Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» звернувся до суду із позовом, зменшивши позовні вимоги, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON]заборгованість за центральне опалення за період з листопада 2010 року по червень 2014 року в розмірі 4323,37 грн., а також сплачений у зв'язку із поданням позову судовий збір в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» являється виконавцем житлово-комунальних послуг будинку [ADDRESS] цього будинку проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є співвласниками квартири. Всупереч вимогам чинного законодавства відповідачі, проживаючи і користуючись послугами, які надаються силами позивача, не виконують обов'язку і не несуть витрат за фактично надані послуги з центрального опалення. У зв'язку з порушенням термінів оплати з боку відповідачів за період з листопада 2010 року по червень 2014 року утворилась заборгованість за центральне опалення в розмірі 4323,37 грн. Вказану суму боргу просить стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку, а також відшкодувати понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача Мельник Л.Я., діючи згідно довіреності № 983 від 01.10.2015, уточнені позовні вимоги підтримала. Вказала, що відповідачі є мешканцями квартири [ADDRESS]. Цей факт підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 22.07.2015 № 3354. Для мешканців даної квартири у ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» відкрито особовий рахунок по нарахуванню та внесенню плати за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, центрального опалення, гарячої та холодної води № [NUMBER]. Згідно з розрахунком заборгованості відповідачі не оплачують за надані житлово-комунальні послуги, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 4323,37 грн.- за спожиту послугу з теплопостачання за період з листопада 2010 р. по червень 2014 р. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі подали суду письмове заперечення на позов, в якому, вказують на те, що позивачем з липня 2014 року центральне опалення позивачем не надавалось, тоді продовжується нарахування. Вважають, що позивачем заявлено позов після спливу трьох річного строку для звернення до суду із цими вимогами, тому просять відмовити в задоволенні позову за спливом позовної давності. Крім того, вважають заявлені вимоги безпідставними, оскільки заявлені позивачем суми заборгованості попередньо вжде стягнуті судовими наказами. В заперечення на позов покликаються на копії ухвал суду про скасування судових наказів, які вважають вичерпними. У судове засідання повторно не з'явилися, хоча належним чином в порядку ст.ст.74-76 ЦПК України викликалися до суду, причини неявки не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оглянувши матеріали справи №464/7642/14-ц, суд приходить до наступного. Плата за комунальні послуги, відповідно до ст.67 ЖК України, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами, нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ, її розмір розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ №45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року №572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Аналогічно цьому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також обов'язок споживача (наймача, власника) закріплено в ст.68 ЖК України, згідно з якою наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як вбачається з довідки з місця проживання, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано троє осіб, з яких співвласниками квартири є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.4) З представлених позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачі за надані послуги з центрального опалення оплату здійснювали не в повному розмірі, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 4323,37 грн. за період з листопада 2010 року по червень 2014 року. Даний розрахунок суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки доказів протилежного відповідачі не представили. Також судом враховано, що нарахування плати за житлово-комунальні послуги з центрального опалення здійнюється згідно двоставковим тарифом, затвердженим рішненням виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.09.2008 №930 "Про затвердження тарифів на теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання, враховуючи економічно обгрунтовані витрати на їх виробництво, транспортування та постачання" зі змінами згідно з рішеннями виконавчого комітету Львівської міської ради від 14.11.2008 №1255, від 29.12.2008 №1433, від 28.12.2011 №1983. Згадані рішення визнані законними, двоставковий тариф визнаний економічно обгрунтованим. Вирішуючи даний спір, суд не може застосувати до заявлених позивачем вимог наслідки спливу строку позовної давності. Як вірно вказують відповідачі, загальний строк позовної давності, виходячи з вимог ст.257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки, а обчислюється він з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 ЦК України). Однак, як також вірно вказує представник позивача, законом передбачено випадки переривання строку позовної давності, після чого вона обчислюється заново, зокрема, позивач звертався до суду із заявами про видачу судових наказів. Так, згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. В даному випадку, виходячи з правової природи відносин, які установились між сторонами, вчинення дій, що свідчать про визнання свого боргу, є здійснення відповідачами оплати за житлово-комунальні послуги. Враховуючи те, що відповідачі періодично вносили плату за надані послуги з житлово-комунальних послуг в сумах більших, ніж поточний платіж (жовтень 2011, квітень 2012, листопад 2012, вересень 2013, жовтень 2013, січень 2014), що відображено в розрахунку, тобто відповідачі вчиняли дії, які Закон розцінює як початок нового обчислення строків позовної давності, такий строк пропущеним не є, і відповідно, наслідки його спливу застосовані бути не можуть. Крім того, подання заяв про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності. Як зазначив Верховний Суд України, під час розгляду справи №6-214цс/14 від 21.01.2015, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. В силу вимог ч. 1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктіввладних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права. За таких обставин, доводи сторони відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Тому суд дійшов висновку, що сума боргу за період з листопада 2010 року по червень 2014 року з урахуванням переривання перебігу позовної давності повинна бути стягнута з відповідачів на користь позивача. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що обов'язок оплачувати фактично отримані послуги покладено на споживачів вимогами закону, і судом не здобуто доказів відсутності цих послуг або їх надання неналежної якості, а також не надано жодних доказів про відсутність боргу за житлово-комунальні послуги, тому суд прийшов до висновку, що відповідачі заборгували позивачу за надані житлово-комунальні послуги. Позиція відповідачів в заперечення на позов з покликанням на те, що сума заборгованості за період 2014 року вже попередньо стягувалась судовим наказом від 30.07.2014 і увійшла до суми, заявленої в даному позові, спростовується оглянутими матеріали справи №464/7642/14-ц, оскільки встановлено, що судовий наказ від 30.07.2014 скасований ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 27.08.2014, отже, не звернений до виконання. З врахуванням встановлених обставин справи, суд,

Outcome: approved