Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач просить суд встановити факт, факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 1,1081га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,6196 га та площею 0,4885 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Сморжівської сільської ради, Радехівського району, Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] У судове засідання позивач не з'явилась, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій просить справу слухати без його участі. Позовні вимоги визнає і просить їх задовольнити. За викладених умов, відповідно до ст. 169, ч.4 ст.174,ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши обставини матеріалів справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 28.03.2002 року Сморжівської сільською радою Радехіського району Львівської області вбачається, що [INFO] року у віці 84 роки померла [PERSON], з приводу чого в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за № 7. За життя спадкодавець розпорядилася належним їй майном, а саме земельною ділянкою, на користь позивачки, склавши заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області 20.11.1998 року та зареєстрований в реєстрі за №35. Після смерті спадкодавців залишилося спадкове майно, зокрема: земельна ділянка загальною площею 1,1081 га, яка складається із двох земельних ділянок: земельна ділянка площею 0,6196 га та земельна ділянка площею 0,4885 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташовані на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Вказані земельні ділянки належали [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 26.02.2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №13572. Позивач після смерті спадкодавця фактично вступила у володіння спадщиною і надалі продовжує користуватися та розпоряджатися спадковим майном: земельними ділянками, що стверджується довідкою виданою виконкомом Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області №212 від 01.03.2017 року. Фактично прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавця та маючи намір оформити свої права на спадкове майно позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, оскільки такий видано після смерті спадкодавця, та рекомендовано звернутися з позовом в суд. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог статей 548 та 549 ЦК УРСР (був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом положень ст.ст.560,561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПКУ звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за позивачем одноосібного права власності на земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті [PERSON].

Outcome: approved