Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Вишгородського району Київської області. Також просив про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,4580 га, надану для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,4414 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] Вишгородського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] року [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] Вишгородського району Київської області, земельну ділянку площею 0,2500 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку площею 0,4580 га, надану для ведення особистого селянського господарства, та земельну ділянку площею 0,4414 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за цією ж адресою. Він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. На частину спадкового майна, він оформив свої спадкові права отримавши свідоцтво про право на спадщину. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки та будинок йому було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, право власності на зазначений житловий будинок за померлою було зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 6 квітня 2005 року. Однак, оригінал правовстановлюючого документа було втрачено. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив про його задоволення з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про день, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], актовий запис від 18 червня 2013 року за № 5 (а.с.3). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] Вишгородського району Київської області, земельну ділянку площею 0,2500 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку площею 0,4580 га, надану для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,4414 га, надану для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Ровівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 17 травня 2005 року № 89, яке є чинним на час розгляду справи у суді, [PERSON], проживаючої у [ADDRESS], передано у власність земельні ділянки розміром 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд; для ведення особистого селянського господарства розміром 0,4580 га. та 0,4414 га., які розташовані по [ADDRESS] Київської області. 25 січня 1999 року та 1 липня 2009 року [PERSON] було складено заповіти, згідно якого все своє майно вона заповідала [PERSON] Заповіти не змінені та не скасовані (а.с.37-38). Відповідно до довідки від 19 грудня 2013 року № 357, виданої Ровівською сільською радою Вишгородського району Київської області, [PERSON], була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] з 29 квітня 1981 року. На день її смерті спільно з нею в зазначеному житловому будинку ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с.4). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 15 квітня 2014 року [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3217 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], та земельну ділянку площею 1,6689 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], які знаходиться на території Ровівської сільської ради Вишгородського району Київської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 56-57). 5 травня 2014 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Згідно якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельні ділянки та житловий будинок у зв'язку з тим, що зазначені земельні ділянки належали [PERSON] однак не були на неї оформлені (а.с. 5). Судом було витребувано копію спадкової справи № 6/2014 до майна померлої [INFO] року [PERSON] з якої вбачається, що [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] Інші спадкоємці відсутні. Із примірнику свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 6 квітня 2005 року вбачається, що [PERSON] була власником житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] Вишгородського району Київської області. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу ). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За таких обставин, судом зазначається про те, що спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини сільською радою у власність передано земельну ділянка площею 0,2500 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку площею 0,4580 га, надану для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,4415 га, надану для ведення особистого селянського господарства. В той же час, право власності померлої на житловий будинок за адресою [ADDRESS] Вишгородського району Київської області було зареєстроване за [PERSON] у встановленому законом порядку, що підтверджується належними доказами, однак оригінал якого є втраченим. Тому, позивач позбавлений права на успадкування майна, а саме названих судом земельних ділянок та будинку, які належали спадкодавцю, що підтверджується примірником рішення органу місцевого самоврядування та примірником свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Враховуючи те, що за визначених судом обставин позивач не може оформити на себе право власності на спадкове майно, суд вважає, що право позивача на отримання спадщини після смерті [PERSON] підлягає захисту, а заявлений позов задоволенню.

Outcome: approved