Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.05.2010 р. відповідач отримав кредит в розмірі 12000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 26880,52 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 18285,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6778,22 грн., заборгованість з комісії за користуванням кредиту - 60,98 грн., штрафу (фіксована складова) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1256,22 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 03.05.2010 р. відповідач отримав кредит в розмірі 12000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із розрахунком, заборгованість відповідача за договором, станом на 16.11.2014 р., становить 26880,52 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 18285,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6778,22 грн., заборгованість з комісії за користуванням кредиту - 60,98 грн., штрафу (фіксована складова) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1256,22 грн. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором від 03.05.2010 р. належним чином не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 26880,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 268,81 грн.

Outcome: approved