Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 04.01.1990р. житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був батько позивачки [PERSON]. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літ. "А", загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 32,8 кв.м, двох літніх кухонь, чотирьох сараїв, стодоли, комори, гаража, навісу, вбиральні, воріт та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1960 році, реконструкція проведена у 1990 році.06 червня 2000 р. [PERSON] вчинив на користь позивачки заповіт, згідно з яким розпорядив їй все своє майно. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. [INFO] [PERSON] помер. На час його смерті дія ЦК України 1963 року. Довідкою Семаківської сільської ради № 409 від 28.09.2018р. доводиться, що на час смерті [PERSON] разом з ним у житловому господарстві проживали: дружина [PERSON] та позивачка з сім'єю. Реалізовуючи свої спадкові права позивачка звернулася до Городенківської РДНК, де була заведена спадкова справа № 444. 23 квітня 2008 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний батькові земельний пай. Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивачка не оформляла з етичних міркувань, так як не хотіла зайвий раз хвилювати маму. [INFO] [PERSON] померла. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської РДНК, де була заведена спадкова справа № 345/2017. 19 березня 2018 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну мамі земельну ділянку. Проте, нотаріус відмовила позивачці у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію його як колгоспного двору, що стверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.10.2018 року. Станом на 15.04.1991р. у житловому господарстві проживали: батько [PERSON], мати [PERSON], позивачка, чоловік позивачки [PERSON], та їх діти [PERSON] та [PERSON]. Ніхто з перелічених осіб не звертався з заявами про прийняття спадщини чи про виділ частки у колгоспному дворі. Позивачка після смерті обох батьків фактично вступила в управління спадщиною - отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, належного як мамі, так і батькові, користується спадковим майном на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору. Відповідно до звіту про оцінку майна ФОП [PERSON] ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 121 728 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Одночасно зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. На частку у спадковому майні не претендують та не зверталися до нотаріальної контори з приводу її оформлення і не мають наміру звертатися в майбутньому. З приводу виділу частки в колгоспному дворі теж не зверталися та не претендують на неї. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 16 вересня 1989р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 9 серпня 1989 р., посвідчено, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 411, виданою 28.09.2018 року виконкомом Семаківської сільської ради доводиться, що згідно по господарської книги № 5 на 1991-1995рр, в господарстві по [ADDRESS], суспільна група господарства колгоспники, станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: член господарства записаний першим [PERSON], 1929 р.н., дружина [PERSON], 1933 р.н., дочка [PERSON], 1962 р.н., зять [PERSON], 1962 р.н., внук [PERSON], 1987 р.н., внука [PERSON], 1989 р.н. За заповітом, посвідченим 06 червня 2000 р. секретарем Семаківської сільської ради, [PERSON], 1929 р.н., житель с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області на випадок своєї смерті: все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці [PERSON], 1962 року народження, жительці с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років в с. Семаківці, що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01.08.2000 р. Семаківською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На день смерті ([INFO]) [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , також з ним були зареєстровані та проживали в одному житловому будинку: дружина [PERSON]. 1933 р.н., дочка [PERSON], 1962 р.н., зять [PERSON], 1962 р.н., внук [PERSON], 1987 р.н., внука [PERSON], 1989 р.н., що доводиться довідкою № 409, виданою виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 28.09.2018р. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], виданого с- ЗАГС с. Семаківці Городенківського району Станіславської області 07.06.1962 року встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. При реєстрації шлюбу 01 листопада 1986 р. з [PERSON], [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], актовий запис № 17, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 01.11.1986р. Семаківською с/Радою Городенківського району Івано-Франківської області. Витягом з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00021212353 сформованого 17.10.2018р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області стверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.11.1955 року, актовий запис № 40, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. Копією спадкової справи № 444/2008 р., наданою суду завідувачем Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В., стверджено, що [PERSON] 23.04.2008р. подала до нотаріальної контори заяву про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 710 , виданого 23.04.2008 року державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М., стверджується, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] - право на земельну частку (пай) розміром 65,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому на підставі Сертифікату про земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 14430397 виданого 07.05.2008р. Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON], номер у Спадковому реєстрі 44625020, номер у нотаріуса 444. Отже, [PERSON], дочка спадкодавця, прийняла спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON]. Мати позивачки, [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років в с.Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 17.01.2017 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 17 січня 2017 р. виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS], разом з нею були зареєстровані та проживали в одному житловому будинку: дочка [PERSON], 1962 р.н., зять [PERSON], 1962 р.н., внука [PERSON], 1989 р.н., що стверджується довідкою № 410, виданою виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 28.09.2018 року. Копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 280, виданого 19.03.2018 року в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С., стверджується, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] - право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в межах згідно з планом площею 0,2791 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області та належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1960,1990 рр., інші господарські будівлі збудовані в 1984, 1986, 1990, 1991 роках. Звітом про оцінку житлового будинку (загальною площею 62.0 кв.м) складеного ФОП [PERSON] стверджується, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 16.10.2018 р. становить 121 728 грн. З довідки №469, виданої 05.11.2018р. виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що за господарством, яке знаходиться в [ADDRESS] закріплена земельна ділянка в розмірі 0,19 га : для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,0600 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,1300 га. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець, який прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 3114/02-31 від 26 жовтня 2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] відносилося до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 року, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться [ADDRESS], судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, даних про те, що відповідачі зверталися за виділом часток в колишньому колгоспному дворі не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову [PERSON] На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 1216, 1222,1233, 1268, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved