Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якої просить зняти заборону на нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] , накладену Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області за №4500021 15 лютого 2007 року на підставі повідомлення радгоспу «Індустріальний» від 27 листопада 1990 року, архівний документ №23. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та прохала задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5.6106 га з кадастровим номером 6325700000010010164 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Шевченківської селищної ради Харківської області та житлового будинку [ADDRESS] . Заповіту померлий не залишив, вона є єдиною спадкоємицею. Нею в строк відповідно до положень ст.1270 Ццивільного кодексу України подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області. Під час підготовки документів для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті батька було виявлено заборону на нерухоме майно що належало [PERSON] . Окрім того зазначила ,що батьком після приїзду до с. Огурцівка в 70 роках , було куплено домоволодіння , яке було не в жилому стані. Батько його відбудував та згідно договору мав сплатити 624.00 рубля. Що ним і було зроблено, враховуючи що батько мав добрий заробіток і був відповідальною людиною. Не зняття заборони пояснила тим , що радгосп неодноразово реформувався , а потім збанкрутів, інформація могла не дійти до відповідних органів. Також пояснила ,що за цей час , жодна організація або станова до них претензій щодо будинку не пред`являла. Весь час батько, а зараз вона сплачували усі необхідні платежі щодо його утримання. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вона дізналася, що зареєстрована заборона на нерухоме майно [PERSON] з реєстраційним номером обтяження 4500021. Підставою обтяження було повідомлення радгоспу «Індустріальний» від 27 листопада 1992 року. Інші відомості відсутні. ВАТ «Індустріальний», який був правонаступником радгоспу «Індустріального», припинив свою діяльність 12 травня 2005 року за судовим рішенням ,в зв`язку з визнанням підприємства банкрутом. З 2007 року по теперішній час жодних претензій чи вимог до її батька [PERSON] не пред`являлися жодною юридичною особою, житловий будинок та земельна ділянка в заставі чи іпотеці не перебували, знаходилися у його вільному володінні та користуванні все життя.Наявність заборони на нерухоме майно перешкоджає їй реалізувати свої права на спадщину після смерті батька. В адміністративному порядку вирішити дане питання виявилося не можливим. Тому ,вона вимушена звернутися до суду за визнанням свого права і просить суд скасувати вищевказану заборону. Представник Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, в якої вказує, що проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. Справу прохав розглянути без участі представника. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 14 травня 2020 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 28 травня 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Представник Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, в якої вказує, що проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. Справу прохав розглянути без участі представника. Окрім того за клопотанням позивача по справі зроблено запити до Харківського обласного державного нотаріального архіву з метою отримання інформації з яких підстав була накладена заборона. В судовому засіданні позивач прохала позовні вимоги задовольнити. Представинк відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши позивача, свідка дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Матеріали справи містять договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 27 листопада 1990 року між Індустріальним бурячним радгоспом Шевченківського району Харківської області за довіреністю в особі [PERSON] та [PERSON] . За умови договору при його підписанні останній мав сплатити 50 % балансової вартості житлового будинку, що складає 624.00 рубля. Виплата проводиться в період 25 років, щомісячно. Робітник, придбавший (купивший) будинок, може достроково погасити свою заборгованість господарству. Відчуження житлового будинку може бути проведено після зняття у встановленому порядку нотаріальної заборони. З свідоцтва про народження (серія [NUMBER] виданого Гусинською сільською радою Куп`янського району Харківської області від 29 листопада 1963 року) вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьком вказаний: [PERSON] . Згідно свідоцтва (серія [NUMBER] виданого Шиповатський с/в ЗАГС, В.Бурлуцького району Харківскьої області від 8 червня 1985 року), позивач за справою 8 червня 1985 року одружилася , та набула прізвища [PERSON] . Свідоцтвом (серія [NUMBER] яке видане Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18 жовтня 2019 року) засвідчено той факт, що батько позивача - [PERSON] помер [INFO] . За життя [PERSON] у власності мав: земельну ділянку площею 5.6106 га з кадастровим номером 6325700000010010164 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Шевченківської селищної ради Харківської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю (серія Р2 №754872) від 31 січня 2003 року; житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно довідки №136 Шевченківської селищної ради Харківської області від 06 лютого 2020 року вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету даної селищної ради від 24 вересня 2009 року за № 179 «Про впорядкування поштових адресів» проведено зміни, а саме: по [ADDRESS] перейменувати на будинок за [ADDRESS] З відомостей з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що зареєстрована заборона на нерухоме майно від 15 лютого 2007 року за №4500021 реєстратором: Шевченківська державна нотаріальна контора, 63600 Харківська область Шевченківський район Харківської області смт.Шевченкове вул.Центральна, 9 за повідомленням від 27 листопада 1990 року радгоспа Індустріальний (Індустріальний свеклосовхоз). З історичної довідки №01-33/97 архівного відділу Шевченківскьої райдержадміністрації Харківскьої області від 04 травня 2020 року вбачається, що розпорядженням голови Шевченківскьої райдержадміністрації Харківської області №414 від 30 грудня 1996 року бурякорадгосп «Індустріальний» було реорганізовано у відкрите акціонерне товариство «Індустіальне», яке стало правонаступником бурякорадгоспу. Рішенням господарського суду Харківської області № Б-31/50-03 від 27 квітня 2005 року ВАТ «Індустріальне» - визнано банкрутом. Позивач звернулася до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області з метою оформлення спадщини та отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька - [PERSON] , померлого, [INFO] , але отримала відмову №237/02-17 від 13 травня 2020 року, в зв`язку з тим, що зареєстрована заборона від 15 лютого 2007 року за №4500021 реєстратором Шевченківської державної нотаріальної контори на підставі повідомлення від 27 листопада 1990 року № 23 Радгосп Індустріальний (Индустриальный чвеклосовхоз) майно [PERSON] . Отримана рекомендація для вирішення даного питання звернутися до суду. Також з листа №287/01-16 вищезазначеної нотаріальної установи від 02 червня 2020 року вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] в термін передбачений ст..1270 ЦК України (шість місяців), з заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлого - [PERSON] . Заведена спадкова справа №119/2019 року. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Наданою довідкою та додатків №1785/01-21 Харківським обласним державним нотаріальним архівом від 30 червня 2020 року засвідчено той факт, що в справі «Реєстр для реєстрації заборони відчуження нерухомого майна» проведений запис №23 від 27 листопада 1990 року про накладення заборони відчуження на нерухомість, розташовану в [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що родину Доценків знають тривалий час , як сусідів. Будинок відновлював батько позивача, так як він був в непридатному стані, після будівництва купив його у радгоспа. Відомостей , що до претензій до Доценків з боку будь - яких установ або організацій відносно користування будинком де вони мешкають не мають. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку визначеним цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, кожний має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зі змісту ст. 316 Цивільного кодексу України вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 Цивільного кодепксу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З наданих до суду позивачем доказів вбачається , що її батько на підставі договору купівлі - продажі був власником будинку [ADDRESS] , але в зв`язку з накладенням заборони на відчудження житлового будинку позивач не має можливості прийняти спадщину після його смерті та вільно розпоряджатися спадковим майном. Статтею 1216 Цивільного кодексу України , передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі змісту ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи відмовитися від її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про відмову від спадщини. Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"». Обтяження у зв`язку з реєстрацію прав перенесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, діяльність якого припинена. До реорганізації системи реєстрації прав, накладання та зняття заборони відчуження проводив нотаріус відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року за № 31/5. Відповідно до п.1.1 вказаного Положення - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони. Згідно до п. 2.1 вказаного Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. На даний час зазначене положення втратило чинність. Оскільки обтяження в реєстрах порушують та обмежують права власності позивача, вона вирішила вчиняти дії на їх захист в передбаченому порядку. Враховуючи вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"»запис про обтяження перенесено до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 3 Закону Уураїни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено зняття заборони і у вказаній статті зазначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно п.п.5.1 пункту 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Частиною 4 ст.31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Статтею 55 Конституції кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 Цивільно- процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відтак правовою підставою для реєстрації в Державному реєстрі нерухомого майна обтяження на нерухоме майно [PERSON] є заборона на відчуження нерухомого майна, яка накладена нотаріусом . Дане обтяження вважаться чинним до здійснення нотаріусом дій по зняттю заборони в визначеному законодавством порядку та здійснення нотаріусом, як спеціальним суб`єктом, реєстрації припинення такого обтяження . Нотаріус не має можливості здійснити дії по зняттю заборони за відсутністю належного повідомлення про відсутність обтяження. Підставою для реєстрації припинення обтяжень та заборони відчуження може бути судове рішення. Надані та дослідженні докази свідчать про те ,що існуюча заборона на відчуження та зареєстроване обтяження порушують права та інтереси власника майна, тому порушені права підлягають захисту шляхом зняття заборону на нерухоме майно. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved