Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 52319,94 дол. США, що еквівалентно 1347153,9 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору №014/0003/84/39561 від 25.11.2005 [PERSON] отримала кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 44100,00 дол. США на строк до 24.11.2025 року. Відповідач не виконує свої зобов`язання за даним договором, а саме не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, не здійснює щомісячної сплати кредиту, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 04.09.2017 року складає 36708,03 дол. США (в т.ч. 5851,16 дол. США простроченої заборгованості) заборгованості за кредитом, 15611,91 дол. США заборгованості за відсотками, які разом із понесеними витратами по оплаті судового збору позивач прохає стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлявся судом належним чином за адресою вказаною самим же відповідачем. Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд окремо зазначає таке. Відносно вказаного спору судом вже постановлялося заочне рішення, яке було за заявою сторони відповідача скасовано в зв`язку із тим, що сторона не була обізнана із наявністю спору. Прецедентна практика ЄСПЛ вказує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому, після скасування заочного рішення суд обґрунтовано вважає, що сторона відповідача достеменно знала, що заочне рішення скасоване (позаяк воно скасоване саме за заявою сторони відповідача), мала змогу (враховуючи час, який справа після скасування перебувала на розгляді в суді) реалізувати свої права, як щодо участі в судовому засіданні, так і щодо надання суду своїх пояснень, або відповідних документальних доказів тощо, проте такою можливістю не скористалася і таким чином теж реалізувала свої права на власний розсуд. Отож проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні відносини, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 25.11.2005 року відповідач уклав вказану вище угоду (а.с. 20-21) і отримав кредит у розмірі 44100,00 дол. США на строк до 24.11.2025 року. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, банк в повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит (а.с.22). Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6-14) відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість.\~ За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом та встановив розмір заборгованості, виходячи з вказаного вище розрахунку позивача, який станом на 04.09.2017 року становить 52319,94 дол. США, що еквівалентно 1347153,9 грн. та складається із\~ 36708,03 дол. США (в т.ч. 5851,16 дол. США простроченої заборгованості за кредитом, що еквівалентно 945172,45 грн. та\~ 15611,91 дол. США заборгованості за відсотками, що еквівалентно 401981,45 грн. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вищевказаним договором стороною відповідача суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов`язань за договором належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Приписами ч.2 ст. 1050ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи наведене вище суд приходить до висновку про підставність і обґрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак позов підлягає до задоволення. Щодо розрахунку гривневого еквіваленту заборгованості, то на момент звернення в суд із позовом НБУ встановив валютний курс у співвідношенні 2647,6407 грн. за 100 дол. США(https://bank.gov.ua/control/uk/curmetal/currency/search?formType=searchFormDate&time_step=daily&date=17.11.2017&outer=table&execute=%D0%92%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%82%D0%B8), при цьому на момент винесення рішення офіційний курс вказаних валют складає 2631,1955 грн. за 100 дол. США (https://bank.gov.ua/control/uk/curmetal/currency/search?formType=searchFormDate&time_step=daily&date=12.03.2019&outer=table&execute=%D0%92%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%82%D0%B8). Відтак, застосовуючи засади співмірності та справедливості, оскільки на момент розгляду справи після скасування заочного рішення, курс гривні по відношенню до долара США дещо втратив свої позиції, то суд приходить до висновку, що гривневий еквівалент заборгованості необхідно залишити, виходячи з актуального курсу валют станом на дату постановлення заочного судового рішення, що відповідатиме інтересам сторін, і не буде надмірним тягарем для відповідача та відповідатиме засадам справедливості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість в сумі 52319,94 дол. США, що еквівалентно 1376639,90 грн. та складається із\~ 36708,03 дол. США (в т.ч. 5851,16 дол. США простроченої заборгованості за кредитом, що еквівалентно 965860,03 грн. та 15611,91 дол. США заборгованості за відсотками, що еквівалентно 410779,87 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved