Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, право на земельну частку (пай) площею 1,31 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Лівчицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №775 від 10 грудня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Лівчицькій сільській раді 12 січня 1998 року за №214. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої, серед іншого майна, ввійшла земельна частка (пай) площею 1,31 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Лівчицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №775 від 10 грудня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Лівчицькій сільській раді 12 січня 1998 року за №214. На випадок своєї смерті, покійна не розпорядилася вказаним майном, тому спадкування відбувалось за законом. Спадкоємцями першої черги окрім позивачки є її рідний брат. Проте, останній на спадкове майно не претендує. Окрім того, позивачка вже оформила свої права на частину спадкового майна. Відтак, як єдиний спадкоємець за законом, що виявила бажання прийняти спадщину (земельну частку (пай)), яку формально прийняла, оскільки фактично вступила у володіння та розпорядження вказаною частиною спадкової маси, звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], проте отримала відмову у видачі такого, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Лівчицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє позивачку можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому остання змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача - [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його з довірителькою відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області - Оліяр І.І., подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника селищної ради, оскільки вони не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] року, в віці 88 років, в с. Лівчиці Жидачівського району Львівської області померла [PERSON], про що 29 вересня 2000 року зроблено відповідний запис за №11 та Лівчицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 29 вересня 2000 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /арк. справи 11/. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Спадщина відкрилася в цей же день, [INFO] року, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Судом встановлено, що спадщина померлої складається із: ? частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS], грошового вкладу в відділенні Ощанбанку, земельної ділянки площею 0,20 га для ведення особистого підсобного господарства та земельної частки (пай) площею 1,31 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Лівчицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] /арк. справи 17/. Так, згідно із витягу №31-13-0.22-838/104-18, виданого відділом Дергеокадастру у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 14 вересня 2018 року, сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] виданий на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №775 від 10 грудня 1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Лівчицькій сільській раді 12 січня 1998 року за №214, земельна частка(пай) розміром 1,31 умовних кадастрових гектарів. Така перебуває у колективній власності ССП «Кохавино» і її вартість становить 21974,97 грн. Державний акт на право власності на землю взамін на сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався /арк. справи 16/. Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Дослідженими судом матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] - є рідною дочкою спадкодавця [PERSON] /арк. справи 5-8/. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті [PERSON] прийняла дочка спадкодавця - [PERSON], оскільки як спадкоємець першої черги фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Так, зокрема, дослідженими в судовому засіданні матеріалами витребуваної спадкової справи №236 до майна померлої [INFO] року [PERSON], встановлено факт звернення [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO] року та отримання останньою свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2003 року, а саме на спадкові: ? частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS], грошовий вклад в відділенні Ощадбанку, земельну ділянку, площею 0,20 га, для ведення особистого підсобного господарства. Разом з тим, постановою завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою №571/02-31 від 14 вересня 2018 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на інше майно(земельну частку(пай), у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Лівчицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій та є спадковим майном /арк. справи 18/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що позивач оформити право на частину спадкового майно (земельну частку (пай), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved