Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить суд встановити факт родинних відносин, а саме факт, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та визначити їй [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] , що помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є сестрою померлого [PERSON] , який помер [INFO] , зазначає, що після смерті брата вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки за сімейними обставинами вона перебувала за межами України, а саме в Великобританії. В січні 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із позовною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивачка по справі до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, по якій просив справу розглядати за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, надані по справі докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Позивачка по справі [PERSON] є рідною (єдиноутробною) сестрою [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується: Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 22.01.2019, [PERSON] народився [INFO] у [PERSON] та [PERSON] , про що Кривоозерським районним управлінням юстиції Миколаївської області було видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 23.12.1953. 12.11.1970 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 11.07.1975. [INFO] народилася позивачка - [PERSON] , про що вказано у виданому Кремовською сільською радою Михайлівського району Приморського краю Російської Федерації свідоцтві про народження серія [NUMBER] Таким чином, судом встановлено, що у позивачки відсутній документ про зміну прізвища матір`ю з « [PERSON] » на « [PERSON] », а саме її свідоцтво про шлюб з батьком позивачки [PERSON] . Отримати копію такого свідоцтва позивачка не в змозі, адже шлюб матері та батька було зареєстровано в Приморському краї Російської Федерації та отримати таке свідоцтво могла лише мати, яка померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане Відділом ДРАЦС у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. Факт зміни позивачкою прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 09.07.2013 про укладений шлюб з [PERSON] та свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м.Одеси від 29.07.2003 року Серія № [NUMBER] . Факт родинних зв`язків позивачки [PERSON] з братом [PERSON] в судовому засідання також підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому ј частину квартири [ADDRESS] . Спірна ј частина квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.10.1996 Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів згідно розпорядження органу приватизації від 11.10.1996 за №85700. Інші ѕ частини вказаної квартири належить [PERSON] та її дочці [PERSON] у рівних частках (по 3/8 частини) на підставі: -по 1/4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.10.1996 року Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів згідно розпорядження органу приватизації від 11.10.1996 за №85700; -по 1/8 на підставі договору дарування від 19.01.1998, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Фуфаєвою О.О. (реєстр №37). Права власності\~на вказану\~квартиру були\~зареєстровані в\~Реєстрі прав\~власності на\~нерухоме майно\~в порядку,\~діючому на\~час реєстрації,\~а саме\~відповідно до\~вимог Тимчасового\~положення про\~порядок державної\~реєстрації права\~власності та\~інших речових\~прав на\~нерухоме майно,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~07.02.2020\~за №\~7/5,\~про що\~свідчить лист\~КП «ОМБТІ\~та РОН»\~за №\~4806501.13\~від 06.06.2005. Після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , позивачка [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки в період з 23.08.2017 по 26.04.2018 вона за сімейними обставинами перебувала за межами України, а саме в Великобританії, про що свідчать відповідні відмітки в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я [PERSON] .. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку про правомірність пред`явлення [PERSON] позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом та встановлення факту родинних відносин. Згідно вищезазначеного пункту Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270\~ЦК для прийняття спадщини. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: approved