Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею 13/50 частки будинку розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Піонера Балабухи, буд. 108. В даному будинку крім неї зареєстрований її колишній цивільний чоловік [PERSON], який є відповідачем за даним позовом. У зазначеному будинку відповідач зареєстрований з 07.04.2009 року, але фактично не проживає з 08 липня 2016 року. Більше одного року відповідач не користується зазначеним житловим приміщенням без поважних причин, що тягне за собою зайві витрати по оплаті комунальних послуг, особистих речей в будинку не має. Просить визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням в будинку № 108 по вул. Піонера Балабухи в м. Маріуполі. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що [PERSON] - її цивільний чоловік, вони мешкали разом біля 12 років, десь з 2004р. по 2016р. 13/50 частки будинку розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Піонера Балабухи, буд. 108, спадкові, раніше будинок належав її батькам, а зараз 13/50 часток їй, інша частина будинку належить її брату. Вона зареєструвала [PERSON] у вказаному будинку, оскільки в нього не було зареєстрованого місця проживання, а у кінці серпня 2016р. він забрав свої речі та сказав, що мешкає у м. Маріуполі по вул. Моцарта, буд. 60, і більше не повертався та вона не телефонувала. [PERSON] не працював, займався підробітками, в нього є родичі на західній України, можливо він там мешкає. Підтримала позовні вимоги, просила визнати [PERSON] втратившим право користування вказаним житлом, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у пятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Допитана у якості свідка [PERSON], суду пояснила, що [PERSON] її сусідка. Вони з чоловіком придбали будинок за адресою: м. Маріуполь, вул. Піонера Балабухи, буд. 107, у 2006 році. Михайло та [PERSON] мешкали однією родиною за адресою: м. Маріуполь, вул. Піонера Балабухи, буд. 108. З липня 2016р. Михайло перестав мешкати у будинку, вона до цього його зустрічала, він часто гуляв з собакою, а після липня 2016р. не бачила. Зараз у цьому будинку мешкає донька [PERSON] Суд, вислухавши позивачку, допитавши свідка, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.06.1994р., посвідченого державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори в реєстрі за номером № І-579, 13/50 частки будинку розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Піонера Балабухи, буд. 108, належить на праві власності [PERSON] (а.с. 9-11). Згідно акту від 05.11.2018 року КСН «Бригантина», [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично проживає за адресою: [INFO], про що свідчать сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с. 12). Згідно з довідкою-актом, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але не мешкає у будинку з 08 липня 2016р., особистих речей в будинку не має, а мешкає за адресою: м. Маріуполь, вул. Моцарта, буд. 60, про що свідчать сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с. 13). Згідно домової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку 108 по вул. Піонера Балабухи у м. Маріуполі, [PERSON], 24.06.1962р.н., зареєстрований за адресою: [INFO], з 07.04.2009р.(а.с. 27). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК\~України,\~власник\~будинку, квартири має право використовувати помешкання \~для власного\~проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України). Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивачки порушено і підлягає захисту, а позовні вимоги [PERSON] вважає за можливе задовольнити, з урахування того, що відповідач будучи зареєстрованим в [INFO], не проживає в будинку понад один рік, не використовує даний будинок за його прямим призначенням, не сплачує комунальні платежі, тому він втратив право користування зазначеним будинком. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судових витрат, оскільки є пенсіонеркою та перебуває у скрутному матеріальному становищі, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved