Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Позов обгрунтувала тим, що 01 серпня 2015 року померла її тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вулиці Миру, 6 в смт. Сарата, Одеської області. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, [PERSON], як спадкоємцю за заповітом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Миру, 6 в смт. Сарата, Одеської області, який належав покійній [PERSON]. У дане судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Представник Саратської селищної ради Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, 01 серпня 2015 року в смт. Сарата Одеської області померла [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії заповіту, 26 лютого 2009 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, все те, що на день смерті буде належати їй та на що вона матиме право, позивачці в справі [PERSON]. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі, на день смерті спадкодавця є чинним (а.с. 6-7). Як вбачається з довідки комунального підприємства "Саратське БТІ", копії договору дарування від 18 червня 1988 року [PERSON] належала 21/50 частка житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Миру,6 в смт. Сарата Одеської області (а.с.13-15). Також, [PERSON] належали 29/50 часток зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 липня 1995 року (а.с.16) Спадкова справа щодо майна [PERSON] відкрита державним нотаріусом Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області за заявою про прийняття спадщини, яка надійшла від [PERSON] (а.с. 72-83). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с. 53). Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом не відмовлялась від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Не оформила спадщину у нотаріуса з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який належав спадкодавцю [PERSON].

Outcome: approved