Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

представник позивача просить суд визнати [PERSON], 1974 року народження, таким що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що згідно договору дарування позивачам належить житловий будинок [ADDRESS], що стверджується копією договору дарування житлового будинку від 20 березня 2012 року. Даний будинок їм подарував їхній батько - [PERSON]. Після оформлення відповідних документів на вищевказаний будинок, їм стало відомо, що до їхнього будинку зареєстрований з 23.08.2007 року відповідач по справі і, як вияснилося, з моменту реєстрації по теперішній час він в будинку не проживав і не проживає, а зареєстрував його їхній батько до будинку з благородною метою, бо відповідачу необхідно було працевлаштуватися в районі чи області. Жодних ні дружніх, ні родинних відносин відповідач ні до їхнього батька, ні до них немає. Особистих речей його в будинку не було і теж немає. Оскільки відповідач без поважних причин не проживає і не користується жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] понад шість місяців, то у відповідності до ст. 72 ЖК України він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у наслідок відсутності в ньому понад встановлені строки передбачені ст. 71 ЖК України. Той факт, що відповідач дійсно не проживає без поважних причин в будинку [ADDRESS] з 23.08.2007 року, стверджується актами обстеження, складеними депутатом Черняхівської сільської ради [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] від 25.03.2012 р., від 15.10.2013 р., від 13.05.2014 р. та від 31.07.2015 р. Відповідач їм чужа людина, так як вони з ним не мали ніяких стосунків і не мають, а тому в них виникла необхідність зняти його з реєстрації з їхнього будинку, оскільки іншим шляхом вони не в змозі це зробити, тому вимушені звернутися до суду з даною заявою. Відповідач [PERSON] в засідання суду не з'явився, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що в матеріалах є повідомлення про вручення поштового відправлення з відмітко - за зазначеною адресою не проживає, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з'явилася без поважних причин і ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Представник третьої особи в особі Кагарлицького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що в матеріалах є розписка про отримання судової повістки, причини неявки в суд не повідомила, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачів задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним." Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року (зі змінами внесеними ППВСУ №15 від 25.05.1998 року) у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловими приміщенням, судам необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону (ст.319 ЦК України). Згідно ст.15 Цивільно-процесуального Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] та [PERSON] отримали у дар в рівних частках без конкретного користування житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами № 84 по вул.. на підставі договору дарування від 20.03.2012 року належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки виданої виконкомом Черняхівської сільської ради Кагарлицького району вбачається, що [PERSON] дійсно згідно по господарської книги № 2, особовий рахунок [NUMBER], сторінка 100, зареєстрований та не проживає в [ADDRESS] з 23.08.2007 року по даний час. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що відповідач [PERSON] ніколи не проживав у будинку позивачів. Його речей у будинку позивачів ніколи не було. Його приписав до себе батько позивачів для того, щоб мати можливість працювати на території Кагарлицького району. Враховуючи те, що відповідач не подав суду доказів на спростування позовним вимог позивачів, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратив право на проживання та користування житловим будинком позивачки внаслідок відсутності більше 1 року за місцем реєстрації без поважних причин, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право проживання та користування житловим будинком та господарськими спорудами, розташованими за адресою: Київська область, Кагарлицький район, вул.. Заводська, 84. На підставі ЖК України, ЦК України та

Outcome: approved