Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що після смерті його матері та батька відкрилась спадщина, до якої входять, з поміж іншого, земельні ділянки та цілий житловий будинок, виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їй відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неточностями у правовстановлюючих документах та відсутністю деяких з них, спадщину вона прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, іншим чином ніж шляхом звернення до суду її спадкові права не набути, просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки та будинок. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявився, про день розгляду справи був повідомлений, причину своєї неявки не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] дійсно доводяться матірю та батьком, відповідно, позивача згідно до свідоцтва про народження серії І-ТП № 261503. [PERSON] помер 08.08.2011 року у віці 73 років згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 174175, він був власником земельних ділянок, а саме: - земельної ділянки площею 0,4881 Га, яка складається з двох земельних ділянок: одна площею 0,2500 Га, кадастровий номер 1825084404:08:001:0041, вартістю 13 670,00 грн. з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та друга - площею 0,2381 Га, кадастровий номер 1825084404:08:001:0042, вартістю 13 545,00 грн., з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, розташовані на території Кичкирівської с/ради Радомишльського району Житомирської області в с.Нова Юрівка Радомишльського району Житомирської області по вул.Ястрибенька, 23 згідно Державного акту серії ЖТ за №21-11-0138 на право приватної власності на землю, виданого на підставі Рішення виконкому Кичкирівської с/ради Радомишльського району Житомирської області за №16 від 28 лютого 1994 року. Встановлено, що мати позивача - [PERSON] померла 24.10.2016 року згідно свідоцтва про смерть серії І-ТП № 293337, вона була власником: - житлового будинку №23 з господарськими спорудами по вул.Ястрибенька в с.Нова Юрівка, Радомишльського району Житомирської області. - земельної ділянки площею 6,80 Га, яка складається з двох земельних ділянок: одна площею 6,60 Га,кадастровий номер 1825084400:09:000:0055, вартістю 27 545,00 грн. та друга площею 0,20 Га,кадастровий номер 1825010100:08:000:0159, вартістю 2 450,00 грн., розташованих на території Кичкирівської с/ради Радомишльського району Житомирської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту серії ЯБ за №238655 на право власності на земельну ділянку,виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської РДА від 20 вересня 2004 року за №188 на імя [PERSON]». Також встановлено, що оригінал вищезгаданого державного акта втрачено, у іншому є неточні дані, у свою чергу, право власності на житловий будинок спадкодавцем за життя належним чином оформлено не було, тому нотаріусом правомірно було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності за законом. У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє його позовні вимоги. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved