Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із\~\~зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2016 р. змінено розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на підставі рішення суду від 03.07.2015 на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 727 грн. та вирішено стягувати аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На даний час з моменту ухвалення рішення змінився матеріальний стан позивача, а саме він не працевлаштований, доходу не має, а тому просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з ? частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму у розмірі 750 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити, зазначаючи, що він та теперішній час офіційно не працевлаштований, стабільного доходу не має. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями. Так, у судове засідання, призначене на 25.05.2017 відповідач не прибула, надіслала заяву про відкладення розгляду справи. У судове засідання, призначене на 19.06.2017 відповідач знов не прибула, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку\~статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 18.06.2001 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. 05.04.2007 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати із позивачем. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2002 з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 1/2 частини не облікованого мінімуму доходів громадян починаючи з 10.12.2001 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2012 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] були задоволені та розмір аліментів на утримання [PERSON] було зменшено до 400 грн. щомісячно. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2015 позов задоволено. Збільшено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2012 року з 400 грн. на 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дочкою повноліття. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.05.2015 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3. 07.2015 у цій справі змінено в частині розміру стягнення з [PERSON] аліментів з 1000 гривень до 727 гривень щомісячно. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2016 змінено розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2015 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 727 грн. та вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні встановлено те, що позивач, звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів із встановленої законом частки від отриманого доходу на тверду грошову суму, вказує, що на момент звернення до суду із позовом не має регулярного доходу, що є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, що відповідає нормі\~ст. 184 СК України. Відповідно до трудового договору № 2 від 15.01.2016, копії трудової книжки, [PERSON] за трудовим договором з ФОП [PERSON] працював з 16.01.2016 по 15.01.2017 менеджером (управителем) в роздрібній торгівлі продовольчими товарами (а.с. 4, 5, 8). [PERSON] звільнений 15.01.2017 з посади за згодою сторін за ст. 36 КЗпП України. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] посадовий оклад [PERSON] становив 1460 грн. - серпень 2016 р. - листопад 2016 р., 1600 грн. грудень 2016 р. - січень 2017р., заробітна плата за шість місяців становить 9 040,00 грн. (а.с. 9). При цьому, на час ухвалення рішення (25.04.2016) про стягнення аліментів у частці від отриманого доходу позивач [PERSON] був працевлаштований та мав стабільний дохід, а з січня 2017 року позивач звільнився, заробітну плату не отримує, що підтверджується матеріалами справи. Тобто відбулися зміни майнового стану позивача, зокрема, він перестав отримувати стабільний дохід, що відповідно до ст. 184 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1\~ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Ураховуючи зміст ст.ст.\~181,\~183,\~184,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру)\~ст. 184 СК України\~відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов'язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 5 лютого 2014\~\~р. у справі №\~\~6-143цс13 та ухвалі ВССУ від 02.04.2014 року 6-10175цс14). З урахуванням встановлених конкретних обставин справи, положень закону, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХП від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, та приймаючи до уваги, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів у частині від доходу щомісячно на утримання неповнолітньої дочки, у позивача змінилось матеріальне становище у зв'язку із втратою місця роботи і він не має регулярного заробітку, з урахуванням перебування на утриманні позивача іншої дитини [PERSON], [INFO], а також виходячи з того що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі при відсутності постійного регулярного доходу платника аліментів не порушує права та інтереси дитини. При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Судом сторонам були розяснені вимоги ст. 10 ч.4 ЦПК України щодо змагальності судового процесу. Суд вважає доведеним той факт, що у позивача змінився матеріальний стан, що дає підстави для зміни розміру аліментів, а тому заявлені вимоги про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів з ? частини від доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі слід задовольнити. Що стосується дати початку стягнення змінених судом аліментів, то відповідно до розяснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Підсумовуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. Вимог про стягнення судових витрат позивач не заявляв.

Outcome: approved