Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її сестра [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді жилого будинку [ADDRESS]. Позивачка звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою від 08.08.2017 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Так, позивачка надала копію свідоцтва про право на спадщину від 22.12.1993 року, а оригінал цього документу був втрачений. Архів нотаріальної контори за 1993 рік був переданий до Донецького обласного архіву нотаріальної контори, який знаходиться в м.Донецьку, територія якого тимчасово непідконтрольна Україні, а тому позивачка позбавлена можливості отримати дублікат правовстановлюючих документів на спірний будинок. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її сестри [PERSON], померлої [INFO]. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі довіреності, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із письмовими матеріалами справи вбачається, позивачка [PERSON] є сестрою [PERSON]. В матеріалах справи мається фотокопія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.1993 року, згідно із яким [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS]. Згідно технічної інвентаризації, проведеній 16.08.2017 року вбачається, що на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок літ.А-1 загальною площею 57,0 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., нежитлова прибудова літ.А1-1, сарай діт.Д-1, вбиральня літ.Г-1, колодязь літ.В, огорожа №1. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим виконкомом Сартанської селищної ради Кальміуського району м.Маріуполя Донецької області. Таким чином, відповідно до письмових матеріалів справи вбачається, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO], увійшов житловий будинок з усіма господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] м.Маріуполя. Згідно із повідомленням Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 02.11.2017 року №3051/01-16 в справах нотаріальної контори зведена спадкова справа №97/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернулась сестра померлої [PERSON]. Відповідно до постанови Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 08.08.2017 року №2040/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved