Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.08.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 50010287, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 113 388,28 грн., що еквівалентно на дату укладання Договору 13 934,90 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2013. Крім того, позивач надав відповідачу додатковий кредит у сумі 37 151,50 грн, що еквівалентно 4 565,75 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно з Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору з ПАТ СК «Українська страхова група», а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами та інші суми передбачені Договором. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2016 року було задоволено позовні вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 202 701, 56 грн., відсотки за користування кредитними коштами за період з 01.07.2015 року по 25.11.2015 року в розмірі 8 194, 21 грн., збитки у розмірі 6 000, 00 грн., 3% річних у розмірі 2 449, 07 та судовий збір у розмірі 3 290, 17 грн. Рішення суду на даний час не виконане та відповідач продовжує користуватися кредитними коштами. Тому позивач має право на відшкодування відсотків за користування кредитними коштами за період з 26.11.2015 року по 30.05.2017 року у розмірі 56 124, 84 грн., 3% річних у розмірі 8 403, 71 грн., інфляційні втрати у розмірі 36 179, 07 грн. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором на загальну суму 100 707, 62 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача та його представника, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 50010287, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 113 388,28 грн., що еквівалентно на дату укладання Договору 13 934,90 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2013. Крім того, позивач надав відповідачу додатковий кредит у сумі 37 151,50 грн, що еквівалентно 4 565,75 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно з Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору з ПАТ СК «Українська страхова група», а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами та інші суми передбачені Договором. Згідно із п. 1.4.2, 2.4, 2.5 Умов кредитування повернення Кредиту, Додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку виставленого позивачем. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2016 року було задоволено позовні вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 202 701, 56 грн., відсотки за користування кредитними коштами за період з 01.07.2015 року по 25.11.2015 року в розмірі 8 194, 21 грн., збитки у розмірі 6 000, 00 грн., 3% річних у розмірі 2 449, 07 та судовий збір у розмірі 3 290, 17 грн. Рішення суду на даний час не виконане та відповідач продовжує користуватися кредитними коштами. Частинами 1, 2 статті 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач продовжує не виконувати рішення суду та договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 25.05.2016 року справі № 6-157цс16 виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2016 року та подальше користування кредитними коштами, у відповідача виникла заборгованість перед Товариством у розмірі 100 707,62 грн., з яких: - 56 124, 84 грн. - заборгованість по відсоткам за період з 26.11.2015 року по 30.05.2017 року; - 8 403, 71 грн. - 3% річних; - 36 179,07 грн. - інфляційні втрати. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань за рішенням суду та Договором. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки факт порушення відповідачем [PERSON] зобов'язання за Кредитним договором та нехтування рішенням суду знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та були доведені належними доказами, а тому позов ТОВ «Порше Мобіліті» є підставним та обґрунтованим й з відповідача [PERSON] на користь Товариства підлягає стягненню заборгованість за користування кредитними коштами за період з 26.11.2015 року по 30.05.2017 року у розмірі 56 124, 84 грн., 3% річних у розмірі 8 403, 71 грн., інфляційні втрати у розмірі 36 179, 07 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Враховуючи вищевикладені норми суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6 000, 00 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved