Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ХОЕК» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 1461,38 грн. та суму судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач надавав відповідачу послуги з постачання електричної енергії за адресою [ADDRESS] . Однак боржник не сплачував за спожиту електричну енергію в повному обсязі, внаслідок чого його заборгованість перед ТОВ "Херсонська обласна ЕК", за період з 01.01.19 р по 01.12.19 р. склала 1461,38 грн. Представник позивача ТОВ «ХОЕК», за довіреністю Литвинова Ж.М., в судове засідання не прибула, однак до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі на підставі наданих до суду доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що дійсно йому на праві приватної власності належить будинок в [ADDRESS] та він близько чотирьох років здає іншим особам, а саме : [PERSON] , яка була добросовісним наймачем та сплачувала усі послуги вчасно та добросовісно. Однак у квітні 2019 року наймачі будинку виявили задимлення лічильника у зв`язку з чим звернулись до РЕСу задля зміни лічильника. Станом на 01.06.2019 року боргів не було, існувала переплата в розмірі 13,90 грн. В червні місяці 2019 року працівники АТ «Херсонобленерго» замінили лічильник, а після того з`явився борг у сумі 1232,40 грн., на наступний місяць борг збільшився до 1461,38 грн. та у серпні місяці 2019 року будинок було відключено від опори електромережі. Додатково пояснив, що в цей час він перебував в м. Маріуполі по особистим справам, а саме : з червня 2019 року по грудень 2019 року, ніякі договори та акти він не підписував, а підписи в актах про зміни лічильників не його та вважає дії працівників АТ «Херсонобленерго» в частині відключення будинку від електропостачання неправомірними. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, відповідно до ч.2 ст. 80 ЦПК України, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Так судом встановлено, що будинок за адресою : [ADDRESS] належить [PERSON] та на час виникнення спірних відносин був у користуванні інших осіб зі згоди відповідача, даний факт відповідачем в судовому засіданні не заперечувався, а тому у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідає ч.1 ст. 82 ЦПК України. Із копій витягу розрахунку про наявність заборгованості (а.с.11-13) за особовим рахунком № [NUMBER] вбачається, що даний особовий рахунок Належить [PERSON] та за яким наявна заборгованість, початок даної заборгованості з червня 2019 року та станом на серпень 2019 року вона складає 1481,58 грн. Правовідносини між енергопостачальником та побутовими споживачами електричної енергії до 11.06.2019 регулювалися Правилами користування електричної енергії для населення, затвердженими Постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 із змінами та доповненнями (далі ПКЕЕН). Згідно з абз. 2 п. 1 ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року за № 1357(далі ПКЕЕН). Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п.п. 19, 20, 21 Правил користування електричною енергією, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальником регулюються Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року № 575/97-ВР, Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (далі - ПКЕЕН), Правилами роздрібного ринку електричної енергії затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 та іншими нормативними актами. Статтею 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачені обов`язки та відповідальність споживачів енергії, зокрема: додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії згідно із законодавством України. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п.19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно із п.20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Пунктом 28 ПКЕЕН передбачено, що у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Окрім цього, п. 48 ПКЕЕН визначає, що споживач несе відповідальність згідно з законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 11.06.2018 року набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, які регулюють взаємовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачами (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Відповідно до пункту 1.1.1. глави 1.1. розділу I Правил роздрібного ринку електричної енергії, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостчальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Ці правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Згідно п. 2 Постанови № 312 від 14.03.2018 року Про затвердження Правил Роздрібного Ринку Електричної Енергії, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електроенергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у Додатку до цієї постанови. Згідно п. 2.1.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, за ініціативою однієї із сторін договір споживача про розподіл електричної енергії оформлюється в паперовій формі. Споживання електроенергії та здійснення оплати за її використання підтверджує приєднання споживача до договору. Пунктом 2.1.6 ПРРЕЕ передбачено, що у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт. Також, положенням п.п. 12 п. 5.5.1 ПРРЕЕ передбачено право споживача електричної енергії на звернення до електропостачальника з питанням змін договірних умов у порядку, передбаченому цими правилами. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п. 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Згідно абзацу 2 п. 4.10 ПРРЕЕ побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357 та п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими становою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року N 312, які діяли протягом виникнення заборгованості, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Виходячи з положень п. 4.12 ПРРЕЕ, рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактичну спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до ч.1 ст. 4. Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019-VIII, учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Аналізуючи пункт 6 преамбули ПРРЕЕ до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, суд вбачає, що виникають договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), які урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Оскільки відповідач [PERSON] не відмовився від споживання електричної енергії та не подав в установлені строки заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт відповідно до п. 2.1.6 ПРРЕ, то суд приходить до висновку, що відповідач починаючи з 11.06.2018 року приєднався до типового договору шляхом споживання електричної енергії, а тому наслідком споживання електричної енергії як результат, між позивачем та відповідачем виникли Договірні відносини щодо користування електричною енергією, за якими Позивач являється постачальником електричної енергії, а відповідач - споживачем. Норма частини першої статті 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У відповідності до умов ПРРЕЕ, постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі. ПРРЕЕ передбачено обов`язки Відповідача щодо виконання умов договору та оплати вартості електроенергії. Із змісту статті 629 ЦК України вбачається, що договірні зобов`язання є обов`язковими для виконання сторонами. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплачені гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Із копій витребуваних судом документів, а саме: із акту № 50619/1а-1 про зняття електролічильника від 05.06.2019 року (а.с.76) вбачається, що за адресою [ADDRESS] було знято електролічильник типу СОЕ-5020Н № 0984276 з показниками на час зняття - 024610. Із додаткової угоди (а.с.77) вбачається, що 05.06.2019 року за адресою [ADDRESS] було встановлено інший лічильник електроенергії серії СОЭА05Р № 443975 з показаннями приладу обліку на момент встановлення 019709. Відповідно доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості за споживання електричної енергії за адресою [ADDRESS] (а.с.11-13) вбачається, заборгованість у розмірі 1461,38 грн. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що свої зобов`язання щодо надання відповідачу послуги з постачання електричної енергії належної якості та в необхідних обсягах позивач виконав, однак відповідач знехтував своїми обов`язками та не дотримався строків розрахунків за спожиті об`єми електроенергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1461,38 грн. Доказів на підтвердження споживання електроенергії у менших об`ємах ніж вказує позивач, відповідачем до суду не надано. Також у зв`язку з запереченнями відповідача щодо об`ємів спожитої електроенергії судом перевірено розрахунок об`ємів споживання електроенергії та встановлено наступне: в березні 2019 року згідно початкових показників на лічильнику вбачається показник 23823, згідно кінцевих показників - 23830, нараховані 7 кВт. на загальну суму 6,30 грн. та здійснено оплату в розмірі 20,20 грн., тобто переплата складала 13,90 грн.; в квітні 2019 року згідно початкових показників на лічильнику вбачається показник 23830, згідно кінцевих показників - 23831, зазначено споживання 1 кВт. на загальну суму 0,90 коп., відповідно до чого переплата на кінець місяця складала 13,00 грн.; в травні 2019 року згідно початкових показників на лічильнику вбачається показник 23831, згідно кінцевих показників - 23830, показники зменшились на 1 кВт. та переплата на кінець місяця збільшилась до 13,90 грн.; в червні 2019 року згідно початкових показників на лічильнику вбачається показник 23830, згідно кінцевих показників - 19709, однак з врахуванням наданого до суду акту № 50619/1а-1 від 05.06.2019 року зняття лічильника (а.с.76) та додаткової угоди від 05.06.2019 року (а.с.77), вбачається що відбулась заміна лічильника у зв`язку з чим станом на 05.06.2019 року кінцевими показниками лічильника серії СОЕ-5020Н, який було замінено були показники саме - 24610, а не показники встановленого 05.06.2019 року лічильника серії СОЭА05Р - 19709, тобто вбачається факт споживання 780 кВт. на суму 1232,40 грн.; в липні 2019 року згідно початкових показників вбачається показник 19709, що відповідає показникам зазначеним у додатковій угоді від 05.06.2019 року (а.с.77) на час встановлення лічильника СОЭА05Р, згідно кінцевих показників - 19709, нараховані 191 кВт. на загальну суму 242,88 грн. У зв`язку з чим суд вбачає заборгованість в загальній сумі 1461,38 грн., яка підтверджена наданими позивачем розрахунками заборгованості. Суд також критично відноситься та не може прийняти до уваги посилання відповідача щодо вчинення відносно нього з боку працівників Високопільського міжрайонного відділення комерційного обліку АТ «Херсонобленерго» неправомірних дій в частині невірного нарахування показників спожитих об`ємів електроенергії, оскільки відповідно Додатку 3 до Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач, що є побутовим, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника електричної енергії та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору системи розподілу та у разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показів лічильника та за умови, що лічильник електричної енергії не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обсяг розподілу та споживання електричної енергії по Споживачу за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання. Таким чином з огляду на те, що відповідачем було зазначено проживання в період виникнення заборгованості за адресою [ADDRESS] , інших осіб - наймачів житла, які були зобов`язані добросовісно особисто повідомляти оператору системи розподілу показники об`єму споживання електричної енергії та враховуючи те, що декілька місяців підряд показники були нульові за умови проживання та користування електричною енергією за адресою [ADDRESS] , тому вбачається факт повідомлення споживачами невірної інформації щодо об`ємів споживання електроенергії, яку спростовують показники лічильника типу СОЕ-5020Н зняті при заміні та які станом на 05.06.2019 року становлять 24610, згідно акту № 50619/1а-1. Як встановлено ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач, не сплативши вартість послуг, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на вищезазначене, згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено суду відсутність споживання електричної енергії або споживання в менших обсягах, ніж зазначено позивачем, яка постачалася позивачем та залишилася неоплаченою станом на 13.10.2020 року. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 1461,38 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованими та на підставі наведених положень цивільного законодавства підлягають задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно платіжного доручення сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). Оскільки суд задовольняє позов повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі.

Outcome: approved