Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що 15 березня 2009 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно - цілий житловий будинок № 39, розташований по вул. Лісова в с. Крушинівка Бершадського району, право власності на який [PERSON] набув при житті на підставі ЗУ «Про власність». Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом померлого [PERSON], оскільки інший спадкоємець першої черги за законом [PERSON], яка померла 08.04.2015 року, при житті від прийняття спадщини відмовилася у встановленому законом порядку. Частину спадщину - земельну ділянку вона прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори та оформила її належним чином, але маючи намір оформити належним чином іншу частину спадщини - житловий будинок, вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на даний будинок, оскільки при житті [PERSON] своє право приватної власності на вищезазначений житловий будинок не оформив відповідно до чинного законодавства. Внаслідок зазначеного позивачка позбавлена можливості здійснити свої права на спадкування і тому змушена звернутися в суд із даним позовом за захистом своїх прав і законних інтересів. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, однак Маньківський сільський голова надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 15 березня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії Ш-АМ № 316179 виданим 08.04.2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно - цілий житловий будинок № 39, розташований по вул. Лісова в с. Крушинівка Бершадського району, що підтверджується копією матеріалами технічного паспорту на житловий будинок. Право власності на даний житловий будинок [PERSON] набув при житті на підставі ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Вищезазначене підтверджується довідкою № 1104 виданою Маньківською сільською радою Бершадського району Вінницької області. При житті [PERSON] своє право приватної власності на вищезазначений житловий будинок не оформив відповідно до чинного законодавства, що підтверджується довідкою-характеристикою № 190 від 28.08.2015 року, виданою КП «Бершадське РТБІ». Позивачка являється дочкою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про її народження і єдиним спадкоємцем за законом померлого [PERSON], оскільки інший спадкоємець першої черги за законом [PERSON], яка померла 08.04.2015 року, при житті від прийняття спадщини відмовилася у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою № 1103 від 07.08.2015 року виданою Маньківською сільською радою Бершадського району, копією заяви про відмову у прийнятті спадщини, а також довідкою № 607/01-16 від 7.08.2015 року виданою Бершадською державною нотаріальною конторою. Спадщину (земельну ділянку) [PERSON] прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори та оформила її належним чином, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2009 року. Коли [PERSON] звернулася до нотаріуса щоб належним чином оформити іншу частину спадщини житловий будинок, то у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на даний будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 606/02-31 від 07.08.2015 року. В силу ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України та ч. 1 ст. 1223 цього ж кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 1 ст. 1261 цього ж кодексу визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved