Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі - ЛМКП "Львівтеплоенерго") звернулось до суду з позовом, в якому просить з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.05.2016 р., стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 року по 30.04.2016 р. в сумі 4 401 грн. 29 коп., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що п.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (зі змінами від 10.04.2014 р.) передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності визначено суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії - ЛМКП «Львівтеплоенерго». З 01.07.2014р. вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами (власниками/співвласниками/балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Так, відповідачам, як мешканцям квартири [ADDRESS] надаються послуги з централізованого опалення, за які споживачі зобов'язані сплачувати на рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго», однак такі неналежно здійснюють оплату житлово-комунальних послуг, внаслідок чого, станом на 01.05.2016 р. утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 4 401,29 грн. У зв'язку з наведеним, просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку. Представник позивача Трофимчук О.В. під час розгляду справи позов та заяву про збільшення позовних вимог підтримала з підстав, що наведені в таких. В судове засідання 13.12.2016 р. представник позивача не з'явилась, подала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав письмові заперечення на позов, під час розгляду справи заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на те, що між власником квартири [PERSON] та позивачем не було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, а тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості. Крім того, зазначив, що розрахунки заборгованості не відповідають дійсності. В судове засідання 13.12.2016 р. відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований та проживає її син [PERSON], та відповідно вказані особи споживають теплову енергію, яка надається їм ЛМКП «Львівтеплоенерго» (а.с.7 довідка форма № 2 ЛКП «Старий Сихів»). 17.07.2015 р. Сихівським районним судом м. Львова було видано судовий наказ про стягнення із [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 1772, 89 грн. та 121,80 грн. судового збору, однак після подання [PERSON] заяви про скасування такого, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 30.09.2015 року судовий наказ було скасовано (а.с.6). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб'єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. В розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є споживачами, як фізичні особи, які отримують або мають намір отримати житлово-комунальні послуги, яким у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону являються послуги з централізованого опалення. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» та Постанови КМУ від 21 липня 2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Крім цього, положеннями ст. 68 ЖК України передбачено обов'язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг. Однак, як встановлено судом, відповідачі отримавши послуги з теплової енергії до їх квартири, від виконання обов'язку по їх оплаті ухилялися та допустили утворення заборгованості. Згідно відомостей про нарахування та оплату послуг за центральне опалення по квартирі [ADDRESS] за період з 01.07.2014 року по 30.04.2016 р., заборгованість по оплаті за вказані послуги станом на 01.05.2016 р. становить 4 401,29 грн. (а.с. 22, 37, 38-42). Покликання відповідача [PERSON] на те, що між сторонами не існувало договірних відносин, на підставі яких здійснювались нарахування за послуги з центрального опалення, суд не приймає до уваги, враховуючи наступне. Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Однак, відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 цього Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, про те що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов'язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів відтак, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення боргу є правомірними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved