Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікрофінанс" (далі за текстом ТОВ «Мікрофінанс») звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 07.10.2018 р. між ТОВ «Мікрофінанс» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №0000081723 від 07.10.2018 року за умовами якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 600 грн. строком на 14 календарних днів, процент за користування позикою (добовий) - 1,6% на добу. Відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення позики та процентів, станом на 25.03.2021 р. у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 9240,00 грн.,яка складається з такого: - 600,00 грн. - сума позики; - 8640,00 грн. - сума не сплачених процентів за весь час користування позикою та не сплачена на день звернення позивача до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позову та на підставі клопотання, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України просить розглядати справу без участі сторони позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі за відсутності відповідача, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за останньою відомою адресою реєстрації. Частиною 4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надано, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяв по суті справи не подав. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що 07.10.2018 між ТОВ «Мікрофінанс» та відповідачем [PERSON] укладено договір №000008723 згідно якого останній отримав позику у розмірі 600 грн. За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу позику у розмірі 600 грн. строком на 14 календарних днів, процент за користування позикою (добовий) - 1,6% на добу. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 25.03.2021 р. установить 9240,00 грн.,яка складається з такого: - 600,00 грн. - сума позики; - 8640,00 грн. - сума не сплачених процентів за весь час користування позикою. Доказів про погашення суми боргу, на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст. 1054 ч.1 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Відповідно до ст. 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання);у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, встановленому договору; якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавць має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Мікрофінанс» законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved