overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ сторони в шлюбі з 11.02.2006р., від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], 14.03.2007р.н. [PERSON]\~\~звернулася з позовом до [PERSON]\~\~про розірвання шлюбу, вимоги в основному мотивує тим, що шлюб з відповідачем є невдалим, фактично основною причиною розладу в сімї є те, що вони виявилися різними людьми, з несумісними характерами і протилежними поглядами на життя, сімейні цінності, добробут та уклад в сім"ї з приводу чого між ними постійно виникали сварки на побутовому грунті. Непорозуміння в сім"ї призвели до того, що в березні 2017р. вони припинили спільне проживання, з цього часу жодних подружніх стосунків не мають, спільного господарства і побуту не ведуть. В підготовчому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, крім того пояснила, що втратила до відповідача почуття любові, примирення між ними неможливе, просила позов задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав, не заперечив задоволенню позову. Заслухавши позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З пояснень сторін, долучених до справи повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ №317795 (а.с. 6), копії свідоцтва про народження серії І-СГ №266022 (а.с.7) видно, що сторони\~\~в шлюбі з 11.02.2006р, від такого\~\~мають неповнолітнього сина: [PERSON], 14.03.2007р.н., спору щодо\~\~майна та місця проживання дитини не має, обидва вважають, що шлюб розпався остаточно, примирення неможливе, просять розірвати шлюб. Згідно\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], суд приходить переконання, що шлюб між ними є формальним і розриває такий. Розриваючи шлюб суд враховує також інтереси неповнолітньої дитини сторін, повноцінний розвиток та виховання якої в сім»ї, де існують постійні непорозуміння та конфлікти, є неможливим. З огляду на вимоги\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Сторони в шлюбі з 12.06.1993р., від шлюбу мають двох дітей - повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги в основному мотивує тим, що шлюб з відповідачем є невдалим, відповідач не бажає жити зі сім"єю, ставиться до неї неналежним чином, а також не поважає її як дружину та матір дітей, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, спору щодо місця проживання дитини немає, проживає з іншим чоловіком, з яким має намір створити сім'ю, просить позов задоволити. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та задоволити позов. (а.с. 9). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явися, подав до суду письмові пояснення, в яких позов визнав, просить розірвати шлюб, справу розглядати за його відсутності. (а.с. 14). Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 2/441/123/13, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З позовної заяви, письмових пояснень відповідача (а.с. 14), оглянутої цивільної справи № 2/441/123/13, долучених до справи свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4), копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7 - 8), вбачається, що сторони з 12.06.1993 року в шлюбі, мають від нього двох дітей - повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], спір щодо майна та місця проживання дитини відсутній. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин. Враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], суд приходить переконання, що шлюб між ними є формальним і розриває такий. Розриваючи шлюб, суд враховує також інтереси дитини сторін, повноцінний розвиток та виховання якої в сім"ї, де існують постійні непорозуміння та конфлікти, є неможливим. Суд, в порядку ст.88 ЦПК України, стягує з відповідачки в користь позивачки [PERSON] 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

сторони в шлюбі з 14.02.2009р., від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO].н. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги в основному мотивує тим, що між ними зникло почуття любові та поваги, довіра і порозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач не бажає нормально жити зі сім"єю, ставиться до неї неналежним чином, а також не поважає її як дружину та матір їхньої дитини, з приводу чого виникають регулярні сварки, що негативно впливає на розвиток дитини, просить позов задоволити. В суді позивачка [PERSON] позов підтримала, крім того пояснила, що вони із відповідачем понад два роки разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спору щодо майна та місця проживання дитини немає, збереження сім'ї вважає неможливим. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує розірванню шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд задоволює позов. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З пояснень сторін, долучених до справи повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4), копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7), видно, що сторони з 14.02.2009р.в шлюбі, від такого мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], спору щодо майна та місця проживання дитини немає. Ухвалою від 16.06.2014р. провадження по справі було зупинено та надано сторонам строк на примирення терміном п'ять місяців. Вжиті судом заходи до примирення позитивного наслідку не дали, сторони в своїх письмових заявах (а.с. 19, 20) просять шлюб розірвати. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин. Враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], суд приходить переконання, що шлюб між ними є формальним і розриває такий. Розриваючи шлюб, суд враховує також інтереси дитини сторін, повноцінний розвиток та виховання якої в сім"ї, де існують постійні непорозуміння та конфлікти, є неможливим. Суд, в порядку ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача в користь позивачки [PERSON] 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Сторони в шлюбі з 20 липня 1997 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо з грудня 2014 року. Спору про майно та виховання дітей на день винесення рішення немає. Позивач в своїй позовній заяві просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, в позовній заяві свої позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу у її відсутність, не заперечувала щодо заочного розгляд справи у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач ні в попереднє, ні в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання (а.с.18, 21). З гідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи згідно до ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно з свідоцтвом про шлюб, сторони одружились 20 липня 1997 року, дошлюбне прізвище позивача "Репінська" (а.с.6). Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO], та Андрія, [INFO] (а.с. 6а, 7). З гідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Суд, відповідно до ст.111 СК України, намагався вжити заходів щодо примирення подружжя, однак у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання не зміг цього зробити. Тому взяв до уваги вимоги позивача, яка наполягала на розірванні шлюбу. Згідно до вимог ст.112 СК України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, взяв до уваги обставини життя подружжя, та прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача в сумі 243,60 грн. підтверджені відповідною квитанцією (а.с.1) і підлягаються стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

сторони в шлюбі з 21.02.2008р., мають двоє дітей: [PERSON], [INFO]. і [PERSON], [INFO] [PERSON] 05.02.2016р. звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення утримання на дітей, в сумі 650 грн. щомісячно на кожну дитину, вимоги мотивувала тим, що відповідач матеріально не забезпечує дітей, не піклується про їх розвиток, вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує одноразову допомогу при народженні дитини, але цих коштів на утримання дітей не вистарчає, їй матеріально важко. В суді позивачка вимоги підтримала покликаючись на мотиви позову, просила про стягнення із відповідача 650 грн. утримання на кожну дитину, також пояснила, що відповідач матеріально не забезпечує дітей, вона отримує одноразову допомогу при народженні дитини, але цих коштів на утримання дітей не вистарчає, їй одній матеріально важко утримувати дітей. Просить позов задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав, пояснив, що згідний надавати утримання дітям в розмірі 650 грн. на кожну дитину. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Так, відповідно до положень ст.ст. 84, 180, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі. З пояснень сторін, долучених до справи копії свідоцтва про шлюб і народження (а.с. 4, 13-14) убачається, що сторони в шлюбі з 21.02.2008р., мають двоє дітей: [PERSON], [INFO]. і [PERSON], [INFO], діти на утриманні позивачки, відповідач батьківства не оспорює, утримання дітям не дає. Із довідки Городоцького управління праці та соціального захисту населення № 321 від 01.02.2016р. (а.с. 6) видно, що позивачка отримує одноразову допомогу в розмірі 860 грн., інших доходів не має. За наведеного, суд приходить висновку, що позивачці самій матеріально важко утримувати дітей, вона має потребу в коштах відповідача, а той здатний надавати таке в розмірі 650 грн. щомісячно, на кожну дитину. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки, на утримання дітей в сумі 650 грн. щомісячно на кожну дитину, суд ураховує вік дітей, положення ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2016 рік", що відповідач є фізично здоровим, працездатним, а тому така сума буде достатнім його вкладом в матеріальне утримання дітей. З огляду на вимоги ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі - 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Сторони в шлюбі з 22 квітня 2007 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склались, сім'я розпалась, зберегти її неможливо. Спору про виховання дітей та майно, а також про відшкодування судових витрат на день винесення рішення немає. У судовому засіданні позивач підтримав свій позов і просив розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю і безумовно і не заперечувала щодо розірвання шлюбу з позивачем. Сторони просили винести рішення відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для винесення рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

сторони в шлюбі з 27.07.1996 р., від шлюбу мають дві дочки: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] [PERSON]. звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги , мотивує тим, що шлюб з відповідачкою є лише формальним, особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. В сім"ї відсутні взаєморозуміння та повага, позивач втратив до відповідачки почуття любові, розлад в шлюбі носить стійкий характер, примирення є неможливим і недоцільним, просить розірвати шлюб. В суді [PERSON]. позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, пояснив, що вони із відповідачкою разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини та спільного майна немає, просить позов задоволити. Відповідачка позов визнала. Просила не надавати строк для примирення, оскільки сімейних стосунків з позивачем не підтримують, кожен з них проживає окремо. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З пояснень позивача, долучених до справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3), копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.1997 р. (а.с. 4 ) та[NUMBER] від 16.08.2002р. ( а.с.5), видно, що сторони з 27.07.1996р. в шлюбі, від такого мають дві дочки - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Разом з тим суд враховує, що кожен має право на таємницю свого особистого життя, а отже, на право мовчати щодо певних обставин. Відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, проте зважаючи, що морально-правовою основою шлюбу є почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, а таке між сторонами по справі не існує, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу згідно ст.112 Сімейного кодексу України. Розриваючи шлюб, суд враховує також інтереси дитини сторін, повноцінний розвиток та виховання якої в сім"ї, де існують постійні непорозуміння та конфлікти, є неможливим. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимога відповідачки, щодо відновлення прізвища на дошлюбне «[PERSON]» - підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

сторони в шлюбі з 31.08.1991р., від шлюбу мають двох дітей: повнолітню дочку - [PERSON], [INFO]., та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги в основному мотивує тим, що між ними зникло почуття любові та поваги, довіра і порозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, виникнення сварок та конфліктів, просить позов задоволити. В суді позивач [PERSON] позов підтримав, крім того пояснив, що вони із відповідачкою з лютого 2012р. шлюбних відносин та подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, спору щодо майна та місця проживання неповнолітнього сина немає, збереження сім'ї вважає неможливим. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась, в своїй письмовій заяві (а.с. 26 - 27) з мотивами, зазначеними позивачем, як на підставу розірвання шлюбу не погодилась, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши позивача, вивчивши заяву відповідачки, матеріали справи, суд задоволює позов. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З позовної заяви, пояснень позивача в суді, долучених до справи свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 11), копій свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER] (а.с. 9, 10), видно, що сторони з 31.08.1991р. в шлюбі, від такого мають двох дітей - повнолітню дочку - [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], спору щодо майна та місця проживання неповнолітнього сина немає. Ухвалою від 05.08.2014р. провадження по справі було зупинено та надано сторонам строк на примирення терміном три місяці. Вжиті судом заходи до примирення позитивного наслідку не дали, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого сторони не підтримують подружніх відносин. У відповідності до ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу та до його збереження не допускається. Враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], суд приходить переконання, що шлюб між ними є формальним і розриває такий. Розриваючи шлюб, суд враховує також інтереси неповнолітнього сина сторін, повноцінний розвиток та виховання якого в сім"ї, де існують постійні непорозуміння та конфлікти, є неможливим. Суд, в порядку ст.88 ЦПК України, стягує з відповідачки в користь позивача [PERSON] 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Сторони з 01.10.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON]-[INFO], який проживає і утримується позивачкою. [PERSON] в позовній заяві просить розлучити її з [PERSON] посилаючись на те, що в останні роки сімейне життя з чоловіком ускладнилось через зловживання чоловіком спиртних напоїв та вчинення в такому стані ним сварок та бійок в присутності малолітньої дитини, що негативно впливає на психічний та фізичний стан сина. З лютого 2016 року вони сімейних стосунків не підтримують. На даний час як вона так і чоловік не намагалися відновити шлюбні стосунки. На думку позивачки вказані обставини свідчать про формальний характер шлюбних стосунків, вважає, що сім'я розпалася остаточно, зберегти її не можливо, а тому просить її розлучити з відповідачем. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить залишити їй після розлучення дівоче прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] проти розлучення не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки обставини зазначені позивачкою визнав відповідач і в судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.10.2013року. У сторін є неповнолітній син, який народився [INFO] і на день розгляду справи він проживає і утримується позивачкою. В останні роки шлюбні стосунки в сторін погіршились, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчинює сварки з позивачкою та її матір'ю в присутності неповнолітнього сина. Дана поведінка негативно впливає на психологічний стан сина сторін. В зв'язку з зазначеними обставинами сторони з лютого 2016 року припинили спільне проживання і до часу подачі заяви в суд не намагалися відновити шлюбні стосунки. Установлені обставини підтверджуються: поясненнями сторін, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу(а.с.6)., копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Аналізуючи установлені обставини суд вважає, що поскільки як установлено відповідач зловживає спиртними напоями, займається рукоприкладством в сім'ї та приймаючи до уваги, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, жити однією сім'єю не бажають, то дані обставини свідчать, що сім'я сторін розпалась остаточно, зберегти її не можливо, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 551 гривень 20 коп. оплаченого нею при подачі позовної заяви судового збору.

Outcome: approved