Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

ТОВ «Пенсіон-ЮА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Пенсіон-ЮА» є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 18.05.2016р. У вищезазначеній квартирі зареєстровані відповідачі. З моменту реєстрації місця проживання та по теперішній час відповідачі фактично не проживають за зазначеною адресою, їх постійне місце проживання або місце роботи невідомо. Відповідачі у родинних або інших стосунках з позивачем не перебувають, на контакт не виходять. Таким чином, відповідачі повністю втратили інтерес та зв`язок із житлом. Особисті речі відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] відсутні. Факт не проживання відповідачів підтверджується актом не проживання від 09.10.2020р., засвідчений сусідами житлового будинку [ADDRESS] , підписи яких засвідчено майстром тех.дільниці ЖЕКу, яка обслуговує даний будинок. Оскільки за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, то виникають проблеми зі сплатою надмірних житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворюється заборгованість, Позивач в повній мірі не може виконати ремонтні роботи в квартирі, чим об`єктивно обмежуються права позивача у користуванні майном. Таким чином, просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути з них судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп. Провадження у справі було відкрито 11.01.2021 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами прощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В подальшому представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Представник ТОВ "Пенсіон-ЮА" остаточно просив визнати такими , що втратили право користування житловим приміщенням [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що [PERSON] доборвільно в позасудовому порядку задовольнив вимогу власника про зняття з місця реєстрації. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Зазначив, що вимоги позову підтримує, просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них, а також відзив на позов в адресу суду не надходило. Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд а тому відповідно до вимог ст.ст. 223,280, 281 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, ТОВ «Пенсіон-ЮА» є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору довічного утримання від 18.05.2016р, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю.О. Як свічдить довідки про місце реєстрації місця проживання особи, надані у встановленому законом порядку відділом з питань реєстрації місця проживання /перебувння фізичних осіб що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] з 14.05.2019 року, та [PERSON] з 21.02.2019 року. Як зазначає позивач, [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі, за житлово-комунальні послуги не сплачують, що перешкоджає позивачу належним чином користуватись та розпоряджатись даною квартирою. Факт не проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується актом від 13.10.2020 р. засвідченого майстром технічної дільниці ВОП «Лук`янівка». Відповідно до ст. 41 Конституції України Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Під час розгляду справу не було встановлено обставин та не отримано доказів, які б свідчили про те, що відповідачі проживають у спірному помешканні та поряд з власником несуть витрати по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг. Наявні докази вказують на те, що особисті речі відповідачів у квартирі [ADDRESS] відсутні. Разом з тим, не було встановлено обставин які б свідчили, що відповідачам чиняться перешкоди у проживанні за місцем реєстрації - в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивач є власником квартири, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном - спірною квартирою. Так, в постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року по справі № 615/1636/17 зазначено, що виходячи з порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР, можна дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Зазначений висновок про застосування норм права міститься у постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16. У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. За приписами ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про поважність причин не проживання у спірному приміщенні, відсутність підстав вважати, що відповідачу чиняться перешкоди у його праві та з огляду на те, що реєстрація [PERSON] , [PERSON] у приміщені обмежує права ТОВ «Пенсіон-ЮА» у здійсненні права власності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved