Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом Кам`янськоїсільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входитьземельна ділянка площею 3,00 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право приватної власності на землю Р1 № 450519, виданий 15.02.2001 року, зареєстрований за ОД № 10-05-1606), яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. За життя 03.12.2009 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого залишила земельну ділянку розміром 3,00 га на підставі державного акту на землю серії Р1 № 45519 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях кожному, зареєстровано у Кам`янської сільської ради за № 123 від 03 грудня 2009 року. Позивачі, будучи спадкоємцями за заповітом прийняли спадщину шляхом звернення із заявою про прийняття спадку до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. Зі збігом шестимісячного строку вони звернулися до нотаріуса з приводу оформлення спадкового майна їм заповіданого, проте приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилося після померлого в підтвердження чого їм була надана відповідь від 12.03.2019 року за № 205/02-14, про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилося після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції в Одеській області 22.03.2018 року, запис № 422, прізвище померлої вказане « [PERSON] », а в державному акті на право приватної власності на землю, прізвище власника вказане « [PERSON] ». Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, від адвоката позивачів надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідачі визнають позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що рішення у даній справі ухвалюється у підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що 22.03.2018 р. згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданому 22.03.2018 р . , [PERSON] померла. (а.с.9). Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,00 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право приватної власності на землю Р1 № 450519, виданий 15.02.2001 року, зареєстрований за ОД № 10-05-1606), яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області депутатів.(а.с.15) Відповідно до довідки №475 від 13.03.2019 року, виданої виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] в [ADDRESS] (а. с .16) Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом Із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] що підтверджено довідкою, наданою Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 475 від 13.03.2019 року., тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] , не змінювався та не скасовувався. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксир Т.І. №205/02-14 від 12.03.2019 року позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку з за розбіжності написання прізвища спадкодавця у сертифікаті та свідоцтві про її смерть, оскільки з-за цього неможливо встановити факту родинних відносини.(а.с.17) Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Відповідач позов визнав, тому обставини, визнані ним, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved