Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач- Пугачова Є.Ю. звернулася до суду з позовом до [PERSON], 3 особа- Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з серпня 2009 р., після припинення шлюбно-сімейних відносин з чоловіком та проживання окремо один від одного, [PERSON] життям дитини не цікавився, з пологового будинку не забирав, не телефонував, не виявив бажання приймати участь у вихованні сина та ніколи його не бачив. Всі питання з виховання та утримання дитини, забезпечення гідних умов проживання та гармонійного розвитку вирішуються позивачем самостійно , без участі та підтримки з боку відповідача. Незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів, починаючи з 27 секрпня 2010 р. відповідач жодного разу не перерахував матеріальну допомогу на дитину, рішення суду не виконує, у зв'язку з чим існує заборгованість станом на 01.12.2017 р. у розмірі 61120,63 грн. Позивач просить також стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 27.08.2010 р. по листопад 2017 р. включно в сумі 18585,06 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити, пояснивши, що з мережі інтернет дізналася про незаконну шахрайську діяльність відповідача, наявності у нього декількох прізвищ ( [PERSON], [PERSON], [PERSON]), привласнення собі звання генерала, тощо. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлена завчасно, належним чином, відзив або заперечень на позовну заяву не надав. Представник 3-особи- Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради направив суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, а також висновок про доцільність позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], враховуючи те, що батько дитини має змогу, але ухиляється від батьківського обов'язку щодо виховання сина, не цікавиться його станом здоров'я , фізичним та духовним розвитком, самоусунувся від утримання дитини. Вислухавши пояснення позивача , перевіривши матеріали справи і оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27 .02.1991 р., набула чинності для України 27.09.1991 р.) передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров»я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року , як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписами ст. 3 Конвенції про права дитини , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.05.2009 р., мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Сторони з вересня 2009 р. разом не проживають. Рішеннями Жовтневого районного суду м.Харкова від 14.01.2011 р. шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.08.2010 р. до досягнення сином повноліття. Виконавчий лист « 2-970, виданий 06.05.2011 р. Жовтневим районним судом м.Харкова перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Харківського району Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Як випливає з пояснень позивача, [PERSON] з вересня 2009 р. з сім'єю не проживав, після народження дитини у жовтні 2009 р. сина жодного разу не бачив, з пологового будинку не забирав, з ним не спілкується, самоусунувся від виховання, навчання та утримання свого сина, матеріальної допомоги та підтримки не здійснює, нехтує своїми батьківськими обов'язками. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачами заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про їх інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07.12. 2006 р. у справі «Хант проти України»). З роз'яснень, які містяться в абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» випливає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Довідкою ВДВС Харківського району Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 17.03.2016 р. № 3028 , розрахунком заборгованості № [NUMBER] від 28.11.2017 р., складеним державним виконавцем підтверджено, що з 27.08.10 р. [PERSON] аліменти на сина [PERSON] не отримує. Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 08.02.2018 р. до Новобаварського ВП надійшла заява [PERSON] щодо злісного ухилення від оплати аліментів на утримання сина її колишнім чоловіком [PERSON] Зазначена заява розглянута, зареєстрована 02.09.2018 р. в ЄРДР № 120182200000320 с правовою кваліцікацією за ст. 164 ч.1 КК України, проводиться розслідування Новобаварським відділом поліції ГУНП України в Харківській області. Згідно листа Харківської міської дитячої поліклініки № 2 дитина [PERSON], [INFO], який мешкає [ADDRESS] перебуває під наглядом фахівців поліклініки. У разі хвороби дитини, для проходження профілактичних оглядів, щеплень тощо хлопчик перебуває у супроводі матері, яка здійснює належний догляд за дитиною Батько до лікувального закладу за медичною допомогою для сина не звертався, станом його здоров'я у медичних працівників не цікавився. За інформацією керівника гуртку спортивно-бального танцю при 9 Гарнізонному будинку офіцерів від 22.01.2018 р., де займається [PERSON], батько дитини не з'являвся, заняття не оплачував, участі у розвитку дитини не приймав . Як свідчить довідка адміністрації Харківської ЗОШ № 28, [PERSON] навчається в школі з вересня 2016 р. , мати дитини систематично відвідує батьківські збори, приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його навчанням, допомагає вчителям в організації класних та шкільних свят. Батько дитини, за час навчання сина в закладі, батьківські збори не відвідував, з учителем не спілкувався. Відповідно до висновку управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 202 від 28.03.2018 р., [PERSON] запрошувався на засідання комісії за останнім відомим місцем проживання ( місце реєстрації за даними відділу обліку та моніторингу інформації ГУДМС України в Харківській обл.), проте не з'явився, про причини неявки не повідомив, жодних документів чи пояснень не надав.Враховуючи рекомендації комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що свідоме невиконання батьківських обов'язків [PERSON] шкодить інтересам дитини, а тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] Згідно розрахунку, наданого державним виконавцем ВДВС Харківського РУЮ Харківської області від 28.11.2017 р. розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за період з 27.08.2010 р. по 01.12.2017 р. становить 61120, 63 грн. Так, частиною 1 ст.196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.3 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. За правилами ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з вимогами ст. 195 ч.ч.1, 23 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. В даному випадку державним виконавцем правильно встановлено заборгованість по сплаті аліментів з гр.[PERSON], виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. За рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 14.01.2011 р. аліменти стягуються , починаючи з 27.08.2010 р. до досягнення дитиною повноліття. Отже, розмір пені слід розраховувати саме з даної дати по 01.12.2017 р. , тобто в межах позовних вимог та виданого розроханку про суму заборгованості. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення, а саме заборгованість зі сплати аліментів за місяць множиться на 1 % пені і помножується на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589 цс15, від 01червня 2016 у справі № 6-535 цс 16. Перевіряючи наданий позивачем у позові розрахунок пені, суд визнає його правильно обчисленим, виходячи з вимог законодавства. Сума пені за прострочення сплати аліментів з 27.08.2010 р. по 01.12.2017 р. складає 18585,06 грн. та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно також стягнути понесені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved