Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що 28 січня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що майже після народження дитини, а саме з кінця 2011 року подружні відносини та сімейне життя між ними поступово погіршувалося, причиною того стали постійні конфлікти з батьками відповідача; так як їх сім'я проживала разом з ними, спільне співмешкання стало нестерпним, конфлікти з батьками відповідача стали переходити в особисті конфлікти та неприязнь між ними, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка вказує, що вони втратили взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, їх погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання доньки розходяться; між ними склалися такі відносини, при яких подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Проживаючи разом, сім'я перебувала в постійній стресовій ситуації, постійні сварки, непорозуміння негативно впливали й на їх дитину, яка неодноразово ставала свідком цих подій, внаслідок чого вона неспокійно себе поводила, погано спала, в неї почали з'являтися страхи та хвилювання, в зв'язку з чим з квітня 2015 року вона була вимушена переїхати до своїх батьків та мешкати окремо від відповідача. Вказує, що йти з дому їй доводилося вже не вперше, адже раніше такі випадки вже траплялися, однак відповідач хоч якось намагався зберегти сім'ю, просив пробачення, обіцяв, що більш такого не повториться, вона пробачала, однак проходив місяць і все починалося знову - сварки, з'ясування стосунків, неможливість дійти згоди щодо виконання обов'язків. Зараз жодних намагань зберегти сім'ю відповідач не проявляє, він не вбачає в ситуації, що склалася, власної вини. Неодноразові її намагання примиритися, налагодити сімейне життя чи дійти якоїсь згоди з відповідачем жодних результатів не приносить та є неможливим; вона не має ані надії, ані сил, ані бажання здійснювати в подальшому хоч якійсь намагання зберегти сім'ю, адже жодної ініціативи від відповідача не надходить. Позивачка також вказує, що з квітня 2015 року ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає; спільного майна ними нажито не було, то й суперечки про його поділ відсутні. Попри те, як склалися відносини між ними як подружжям, відносини між відповідачем, як батьком та дитиною є теплими, люблячими, саме тому їм вдалося досягти домовленості щодо місця проживання дитини та участі кожного з батьків у її вихованні та утриманні, вони домовились, що місце проживання дитини після розірвання шлюбу буде визначатися разом із матір'ю; вони дійшли згоди, що обоє з батьків будуть брати участь як у вихованні дитини, так і в утриманні її; батько дитини може у будь-який день тижня за погодженням з нею брати дитину для проведення спільного часу, в тому числі й додому. Задля того, щоб не травмувати дитину розлученням, вони домовились, що один раз на місяць вони з відповідачем будуть спільно здійснювати відпочинок з дитиною; крім того, вони погодили, що жодний з них не буде негативно налаштовувати дитину проти іншого з батьків, в подальшому вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків як батька відносно їх дитини. Вказує, що після розірвання шлюбу бажає відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати; поновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В зв'язку із цим суд, враховуючи письмову заяву позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 28.01.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проти примирення сторони заперечують. Дані обставини вказують на те, що сім'я сторін розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи. Таким чином суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до задоволення. Враховуючи письмову заяву позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу слід залишити їй прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved