Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач ПАТ "Київобленерго" 23.06.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості не облікової електричної енергії, посилаючись на те, що 05.09.2009 року між сторонами був укладений договір № 200860068 про користування електричною енергією. Пунктом 11 даного договору передбачено зобов'язання споживача дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та умов договору. Пунктом 48 та п. 20 згаданого договору встановлює відповідальність споживача згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії, самовільне підключення до електромережі і споживання електроенергії без приладів обліку. 14.09.2012 року при проведені перевірки виконання побутовими споживачами «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р. із змінами в будинку по [ADDRESS] який належить [PERSON], було виявлено порушення п. 48 вказаних правил та договору, а сааме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку (підключення поза лічильником до даної розетки прихованим способом. Електроенергія яка споживалась при підключені до даної розетки, електролічильником не враховувалась. Про що було складено акт № К023002 від 14.09.2012 року, який 18.10.2012 року в присутності відповідача був розглянутий на засіданні комісії по розгляду актів. Оскільки протягом трьох років технічна перевірка засобу обліку у відповідача не проводилась, тому ні підставі п. 3.3 методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року за № 562, було зроблено розрахунок вартості не облікової електроенергії за три роки з 20.09.2009 р. по 14.09.2012 р. на суму 5172,07 грн. 18.10.2012 року відповідач звернувся до позивача з заявою про реструктуризацію боргу на 12 місяців. На підставі даної заяви з відповідачем було укладено графік реструктуризації боргу по акту № К023002 від 14.09.2012 року. В добровільному порядку, по укладеному графіку, відповідачем було сплачено 3200,02 грн. 11.10.2013 року відповідачу направлялась претензія, в якій надавався термін для сплати боргу в добровільному порядку. Проте дана вимога залишилась поза увагою відповідача, останній борг не погашає. Таким чином за відповідачем рахується заборгованість на суму 1972,05 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на вищезазначених підставах. Та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні, яке відбулось 18.09.2014 року, представник позивача - Терещенко Н.Й. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомленим, про причини своєї неявки судові не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно до ч. 1, ч. 2 абз. 3 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність. Правопорушенням в електроенергетиці є, поряд з іншим, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Відповідно до п.42, п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. №1357, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕ; споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Обсяг та вартість не облікованої електричної енергії встановлюється за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. №562. 2.1. Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення зокрема самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника. Відповідно до п. 1.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року N 562 зі змінами ця методика встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.96 N 28, або Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 N 1357. У п.3.3. Методики вказано, що розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії; за кількістю днів. Якщо споживач з метою зменшення показів засобів обліку встановив пристрій, що занижує покази засобу обліку, порушив умови монтажу, здійснив самовільне підключення поза приладом обліку прихованою електропроводкою, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду засобу обліку не мали можливості, то споживачу робиться перерахунок за користування електричною енергією з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (у разі, якщо технічний огляд у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводився), але не більше ніж за три роки. Судом встановлено, що 05.09.2009 року між сторонами був укладений договір № 200860068 про користування електричною енергією. П. 11 даного договору передбачено зобов'язання споживача дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та умов договору. П. 48 та п. 20 згаданого договору встановлює відповідальність споживача згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії, самовільне підключення до електромережі і споживання електроенергії без приладів обліку (а.с. 5-8). 14.09.2012 року при проведені перевірки виконання побутовими споживачами «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р. із змінами в будинку по [ADDRESS] який належить [PERSON], було виявлено порушення п. 48 вказаних правил та договору, а сааме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку (підключення поза лічильником до даної розетки прихованим способом. Електроенергія яка споживалась при підключені до даної розетки, електролічильником не враховувалась. Про що було складено акт № К023002 від 14.09.2012 року, який 18.10.2012 року в присутності відповідача був розглянутий на засіданні комісії по розгляду актів (10-14,15). Оскільки протягом трьох років технічна перевірка засобу обліку у відповідача не проводилась, тому ні підставі п. 3.3 методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року за № 562, було зроблено розрахунок вартості не облікової електроенергії за три роки з 20.09.2009 р. по 14.09.2012 р. на суму 5172,07 грн. 18.10.2012 року відповідач звернувся до позивача з заявою про реструктуризацію боргу на 12 місяців (а.с.16). На підставі даної заяви з відповідачем було укладено графік реструктуризації боргу по акту № К023002 від 14.09.2012 року (а.с.17). Як стверджує позивач відповідач в добровільному порядку сплатив борг позивачу на суму 3200,02 грн. 11.10.2013 року відповідачу направлялась претензія, в якій надавався термін для сплати боргу в добровільному порядку. (а.с.22). Проте дана вимога залишилась поза увагою відповідача, останній борг не погашає. Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість на суму 1972,05 грн. ( 5172,07 грн. (загальна сума заборгованості згідно акту) - 3200,02 грн. (яку відповідач сплатив в добровільному порядку за графіком). Тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до п. 1) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Як вбачається з позову він є позовом майнового характеру, ціна позову 1972,05 грн., при поданні позову до суду позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 243,60 у відповідності до Закону України «Про судовий збір» (а.с. 3, 4). Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню кошти, що документально підтверджені, а саме: судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved