Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] звернувся із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні без її згоди, для стаціонарного лікування . В обґрунтування заяви посилається на ту обставину,\~ що є підстави для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, щообумовлює суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. У судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримав і пояснив, що громадянка [PERSON] страждає психічним захворюванням у вигляді помірної розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю, психотичними симптомами, тому потребує стаціонарного обстеження та лікування, без її усвідомленої згоди. Просить заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію громадянки [PERSON] у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню (далі ТОККПНЛ) без її згоди підтримав, вважає, що з метою захисту інтересів останньої доцільно надати їй психіатричну допомогу в примусовому порядку. Законний представник [PERSON] заяву про\~ надання психіатричної допомоги [PERSON] у примусовому порядкупідтримав у повному обсязі, просила задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до\~ задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні зясовано, що [PERSON], [INFO], підопічна Петриківського будинку-інтернату, жителька с.Петриків Тернопільського району 16.03.2018 року о 11 год.10хв. в супроводі медсестри інтернату, поступила для лікування в 6-те психіатричне відділення Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні з діагнозом: помірна розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю, психотичними симптомами. Із змісту заяви про госпіталізацію [PERSON] вбачається, що її було оглянуто лікарем психіатром [PERSON], який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Підставою для висновку були відомості про поведінку гр. [PERSON], котрі надійшли від директора Петриківського будинку-інтернату [PERSON] [PERSON] була оглянута комісією ЛКК Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні. Згідно висновку комісії лікарів психіатрів, [PERSON] страждає психічним захворюванням у вигляді: помірної розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю, психотичними симптомами. У зазначеному вище висновку комісії лікарів психіатрів описано, що мовний контакт пацієнтки був формальний, мова не чітка, дезорієнтована в часі, словниковий запас бідний, увага нестійка, знижена, путається в своїх відповідях, каже : "В голові хтось говорить, буде вішати чорних чоловічків", дратівлива, плаксива, легко афектується, до свого стану не критична, пам'ять, інтелект низькі. Відповідно до амнестичних відомостей [PERSON] з дитинства відставала в психомоторному розвитку. На обліку у психіатра з 2003 року. Знаходилась в Дружківському дитячому будинку-інтернаті, куди поступила 2011 році. Підопічна Петриківського будинку-інтернату з 05.03.2015 року. Поступила в зв'язку з погіршенням психічного стану: не спить, чогось боїться, дратівлива, злісна, галюцинує. Поступила вперше в ТОККПНЛ на обстеження та лікування. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах,\~ та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї, в силу ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. У 2006 році ВРУ прийнято Закон «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.17 якого передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України. Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. З приводу доведеності необхідності надання психіатричної допомоги у примусовому порядку госпіталізації [PERSON], [INFO] до Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні для стаціонарного лікування, суд зазначає, що саме на державу покладається позитивний обовязок створювати належні умови надання психіатричної допомоги громадянам, котрі її потребують, виходячи з діагнозу, що поставлений [PERSON] та амнестичних відомостей, що відображені в наданій суду документації (історії хвороби [PERSON], виписки з історії хвороби [PERSON], медичної карти амбулаторного хворого [PERSON]В.), суд приходить до переконання, що госпіталізація [PERSON], [INFO] до Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні, без її згоди, є доцільною та відповідає її інтересам, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved