Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «Провідна» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 25 419,52 грн. та судовий збір у розмірі 1 762 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.02.2020 року справа за позовом ПрАТ «СК «Провідна» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу спрямована у порядку ст. 31 ЦПК України до Чугуївського міського суду Харківської області. 25.03.2020 року цивільна справа прийнята до провадження Чугуївського міського суду Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 12.12.2014 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №2300078592, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мерседес», державний номер [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі страхового випадку, сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 04.06.2015 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Мерседес», державний номер [NUMBER] , у м. Харкові по пр. Г. Сталінграду, не дотримався безпечної дистанції руху та допустив зіткнення з автомобілем «Део», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.07.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власник пошкодженого транспортного засобу - [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АІ/2512653. Позивач визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 25 419,52 грн. Відповідно до ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. З метою досудового врегулювання спору відповідачу направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, до цього часу останнім не було проведено жодних дій щодо вирішення питання у досудовому порядку, а відтак позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що постановою Комінтернівського районного суду Харківської області від 20.07.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Так, згідно даної постанови [PERSON] 04.06.2015 року о 16:40 год., керуючи автомобілем «Mersedes», реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до дорожньої обстановки не вірно обрав безпечну швидкість руху та скоїв зіткнення з автомобілем Daewoo, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого з багажника автомобілю Daewoo вилетіло запасне колесо та нанесло механічні пошкодження автомобілю Chevrolet, реєстраційний номер [NUMBER] , від чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, заподіяно матеріальну шкоду. Своїми діями [PERSON] порушив п. 12.1, 12.3 ПДР (а.с.21). Частина 6 ст. 82 ЦПК України передбачає, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Крім того, страховик потерпілого після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, незалежно від того, чи встановлена вина заподіювача шкоди саме рішенням суду. У такому випадку для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.07.2018 року, прийнятій за результатом розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди. Також у вищезазначеній постанові Верховний Суд, відхиляючи доводи касаційної скарги заявника, звернув увагу й на те, що відсутність у матеріалах справи судового рішення, яким особу було б притягнуто до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки таке рішення є обов`язковим для суду, проте не єдиним доказом вини заподіювача шкоди. 12.06.2015 року до ПрАТ «СК «Провідна» звернувся власник автомобілю Daewoo, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , з заявою № 2300078592 про виплату страхового відшкодування, за наслідками ДТП, вчиненої з вини [PERSON] (а.с.13-20). Згідно Полісу №АІ/2512653 цивільно-правова відповідальність власника автомобілю «Mersedes», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , - [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» (а.с.25). 25.06.2015 року ВДАІ Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області видана Довідка №65320040 про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якої ДТП, що сталось 04.06.2020 року о 16:40 год. на пр. Г. Сталінграда, 1 у м. Харкові, відбулось внаслідок порушення [PERSON] п. 12.1, п. 12.3 ПДР. Потерпілими являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.22-23). Відповідно до Довідки Управління Державтоінспекції від 12.06.2015 року автомобіль Daewoo, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження (а.с.24). ПрАТ «СК «Провідна» здійснена ремонтна калькуляція №2300078592 від 06.08.2015 року та складений страховий акт №2300078592 від 27.08.2015 року, згідно яких подія за заявою [PERSON] визнана страховим випадком, оцінена і виплачена сума збитків по транспортному засобу - 25 419,52 грн. (а.с.26-32). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Відповідно до підпункту ґ) підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п. 33.1.4. ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Стаття 16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в т. ч. є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст. 22 ЦК України, передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Відповідно до частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Відповідач жодних доказів суду не надав, відзив на позовну заяву від нього не надходив. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви. На підставі викладеного і

Outcome: approved