Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що дитина на час звернення до суду з позовом проживає з нею та перебуває на її утриманні, а участь відповідача у вихованні дочки полягала тільки в тому, що він один раз після розірвання стосунків між ними бачив дитину та купив солодощі, тому ухиляється від утримання дитини, у витратах, пов»язаних з утриманням та вихованням дитини участі не приймає, хоч має можливість, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Крім того, в своїй позовній заяві позивачка [PERSON] просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 200 гривень, підтверджені квитанцією, яка міститься в матеріалах справи. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з'явились. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав до суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, та просив відмовити повністю в задоволенні позову (а.с.11-12, 13-25). 03.07.2014 року до початку судового засідання звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі та визнання позову. Суд ухвалив провести розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України, що регулюють обов'язок батька та матері утримувати дітей та їх виконання. Судом достовірно встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 2008 року по 2014 рік проживали в цивільному шлюбі в м.Звенигородка. Від спільного проживання сторони мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої в актовому записі про народження від 11.01.2012 року, зробленому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області відповідно записаний відповідач, але запис про батька дитини у ньому вказано за прізвищем та громадянством матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.3). Відповідно до копії акту депутата Звенигородської міської ради від 19.05.2014 року, [PERSON],[INFO] співмешканка з [PERSON], [INFO], після сумісного проживання у них народилася дитина [PERSON], про що в свідоцтво про народження серія [NUMBER]. Батько [PERSON] батьківство не заперечує, але у вихованні дитини участі не брав і не бере. В цей час ніде не працював. В даний час спільно з [PERSON] не проживає (а.с.4). Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, незалежно від того, розірваний шлюб між батьками дітей, або вони знаходяться в ньому. У позивачки склалось тяжке матеріальне становище та сторони не визначились про утримання їх спільної дитини за домовленістю у добровільному порядку. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів. Таким чином відповідач, який є працездатний зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, тому суд враховуючи надані позивачем докази та письмові заперечення відповідача з доданими до нього документами, в силу ст.183 СК України рахує за можливе визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) -1/6 частину доходу щомісячно. За таких обставин з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини сторін [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду - з 21.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в дохід держави, а саме 243 грн.60 коп. судового збору. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Так, в матеріалах справи мається квитанція №72, згідно якої адвокат [PERSON] надав позивачці [PERSON] правову допомогу під час підготовки позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. До матеріалів позову надана розрахункова квитанція від 21.05.2014 року про сплату позивачкою 200 грн. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, а саме ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Оскільки до матеріалів справи додана квитанція про сплату судових витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката (а.с.5) та враховуючи фактично затрачений час на підготовку позовної заяви, а тому витрати на правову допомогу підлягають задоволенню - в сумі 200,00 грн., тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 200 (двісті) гривень сплачених нею витрат за надання правової допомоги. На підставі ст. ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved