Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що 27.08.2004 року вона уклала шлюб із [PERSON], зареєстрований відділом РАЦС Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 70. В шлюбі мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалось. З липня 2016 року шлюбні відносини значно погіршились, відповідач почав безпідставно виявляти до неї неповагу. З цього часу спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини фактично були припинені за причиною неправильної поведінки в сімї відповідача, яка виявилась в подружній невірності. За вказаних умов збереження сімї та примирення з відповідачем неможливе. Спору про поділ спільного майна немає. Спору про місце проживання та утримання дітей немає. Просила розірвати шлюб, судові витрати покласти на відповідача». В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 27 серпня 2004 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 70, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 044905 ( а.с. 4 ). Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 112968 від 05.02.2009 р. та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 289742 від 11.08.2015 р. ( а.с. 5, 7 ). Згідно довідки виконавчого комітету Водянської сільської ради № 2241 від 23.10.2017 р. діти проживають разом з позивачкою ( а.с. 6 ). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved