Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У 2012 р. позивачі звернулися до суду із зазначеними позовними вимогами, залучивши в рамках розгляду справи третю особу ВАТ «БІГ Енергія», просять суд визнати недійсним протокол проведення прилюдних торгів №1-11212/1 від 18.04.2012 з реалізації квартири [ADDRESS], які проведенні 18.04.2012 Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецреалізація» та визнати їх такими, що не відбулися, які проведенні 18.04.2012 Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецреалізація», оформлені протоколом №1-11212/1 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, яке належить [PERSON] та [PERSON] від 18.04.2012 та актом заступника начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мірзоєвої Н.М. про прилюдні торги, затвердженого начальником Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лихацьким Д.Ю. 27.04.2012. Посилаючись на ті підстави, що 17.08.2010 ПН КМНО Щадко О.І. вчинено виконавчий напис №1120 яким запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], на підставі якого державним виконавцем було проведено опис спірної квартири і призначено експертизу, згідно якої 10.05.2011 складено висновок де ринкова вартість спірної квартири станом на 10.05.2011 становить 341000 грн 00 коп., після чого 31.10.2011 ВДВС Святошинського РУЮ та ТОВ «ТД «Укрспецреалізація» уклали договір №1-11212 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна перші із яких були призначені 24.11.2011, однак через відсутність покупців вказані торги визнані такими, що не відбулися також повторні торги призначені на 14.03.2012, які теж визнані такими, що не відбулися із тієї самої причини, а на третіх прилюдних торгах від 18.04.2012 було реалізовано спірну квартиру про що складено протокол №1-11212 від 18.04.2012, однак позивачі вважають що під час третіх торгів було допущено грубі порушення вимог чинного законодавства, зокрема з порушенням вимоги норм ч. 5 ст. 58 ЗУ "Про виконавче провадження", тобто з пропуском строку 6-ті місяців після проведення оцінки майна. На підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2012 було об'єднано в одне провадження вищезазначені позовні вимоги в одне провадження (а.с. 62, 63). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву від 15.03.2018 про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 165). Представник відповідача проти позовних вимог заперечував з підстав недоведенності позивачем порушення проведння прилюдних торгів. Відповідач ТОВ Торговий дім «Укрспецреалізація» у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 159, 160). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду відповідні заперечення відповідно до яких просив відмовити у задовлені позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачі по справі не обґрунтували в чому саме полягає порушення їх прав згідно заявлених вимог, а також послався на правову позицію Верховного суду №6-116цс12 від 24.10.2012 (а.с. 178-180). Третя особа ВАТ «БІГ Енергія» у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 202, 205). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27.08.2010 старшим державним виконавцем Васільєвою Ю.В. ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №21235200 на підставі виконавчого напису №1120 виданого 17.08.2010 приватним нотаріусом КМНО Щадко О.І. звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] за рахунок коштів отриманих від реалізації квартири задоволених вимог ВАТ Банку «Біг Енергія» у розмірі 1437113 грн 94 коп. (а.с. 10, 47). 16.03.2011 державним виконавцем у присутності понятих проведено опис майна квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний акт (а.с. 88-91). По вказаному виконавчому провадженні 05.04.2011 державним виконавцем призначено експерта ТОВ «Оціночна компанія «Вега» згідно висновку якого встановлено ринкову вартість двокімнатної квартири, загальною площею 49,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 10.05.2011 у розмірі 341000 грн 00 коп. (а.с. 93). Згідно листів ТОВ «Торговий Дім Укрспецреалізація» встановлено, що 31.10.201 та 27.03.2012 було призначено прилюдні торги, однак вони не відбулися у зв'язку із відсутністю покупців (а.с. 98, 99). Відповідно до акту переоцінки майна, переданого на реалізацію від 27.03.2011 встановлено, що була проведена переоцінка спірної квартири початкова вартість якої становила 341000 грн 00 коп., а після переоцінки становить 218240 грн 00 коп. (а.с. 100). Згідно протоколу №1-11212/1 проведення прилюдних торгів по реалізації майна від 18.04.2012 встановлено, що учасниками вказаних торгів були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з яких переможцем став [PERSON] (а.с. 102-104). Згідно платіжних доручень №1769, 1745 та 1744 було перераховано виконання боргу з [PERSON] у розмірі 187613 грн 77 коп. з [PERSON] у розмірі 18761 грн 38 коп. та перераховано витрати з [PERSON] згідно розпорядження державного виконавця №604/37 від 17.05.2012 у розмірі 1674 грн 85 коп. (а.с. 24-26). Постановою від 28.05.2012 державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу (а.с. 108-110). Встановлено, що [PERSON] подала позов до Окружного адміністративного суду м. Києва про визнання дій протиправними та актів переоцінки недійсними, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.10.2012 задоволено позовні вимоги [PERSON] частково, визнано протиправними дії ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві щодо проведення переоцінки майна, переданого на реалізацію ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві згідно договору №1-11212 від 31.10.2011 ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація» та скасовано акти ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про переоцінку майна, переданого на реалізацію ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві (а.с. 114-117). Після чого [PERSON] звернулася із апеляційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.10.2012, яку ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду залишено без задоволення, а постанову залишено без змін (а.с. 146-148). Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 ЦК України, згідно з п. 2 ч. 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). Частиною 3 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону. Частинаим 2-4 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію. У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (ч. 5 ст. 58, ч. 3 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження»). Частинами 1 та 5 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12.07.2001 № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах. Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (п. 3.3 Тимчасового положення). Частиною 5 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження», п. 7.1 Тимчасового положення, аб. 3 п. 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки. За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (п.п. 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Таким чином, ураховуючи зазначене, необхідно дійти висновку про те, що прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження»; п.п. 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Встановивши такі обставини суд вважає, що після збігу шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Саме такі правові висновки щодо застосування ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 3.2, 3.4 Тимчасового положення зробив і Верховний Суд України у своїх Постановах від 01.10.2014, від 22.10.2014 та 24.12.2014. Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, а також враховуючи скасування постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.10.2012 актів про переоцінку майна переданого на реалізацію, з огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання протоколів цих торгів недійсними та визнання їх такими, що не проводилися за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. На підставі викладеного,

Outcome: approved