Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернулась до Трускавецького мiського суду Львiвської областi з позовом до управління комунальної власності Трускавецької міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], третя особа: орган опіки і піклування Трускавецької міської ради про скасування свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації права власності. Позовні вимоги мотивує тим, що позивачка [PERSON] являється дочкою та сестрою відповідачів по справі. Її мати [PERSON] у 2015 році звернулась до Трускавецького міського суду Львівської області з позовною заявою про визнання свої дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на проживання та зняття їх з реєстраційного обліку. Даний позов був задоволений заочним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 03.02.2015 року по цивільній справі № 457/1890/14-ц. Після вступу даного рішення в законну силу відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] підготували та подали необхідні документи для здійснення приватизації спірної квартири та 08.05.2015 року було проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] та [PERSON] В подальшому заочне рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 03.02.2015 року по цивільній справі № 457/1890/14-ц ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 21.07.2015 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. 05.11.2015 року рішення Трускавецького міського суду Львівської області по цивільній справі № 457/1890/14-ц в позові [PERSON] про визнання свої дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на проживання та зняття їх з реєстраційного обліку було відмовлено та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.12.2015 року дане рішення було залишено в силі. У зв'язку з цим позивачка змушена була звернутись до суду за захистом свої прав, так як вважає, що її було позбавлено права користування житлом та отримання житла у власність на умовах безоплатної приватизації. В судове засідання представник позивачки з'явилася, позов підтримала, просить його задовольнити на підставі доказів зазначених в позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання з'явилися, позову не визнали. Представник відповідачів [PERSON] в судове засідання з'явився позов не визнав та додав, що приватизації спірної квартири була проведена законно, оскільки, на моменти приватизації відповідачами були надані всі документи та рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 03.02.2015 року позивачка та її брати були визнані такими, що втратили право на проживання у спірній квартирі та зняті з реєстраційного обліку. Представник відповідача - управління комунальної власності Трускавецької міської ради [PERSON] в судове засідання з'явилась, позов не визнала та додала, що приватизація спірної квартири проведена була на основі поданих документів, жодних застережень, щодо неможливості приватизації не було. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання з'явилась, з приводу задоволення позову поклалась на думку суду. Свідок [PERSON] по справі пояснила, що їй відомо про те, що [PERSON] зверталась до суду про виписку своїх дітей з квартири. Діти на даний час проживають та працюють в Італії. Вони не приїзджали додому щороку, а рідше. Люба їй розповідала, що дітям було відомо про їх виписку з квартири. Свідок [PERSON] по справі пояснила, що він являється головою ОСББ в якому проживають сторони. Йому відомо про даний конфлікт, так як [PERSON] працює у ОСББ двірником. Він знайомий з [PERSON], знає, що вона проживає та працює законно в Італії, щодо братів йому нічого не відомо. [PERSON] хотіла приватизувати свою квартири й бухгалтер ОСББ надавав їй довідку про склад сім'ї. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивачки, відповідачів, представника відповідачів, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного: У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва серія [NUMBER] від 31.03.2015 року, яке знаходиться в матеріалах справи, квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному. Крім цього, даний факт підтверджується і копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.05.2015 року, який знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заочним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 03.02.2015 року по цивільній справі № 457/1890/14-ц було встановлено наступні обставини, які не потребують доказування у даній справі: «18.02.1986 року рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 80 "Про надання квартири [PERSON]" позивачці та її сім'ї в складі 5 осіб було надано квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,52 кв.м., що підтверджується копією рішення № 80 від 18.02.1986 року, яке знаходиться в матеріалах справи. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер у 1993 році. Крім цього встановлено, що квартира не є приватизованою.» Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 05.11.2015 року по цивільній справі № 457/1890/14-ц було встановлено наступні обставини, які не потребують доказування у даній справі: «У судовому засіданні також встановлено, що відповідачі по справі дійсно перебувають у Республіці Італія на роботі і факт роботи відповідачів за кордоном стверджується: дозволом на проживання впродовж довгого періоду [PERSON]; дозволом на проживання для найманої праці [PERSON], який дійсний до 04.04.2016 року; дозволом на проживання для найманої праці [PERSON], який дійсний до 11.05.2017 року. Копії дозволів, які перекладені на українську мову в установленому порядку знаходяться у матеріалах справи. Дочка відповідачки [PERSON] - Руслана являється ученицею другого класу державного наукового ліцею імені Терези Гуллаче Талотта у м. Рим, Республіка Італія, що стверджується довідкою Державного наукового ліцею від 11.09.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК Української РСР, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачі не проживають у квартирі [ADDRESS] понад шість місяців, оскільки перебувають в Республіці Італія на роботі і факт роботи відповідачів за кордоном знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, то за змістом ч. 3 ст. 71 ЖК Української РСР за відповідачами зберігається жиле приміщення протягом усього часу виконання ними роботи за кордоном.». Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що приватизації спірної квартири відповідачами [PERSON] та [PERSON] можлива без згоди позивачів лише за умови існування заочного рішення суду, яким їх було визнано такими, що втратили право на користування житлом. Оскільки рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 05.11.2015 року по цивільній справі № 457/1890/14-ц було встановлено, що за [PERSON], [PERSON], [PERSON] зберігається право на житло, як за тимчасово відсутніми, а тому повівши приватизацію спірної квартири без їх згоди, відповідачі [PERSON], [PERSON] фактично порушили їхні житлові права. Відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію житлового фонду мають особи, які проживають в житлових приміщеннях, які приватизуються. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Таким чином, наявність в Реєстрі прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за відповідачами права власності на спірне нерухоме майно виключає можливість реєстрації такого права за всіма співвласниками квартири відповідно до внесених змін. Враховуючи викладене, суд

Outcome: approved