поведінки (а.с. 57-58). Як вбачається з повідомлення Арцизької ЦРЛ № 01-10/516 від 02.06.2014 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ОПЛ № 2 з 31.01.2013р. по 10.04.2013р. з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання алкоголю та каннабіоідов. Параноїдний синдром, який вирішився. F10.51/ F12.51; повторне стаціонарне лікування в ОПЛ № 4 з 23.11.2013р. по 30.12.2013р., діагноз: маячний розлад органічного ґенезу (внаслідок повторних ЧМТ, вживання алкоголю, каннабіоідов) з вираженими емоційно-вольовими порушеннями. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю та каннабіоідов. Посттравматична енцефалопатія з лікворною гіпертензією. Периферичний параліч лівого малогомілкового нерва. Маятніковообразний ністагм. F06.2/ F10.2 (а.с. 59). Згідно копій довідок Арцизької ЦРЛ від 29.04.2014 року № 01-10/405, від 19.05.2014 року № 01-10/468, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з 10.05.2013 року. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання алкоголю та каннабіоідов. Параноїдний синдром, який вирішився. F10.51/ F12.51. Узятий на диспансерний облік на підставі витягу з ОПЛ № 2, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 31.01.2013р. по 10.04.2013р. Термін спостереження згідно даного діагнозу до 5 років. Зняття з диспансерного наркологічного обліку провадиться при досягнення стійкої ремісії (видужання) на підставі висновку ВКК. Трирічна (для хворих алкоголізмом) та п'ятирічна (для хворих наркоманією) ремісія повинна бути підтверджена об'єктивними даними - характеристиками з місця роботи або проживання, довідка з РВГУВС. Необхідна умова зняття з обліку з видужання - дотримання хворим встановлених строків особистої явки до наркологічного кабінету для оглядів в період диспансерного спостереження (1 раз на місяць) (а.с. 85, 87). За матеріалами Арцизького РВ ГУМВС України в Одеській області від 16.06.2014 року № 8415 встановлено, що протягом 2012-2013 років, до Арцизького РВ ГУМВС України в Одеській області від [PERSON] надходили заяви щодо протиправної поведінки громадянки [PERSON] За результатами розгляду заяв прийняті рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] (а.с. 62). Згідно повідомлення Арцизької ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 16.06.2014 року, [PERSON] не отримувала дохід від здійснення підприємницької діяльності за період з 27.03.2007р. по 31.12.2013р. Згідно відомостей з ЦБД ДРФОУ [PERSON] отримувала дохід за період з 01.01.2000 року по 31.03.2014 року (а.с. 63-64). За результатами розгляду питання щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] орган опіки та піклування Арцизької районної державної адміністрації Одеської області дійшов висновку, що доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] за її місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (висновок від 15.09.2014 року № 01-34/2077) (а.с. 102-104). Згідно ст. 141 СК України батько, мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі між собою. Ст. 151 СК України передбачає право батьків на виховання дитини, право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції по права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Також Європейський суд з прав людини зазначив, що руйнування родинних зв'язків означає відсікання дитини від її коріння й може бути виправдане лише за виняткових обставин. Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В судовому засіданні встановлено, що фактичні шлюбні відносини та спільне проживання [PERSON] та [PERSON] припинені з січня 2014 року. З цього часу дитина проживає разом з матір'ю - відповідачкою за зустрічним позовом. Останньою за місцем проживання створені всі умови для нормального розвитку, освіти та виховання дитини. Аналізуючи надані сторонами та зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає, що з метою забезпечення гармонійного фізичного та психічного розвитку дитини доцільно буде визначити місце проживання дитини з матір'ю [PERSON], враховуючи при цьому, що матір'ю створені всі умови для комфортного проживання та розвитку дитини. Висновком органу опіки та піклування Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, доцільним визнано визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] за її місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. Крім того, суд приймає до уваги те, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності з приводу його протиправної поведінки; з 10.05.2013 року по наявний час перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: маячний розлад органічного ґенезу (внаслідок повторних ЧМТ, поєднаного вживання алкоголю та каннабіоідов) з вираженими емоційно-вольовими порушеннями. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю та каннабіоідов. Посттравматична енцефалопатія з лікворною гіпертензією. Периферичний параліч лівого малогомілкового нерва. Маятніковообразний ністагм. F06.2/ F10.2. З приводу зазначеного діагнозу [PERSON] періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні. Судом не приймаються до уваги твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про зловживання [PERSON] спиртними напоями, що може негативно вплинути на дитину в разі її проживання з матір'ю, оскільки такі твердження не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, позивачем за зустрічним позовом в підтвердження цих доводів, на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не було надано суду жодного належного доказу. Отже, виходячи з наведеного, враховуючи обставини, встановлені судом, вимоги національного та міжнародного законодавства щодо захисту прав дитини, суд вважає, що батько [PERSON] зловживаючи спиртними напоями, наркотичними засобами, з приводу чого він перебуває на обліку у лікаря-психіатра, своєю неврівноваженою та аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, її психологічному стану, і не зможе забезпечити їй нормального виховання щодо її поведінки в соціумі тощо, тому з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, характеристик її батьків, визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] з батьком, не буде відповідати її інтересам та може зашкодити її психологічному та фізичному розвитку, правильному вихованню, у зв'язку з чим місце проживання малолітньої [PERSON] слід визначити з матір'ю. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON], слід відмовити. У зв'язку з відмовою в задоволенні зустрічного позову [PERSON] та визначення судом місця проживання малолітньої дитини з її матір'ю, підлягає задоволенню позовна вимога [PERSON] про стягнення з батька дитини [PERSON] аліментів. Так, як зазначалося вище згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано, проживають вони спільно чи окремо. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним, однак відповідач від виконання цих обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача за первісним позовом [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж мінімум, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача за первісним позовом [PERSON] мають бути присуджені з 09.01.2014 року. Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved