Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] [PERSON], третьої особи органу опіки та піклування Млинівської районного державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] [PERSON] із 10.12.2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Каїр, Єгипет, 01 лютого 2014 року під номером 454 у журналі Відділу актів реєстрації громадянського стану м.Каїр та затвердженням офіційного шлюбного договору від 01.02.2014 року.04.02.2014 року офіційний шлюбний договір було легалізовано нотаріусом [PERSON] Саєд під реєстровим №1378. Після укладення шлюбу та його реєстрації проживали з відповідачем разом у Арабській Республіці Єгипет. В лютому 2016 року переїхали на постійне проживання в Україну. Від подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO], котрий народився в Єгипті, однак є громадянином України, зареєстрований в [INFO]. Суттєва різниця між культурами країн їх з відповідачем походження полягає, зокрема в тому, що жінка, на противагу законодавству України, не має рівних з чоловіком прав, у тому числі в сімейній сфері, перебуває у постійній залежності від волі чоловіка, не має права взагалі брати участі в обговоренні сімейних питань, зокрема в частині виховання дітей. Користуючись цим, чоловік неодноразово застосовував психологічне і фізичне насильство щодо неї. 04.10.2016 року, під час однієї із влаштованих відповідачем сварок, відповідача було затримано та притягнуто до відповідальності. З цього часу стали проживати окремо, його місце знаходження їй не відомо, хоча відповідач не припиняє погроз на її адресу по телефону. Місцем реєстрації проживання чоловіка є її квартира №18 по вул..Гагаріна в смт.Млинів. За вищевказаних обставин, перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не бажає, оскільки це не тільки суперечить її інтересам, але і є загрозою її безпеки, а також становить перешкоду у належному вихованні та всебічному гармонійному розвитку їх дитини, яка неодноразово ставала свідком вчинюваного чоловіком насильства та сварок. Просить суд, шлюб укладений між нею та [PERSON] [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Каїр, Арабської Республіки Єгипет 01 лютого 2014 року під № 454 у журналі Відділу актів реєстрації громадянського стану м. Каїр розірвати. Малолітнього сина громадянина України [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею. В судовому засіданні позивач вказала, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Третя особа представник органу опіки та піклування Мдинівської РДА [PERSON] пояснила, що до них звернулась [PERSON] із заявою щодо надання рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON]. Вона особисто зв»язалась з відповідачем, належним чином повідомила про час, день та місце засідання комісії органу опіки та піклування Мдинівської РДА з питань захисту прав дитини та про питання, яке виноситься на розгляд комісії. На засідання відповідач не з»явився, про причини неявки не повідомив, не надав ніяких документів. Вважає, що є всі підстави залишити проживати дитину з мамою: дитина є громадянином України (реєстрація громадянства здійснена у посольстві України в Єгипті), відвідує дитячий садок, позивач позитивно характеризується по місцю проживання, має у власності житло. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. (а.с.75). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Тому, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянином України та іноземцем, що укладений за межами України відповідно права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог СК України щодо підстав недійсності шлюбу. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, та якщо відповідач у справі має місце проживання на території України. Пунктом 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземна елементом» від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13 передбачено, що правові насліди шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України "Пре міжнародне приватне право". Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один із яких проживає в Україні, питання підсудності визначається загальними правилами, встановленими ст.110 ЦПК України. Як встановлено судом, 01 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] [PERSON], зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Каїр, Арабської Республіки Єгипет, що підтверджується копією офіційного шлюбного договору, зареєстрованого під № 457 у журналі відділу реєстрації актів громадянського стану. (а.с.9-10) Згідно копії свідоцтва про народження, реєстраційний №2807, дата реєстрації 09.09.2014 року, батьками малолітнього [PERSON] є [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. (а.с.16) Довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 6163/536-27 від 30.06.2015 року Посольство України в Арабській Республіці Єгипет підтвердило, що [PERSON] , [INFO], зареєстрований громадянином України. (а.с.19) З довідки про склад сім»ї №2974 від 05.10.2016 року, виданої Млинівською селищною радою вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою : [INFO]. (а.с.21) Згідно вимог ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пп. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 даної статті передбачає, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 встановлено, що дитинна не повинна розлучатись з батьками всупереч їх волі, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначать відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу ст.6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 р., малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Згідно рішення №43-16 від 27.12.2016 року орган опіки та піклування Млинівської РДА вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] з матір»ю [PERSON]. (а.с.70-71) Як вбачається з договору купівлі-продажу житлової квартири від 05.01.2010 року, зареєстрованому в реєстрі за №6 [PERSON] є власником житла за адресою: смт.Млинів, вул. Гагаріна,18, що окрім того підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (серія ССТ № 238269), технічним паспортом на квартиру № 18 в житловому будинку № 6 вул.Гагаріна в смт.Млинів, виданим 12.06.2009 року КП «Рівненське ОБТІ» (а.с.25-28) Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.10.2016 виданого Млинівською селищною радою у квартирі, за вищевказаною адресою, створені належні умови для проживання дитини. Спільно із власницею [PERSON] у квартирі зареєстровані та проживають її батьки [PERSON] та [PERSON], які допомагають здійснювати догляд за внуком. Чоловік позивача у квартирі зареєстрований, але фактично не проживає. (а.с.22) Згідно довідки № 2014 від 30.11.2016 року [PERSON] перебуває на обліку Млинівського районного центру зайнятості з 29.11.2016 року з метою пошуку роботи та отримання допомоги по безробіттю. (а.с.61) [PERSON] [PERSON] з 22.11.2016 року відвідує Млинівський дошкільний навчальний заклад ясла-садок № 1 «Казка». Навчанням та вихованням сина у яслах-садку цікавиться мама [PERSON]. Батько [PERSON] [PERSON] [PERSON] за вказаний час жодного разу ясла-садок не відвідував, навчанням та вихованням сина не цікавився, що підтверджується довідкою закладу № 37 від 21.12.2016 року. (а.с.77) У відповідності до довідки № 906 від 05.10.2016 року виданої Млинівською селищною радою Рівненської області за час проживання в селищі гр..[PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони. Правил громадського порядку не порушувала, до адміністративної відповідальності не притягувалась. (а.с.29) Згідно з ч.2 ст.161 Сімейного кодексу України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести: етичні і інші особисті якості батьків, відносини, існуючі між кожним з батьків і дитиною, можливість створення дитині умов для виховання і розвитку, вік дитини. Задовольняючи позов, суд виходив із засад цивільного судочинства справедливості, добросовісності і розумності та з урахуванням балансу інтересів скерованих в принципах зазначених в ст. 3 ЦК України. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Оскільки шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу, розлад в сім'ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, заходи для збереження сімї стронами не вживаються, шлюбні стосунки фактично припинені, доводи позивача підтверджуються вищевказаними доказами та висновками, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітньої дитини. Враховуючи наведене, на підставі статей 104,105,110,112,160,161 Сімейного кодексу України, ст.ст.58,60,63,76 ЗУ Про міжнародне приватне право»

Outcome: approved