Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У липні 2013 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна. (а.1 том-1). В обґрунтування позову позивач, [INFO], зазначив, що з 23.09.2006 року перебував у шлюбі з відповідачкою, [INFO]. Шлюб розірвано Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського РУЮ у м. Києві згідно із актовим записом № 344 від 27.07.2010 року. У період шлюбу ними придбано квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2009 року, яку зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] 16.06.2009 року. Посилаючись на те, що зазначена квартира була придбана у шлюбі і є спільною сумісною власністю, позивач просив визнати за ними право власності на 1/2 частину квартири. Ухвалою від 09 жовтня 2013 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна. Позивач за зустрічним позовом зазначила, що угоди про поділ спільно набутого майна між подружжям не досягнуто. Тому [PERSON] просила поділити майно, до якого, окрім вказаної позивачем квартири, власником якої вона є, було придбано у 2008 році автомобіль «Міцубісі Гранд» д.н.з. [NUMBER], зареєстрований на [PERSON], 2008 року випуску, власником якого є позивач. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на зареєстрований на нього автомобіль «Міцубісі Гранд» 2008 року випуску, (тип А) д.н.з. [NUMBER]. У позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про визнання за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS], придбаної на її ім'я за договором купівлі продажу від 26 травня 2009 року та зареєстрованої у КМБТІ за № 1773 від 16.06.2009 року. На вказане рішення представник позивача за первісним позовом, 10 листопада 2014 року подав апеляційну скаргу, в якій рішення суду вважає незаконним, просить його скасувати. Згідно з ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року справа з апеляційною скаргою представника позивача за первісним позовом, була повернута до Шевченківського районного суду м. Києва для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. В судовому засіданні з'явились представники [PERSON] зазначили, що [PERSON], являється інвалідом І групи, тому не сплачувала судовий збір за зустрічний позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. З матеріалів справи вбачається, що при подачі зазначеної позовної заяви позивач за первісним позовом [PERSON] сплатив судові витрати в сумі 1 700,00 грн., як за спір майнового характеру. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] являється інвалідом І групи, тому не сплачувала судовий збір за подання зустрічного позову відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в якій зазначено, що інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп звільнені від сплати судового збору. Оскільки позивач на підставі п. 9 ч. І ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, тому стягнення судового збору повинно вирішуватися при ухваленні рішення суду. З матеріалів справи та рішення суду вбачається, що судом в позовному провадженні розглянутий спір майнового характеру. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки первісний позов - задоволено частково, а позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено, то судові витрати: судовий збір в сумі 850 грн., слід стягнути з позивача за первісним позовом [PERSON]. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито",

Outcome: approved