Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач ПАТ «КРЕДОБАНК» звернулося до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки « CHEVROLE», модель «CRUZE», дата випуску 2012 рік, номер кузова [NUMBER], тип легковий седан-В, об'єм двигуна 1998 куб. см, сірого кольору , який належить на праві власності [PERSON], шляхом подальшого продажу вказаного транспортного засобу на умовах, визначених у п.5.3, 5.4. Договору заставитранспортного засобу від 26.03.2013 року, в тому числі шляхом продажу з публічних торгів для задоволення вимог позивача за ціною, визначеною в процесі виконавчого провадження. В обґрунтування позову посилається на те, що 26 березня 2013 р. між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] (надалі - Відповідач-1 , Боржник, Позичальник) було укладено кредитний договір №0506.09.00.2055, за яким позивач надав позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 176 627.85 на строк до 25.03.2020 грн., а останній зобов'язався повернути кредит у строк та на умовах визначених кредитним договором. Кредит надавався для здійснення повної або часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки « CHEVROLE», модель «CRUZE», дата випуску 2012 рік, номер кузова [NUMBER], тип легковий седан-В, об'єм двигуна 1998 куб. см, сірого кольору. Крім того, на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та позичальником було укладено договір застави , предметом якого є втомобіль марки « CHEVROLE», модель «CRUZE», дата випуску 2012 рік, номер кузова [NUMBER], тип легковий седан-В, об'єм двигуна 1998 куб. см, сірого кольору. Однак, в порушення умов договору, відповідач-1 свої зобов'язання за договором не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 18 липня 2017 року, згідно розрахунків по Кредитному договору № 0506.09.00.2055 від 26.03.2013 року становить 196 216 грн.11 коп., що складається з: 176 627.85 грн. неповернутого кредиту; 19 588.26 грн. прострочених відсотків. Разом з тим, позивачу стало відомо, що автомобіль, який є предметом застави був відчужений відповідачем-1 [PERSON] (надалі відповідач 2)та перереєстрований на його ім'я. Вказана особа не є добросовісним набувачем вказаного майна. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 статті 55 Конституції України закріплено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ч. 1 ст. ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Встановлено, що 26 березня 2013 р. між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0506.09.00.2055, за яким позивач надав позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 176 627.85 на строк до 25.03.2020 грн., а останній зобов'язався повернути кредит у строк та на умовах визначених кредитним договором (а.с.8-9). 26.03.2013 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] та в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 0506.09.00.2055 від 26.03.2013 року був посвідчений нотаріально Договір застави. Предметом застави є рухоме майно: « CHEVROLE», модель «CRUZE», дата випуску 2012 рік, номер кузова [NUMBER], тип легковий седан-В, об'єм двигуна 1998 куб. см, сірого кольору(а.с.10-11). Застава є одним із засобів забезпечення зобов'язань. В силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати кошти з вартості заставленого рухомого або нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (ст. 572 ЦК України). Згідно ст. 1 ЗУ «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до 5.1. Договору застави право звернення стягнення на предмет застави Позивач набуває, зокрема, якщо у момент настання терміну виконання зобовязань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій сплаті у встановлені Кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прийняття судом рішення про звернення стягнення заборгованості, за відсутності фактів його реального виконання, не припиняє зобов'язальних правовідносин між сторонами кредитного договору й не звільняє боржника від виконання зобов'язань за кредитним договором, та не позбавляє кредитора права на отримання суми заборгованості безпосередньо від основного боржника. Отже, у разі, якщо на час розгляду спору позичальник належним чином не виконав основне зобов'язання, заставодержатель вправі вимагати задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на заставлене майно за рішенням суду. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, факт невиконання зобов'язань позичальником за кредитним договором та розмір заборгованості підтверджується розрахунком, відповідно до якого заборгованість [PERSON] перед ПАТ "Кредобанк" склала 196 216 грн.11 коп., що складається з: 176 627.85 грн. неповернутого кредиту; 19 588.26 грн. прострочених відсотків. Відповідно до п. 4.1.4. договору застави позичальник (який є заставодавцем у вказаному договором) зобов'язався не відчужувати предмет застави у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб, не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом застави, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від заставодержателя. Проте, вказаний вище автомобіль перереєстровано та виданодержавний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] на ім'я [PERSON]. Крім цього аналогічний обов'язок закріплюється за заставодержателем, як стороною договору застави у ч. 2 ст. 586 ЦК України та у ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про заставу», з системного аналізу яких вбачається, що останній має право на відчуження предмету застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ВСУ від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13: згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи: застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором вважається його добросовісним набувачем згідно ст. 388 ЦК України, за умови відсутності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Частина 1 ст. 45 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлює, що держатель або реєстратор Державного реєстру зобовязані на запит будь-якої фізичної чи юридичної особи надати завірений держателем або реєстратором Державного реєстру витяг з державного реєстру. Отже новий власник Заставного майна на момент набуття права власності відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 388 ЦК України не може вважатися добросовісним набувачем, так як на момент придбання заставного майна у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстроване обтяження цього рухомого майна, а тому він набув право власності на таке рухоме майно разом з діючим обтяженням. Таким чином, враховуючи що зобов'язання забезпечене заставою не виконано, заставлене майно було відчужено всупереч вимогам договору застави та законодавства - застава (обтяження) на вказаний транспортний засіб свою дію не припинило, та зберегло силу для нового власника. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, то з відповідачів підлягають стягненню судові витрати , пов'язані з розглядом справи, а саме 1600 грн. сплаченого судового збору та 276.00 грн. за надання оголошення про виклик відповідачів у пресі. На підставі викладеного,

Outcome: approved