Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначила, що 21.06.2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В процесі спільного проживання з відповідачем склались різні погляди на сімейне життя в зв`язку з різними характерами, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб між ними розірвано. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, неповнолітні діти в даний час проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка з урахуванням позовних вимог просить стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] аліменти щомісячно в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.11.2019 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання (а.с.17). Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с.24). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо надала до суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, судове повідомлення на ім`я відповідача надсилалось за зареєстрованим місцем його проживання, що підтверджується поштовим відправленням суду. Відповідач про причину неявки суд не повідомив, відзив не подав, клопотань про розгляд справи у його відсутність та відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.5-7). Згідно копії рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.02.2018 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 21.06.2008 року у Моринській сільській раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис №1 - розірвано /а.с.10-11/. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти сторін - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою виконавчим комітетом Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Аналогічне підтверджено довідкою, виданою виконавчим комітетом Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 09.08.2019 року (а.с.8). Між тим, [PERSON] зазначає про те, що батько дітей [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, усі обов`язки щодо утримання дітей вона несе самостійно. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, відповідач [PERSON] на даний час проживає окремо від дітей і тому, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача, враховуючи вимогу позивача. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Згідно ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання спільних з позивачем дітей та домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, з урахуванням вимог діючого законодавства, наданих позивачкою письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітні діти перебувають на утриманні своєї матері [PERSON] , а також те, що відповідачем не представлено суду доказів, які б свідчили про існування в платника аліментів обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку, що в силу ст. 182 СК України з відповідача, який є батьком неповнолітніх дітей слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей щомісячно в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір у розмірі 840,80 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 180,181,182,183 СК України та

Outcome: approved