Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 06.10.1984 зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Комунарської сільської ради народних депутатів Келеського району Чимкентської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №72. В шлюбі у сторін народилося троє дітей, які на даний час досягли повноліття. Причиною розірвання шлюбу позивачка вказує різні характери та погляди на життя сторін, в тому числі і на сімейні відносини. Тривалий час у них з відповідачем не має спільних інтересів, кожен із них живе своїм життям. Між ними зникло почуття любові, взаємоповаги та підтримки. У зв`язку з викладеним позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить шлюб між сторонами розірвати. У судовому засіданні позивачка заперечила можливість будь-якого примирення та просила розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Просив розірвати шлюб. Заслухавши думку сторін, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.10.1984 у виконкомі Комунарської сільської ради народних депутатів Келеського району Чимкентської області, актовий запис за №72. З пояснень позивачки у судовому засіданні, які підтвердив і відповідач, сторони не проживають разом вже більше десяти років і не бачать можливості спільного проживання надалі та примирення. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За приписами ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи пояснення сторін, аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов [PERSON] задоволенню, так як сторони однією сім`єю не проживають тривалий час, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved