Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 01.12.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 925/1398-САФ03.16-2 Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, банк надає відповідачу кредит у сумі 9164 Доларів США, а відповідач зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит з встановленою процентною ставкою у розмірі 13,5 % річних зі сплатою в розмірі та порядку, згідно графіку погашення кредиту. Вказує, що банк свої зобов'язання за Кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши кредит в сумі 9164 Доларів США. Проте, відповідач свої зобов'язання перед банком не виконав умов Кредитного договору, тому станом на 09.07.2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 10820,74 доларів США , що еквівалентно 237750,66 гривень, з яких: -Заборгованість за кредитом 4861,74 доларів США , що еквівалентно 106820,99 гривень; -Заборгованість за відсотками 3189,19 доларів США , що еквівалентно 70072,19 гривень; -Пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2769,80 доларів США, що еквівалентно 60857,49 гривень; На підставі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 10820,74 доларів США , що еквівалентно 237750,66 гривень та понесені судові витрати . Представник позивача не з»явився у судове засідання, надіславши заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. В судове засідання відповідач не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності сторін , оскільки у справі наявні достатні матеріали про їх права та взаємовідносини. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Ч.2 ст. 197 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі вищевказаних обставин, судове засідання проводилось без технічної фіксації. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; -порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). - договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України); - ст.1048 ЦК України, з якої вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; - ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. - ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом досліджено матеріали справи, а саме : - Кредитний договір № 925/1398-САФ03.16-2 від 01.12.2006 року, укладений між сторонами. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, банк надає відповідачу кредит у сумі 9164 Доларів США, а відповідач зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит з встановленою процентною ставкою у розмірі 13,5 % річних зі сплатою в розмірі та порядку, згідно графіку погашення кредиту./а.с.9-13/. - розрахунок заборгованості [PERSON]В./а.с.7-8 /. Судом встановлено, що [PERSON] порушивши умови кредитного договору № 925/1398-САФ03.16-2 від 01.12.2006 року утворив заборгованість за цим договором в розмірі 10820,74 доларів США , що еквівалентно 237750,66 гривень, з яких: -Заборгованість за кредитом 4861,74 доларів США , що еквівалентно 106820,99 гривень; -Заборгованість за відсотками 3189,19 доларів США , що еквівалентно 70072,19 гривень; -Пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2769,80 доларів США, що еквівалентно 60857,49 гривень; За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12). Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по зверненню до суду . Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню,,

Outcome: approved