Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У березні 2017 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява [PERSON]про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання [PERSON]з [PERSON], який помер 19.06.2015 року у період з 1983 року по 19.06.2015 року. В заяві зазначено, що 19.06.2015 року помер чоловік заявниці, [PERSON], після смерті якого заявниця бажає перейти на пенсію чоловіка. Заявник зазначила, що з 1983 року по день смерті [PERSON] постійно проживала однією сімєю та вели спільне господарство з чоловіком. Для того, щоб заявнику перейти на пенсію чоловіка, який помер 19 червня 2015 року, позивач має довести у судовому порядку факт спільного проживання однією сімєю з 1983 року по день смерті -19.06.2015 року. У судове засідання заявник та представник заявника не зявилися, надали до суду заяву в якій просили справу розглянути без їх участі, просили суд задовольнити вимоги заявника у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 та п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; проживання однією сім'єю спадкоємця із спадкодавцем на час смерті останнього не менше п`яти років, тощо.\~\~У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Нормами ст.1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України до спадкоємців за законом четвертої черги віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 19.06.2015 року помер чоловік заявниці, [PERSON], після смерті якого заявниця бажає перейти на пенсію чоловіка. Заявник зазначила, що з 1983 року по день смерті [PERSON] постійно проживала однією сімєю та вели спільне господарство з чоловіком. Для того, щоб заявнику перейти на пенсію чоловіка, який помер 19 червня 2015 року, позивач має довести у судовому порядку факт спільного проживання однією сімєю з 1983 року по день смерті -19.06.2015 року. Заявник зазначила, що з 11 січня 1983 року знаходилася у шлюбі з померлим [PERSON], які з того часу постійно проживали однією сімєю та вели спільне господарство, тому заявниця є спадкоємцем першої черги за законом. Вказані обставини підтверджуються зібраними у справі доказами: поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON], які підтвердили зазначений факт, листом Управління праці та соціального захисту населення по Дніпровському району №07-08/2280 від 21 березня 2017 року, відповідно до якого заявник та [PERSON] зареєстровані за фактичним місцем проживання за адресою: [INFO]. Отже, заявник дійсно спільно проживала однією сім`єю з [PERSON] з 1983 року і по день його смерті 19 червня 2015 року. Судом встановлено, що спір про право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] відсутній, але без встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю заявника та померлого [PERSON], заявник не має можливості перейти на пенсію чоловіка, після його смерті. Встановити факт, про який просить заявник у позасудовому порядку неможливо, тому з урахуванням наданих заявником доказів факт підлягає встановленню у судовому порядку.

Outcome: approved