Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до Містківської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області, третя особа [PERSON], в якому просить встановити факт родинних відносин, щодо того, що [PERSON], яка померла [INFO] року є бабою [PERSON], яка народилася [INFO] року, а також просить, визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] який складається з коридору, житлової кімнати, кухні та житлової кімнати, загальною площею 50,7 кв. м., з яких 37,9 кв. м. житлової площі та 12,8 кв. м. допоміжної площі. В обґрунтування позову покликається на те, що [INFO] року помер її дід - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], який відповідно до технічного паспорта від 05.11.2013 року складається з коридору, житлової кімнати, кухні та житлової кімнати, загальною площею 50,7 кв. м., з яких 37,9 кв. м. житлової площі та 12,8 кв. м. допоміжної площі, такий будинок збудовано до 1950 році і відповідно до довідки Містківської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області №194 від 14.05.2018 року, згідно погосподарських книг він рахувався за [PERSON] до дня його смерті. На випадок своєї смерті [PERSON] своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися за законом, в порядку черговості. Відповідно до ст. 520 ЦК УРСР 1963 року (чинний на час відкриття спадщини), спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки була зареєстрована, проживала разом з ним на момент його смерті, а після його смерті вступила в управління і володіння спадковим майном, про що свідчить довідка Містківської міської ради Пустомитівського району Львівської області № 194 від 14.05.2018 року. Їх дочка (мати позивачки) [PERSON] померла [INFO] року. [INFO] року померла баба позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка окрім іншого складається з права на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який вона успадкувала після смерті чоловіка. 20 червня 1972 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений нотаріусом Дмитерко М. І., зареєстрований в реєстрі за № 1000. Відповідно до цього заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй на праві особистої власності жилий будинок і інші господарчі будівлі, що знаходяться в селі Містки, Пустомитівського району Львівської області, а також всі домашні речі, що знаходяться там же, заповіла своїм внукам: [PERSON] та [PERSON] - по половині кожній. 10.05.2018 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Леськів Г. М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби. ЇЇ сестра [PERSON] подала цьому ж нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті баби [PERSON]. Однак, позивач не може оформити право власності на спадкове майно, оскільки її покійна баба за свого життя не виготовила правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок. Відсутність вказаних документів унеможливлює оформлення спадкових прав позивача на житловий будинок у нотаріальній конторі. В зв'язку з чим позивачка змушена захищати свої майнові права та інтереси щодо спадкового майна в судовому порядку. Також позивачка зазначає, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] на земельну частку (пай) в приватного нотаріуса Леськів Г. М. їй потрібно підтвердити факт родинних відносин з бабою. Відповідно до відповіді Пустомитівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 641/02-14 від 24.05.2018 року, у Державному реєстрі актів цивільного стану, а також в архіві відділу актовий запис про народження її мами гр. [PERSON] не виявлено. У зв'язку з чим у позивачки виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин з бабою у судовому порядку. 27 червня 2018 року провадження у справі відкрито. 23 липня 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 14 серпня 2018 року справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала в суд заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак сільським головою Зелінським А. було подано заяву, в якій останній просить суд розглядати справу у відсутності представника сільської ради. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала в суд заяву, в якій просить проводити судові засідання без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Судом встановлено, що [INFO] року помер дід позивачки [PERSON] -[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], відповідно до якого в книзі реєстрації актів про смерть 20.02.2007 року зроблено актовий запис за №01. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], який відповідно до технічного паспорта від 05.11.2013 року складається з коридору, житлової кімнати, кухні та житлової кімнати, загальною площею 50,7 кв. м., з яких 37,9 кв. м. житлової площі та 12,8 кв. м. допоміжної площі, такий будинок згідно погосподарських книг Містківської сільської ради Пустомитівського району числиться за [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою сільської ради за №194 від 14.05.2018 року. Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на будинок [ADDRESS] не здійснювалася, що підтверджується повідомленням ОКП «БТІ та ЕО» № 194 від 05.06.2018 року. Встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] на випадок смерті своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися між спадкоємцями почергово за законом. Як встановлено з довідки №194 від 14.05.2018 року, виданої Містківською сільською радою Пустомитівського району, Львівської області, баба позивачки [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з чоловіком [PERSON] на момент його смерті, а отже вона вступила в управління та володіння спадковим майном. Мати позивачки (дочка [PERSON] та [PERSON].) [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.04.2008 року, серія [NUMBER]. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені бабою позивачки [PERSON] Таким чином вбачається, що вона фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. Судом встановлено, що [INFO] року померла баба позивачки [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], відповідно до якого в книзі реєстрації актів про смерть 13.02.1996 року зроблено актовий запис за №4. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який вона успадкувала після смерті чоловіка. На таке майно остання оформила заповіт від 20 червня 1972 року за реєстром №1000, яким належний їй житловий будинок і інші господарські споруду, що знаходяться в селі Містки, Пустомитівського району, Львівської області, а також усі домашні речі, що знаходяться там же, заповіла своїм внукам: [PERSON] і [PERSON], по половині кожній. [PERSON] (третя особа по справі), від свого права на спадщину за заповітом відмовилась на користь позивачки про, що подала 10 травня 2018 року, відповідну заяву до нотаріуса (копія спадкової справи №54/2018 з відповідним заповітом та заявою знаходиться в матеріалах справи). Згідно довідки Містківської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області №188 від 08.08.2018 року, на момент смерті [PERSON], позивачка була зареєстрована разом з нею, отже фактично вступила в управління спадковим майном, тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] На даний час позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. В Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування зазначено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки Містківської сільської Ради, Пустомитівського району, Львівської області №194 від 14.05.2018 року, відповідно до по господарських книг сільської ради, житловий будинок в [ADDRESS], числиться за [PERSON], який помер [INFO] року. Отже, [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який в подальшому успадкувала його дружина [PERSON] та тепер має намір успадкувати позивачка. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, однак остання не оформила на нього у встановленому законом порядку документів, а позивачка прийняла спадщину та фактично вступила в управління спадковим майно, суд вважає за необхідне позов задоволити, при цьому таке рішення суду в користь позивача не порушує прав третіх осіб, а реалізація права позивача на прийняття належної йому спадщини у позасудовому порядку є не можливою,зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів. За змістом п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Також очевидним для суду є те, що позивачка [PERSON] та спадкодавець [PERSON], яка померла [INFO] року являються внучкою та бабою. За змістом п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1047,39 грн.

Outcome: approved