Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач подав до суду позовну заяву, в якій просив \~звільнити квартиру [ADDRESS] з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Орджонікідзевського районного відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 20.02.2015 року №46594733 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, номер обтяження в Державному реєстрі обтяжень 8842301 від 24.02.2015 року, державний реєстратор Кот О.О., Харківське міське управління юстиції. В обґрунтування позову зазначив, що 31.01.2013 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений нотаріусом. За умовами договору [PERSON] передала відповідачам в позику 20600 доларів США, а боржники прийняли їх і зобов`язалися повернути не пізніше 28.02.2013 року. В забезпечення виконання договору позики між ними було укладено 31.01.2013 року договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І., зареєстрований в реєстрі за №113, згідно якого в іпотеку було передано майно, належне на праві власності [PERSON] та [PERSON] , а саме квартира [ADDRESS] . Своє зобов`язання відповідачі виконали частково, здійснивши лише одне часткове повернення коштів 02.03.2013 року у сумі 388 доларів США. 16.12.2016 року [PERSON] відступила право вимоги за договором позики від 31.01.2013 року та іпотечним договором від 31.01.2013 року [PERSON] 18.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого позивач став новим кредитором за зазначеними вище договорами. 20.04.2017 року позивача направив відповідачам письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язань з повернення боргу за договором позики, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі її невиконання, а також з вимогою про добровільне виселення з квартири,, що є предметом іпотеки. Позивач зазначив, що незважаючи на це, відповідачі своїх зобов`язань з повернення позичених коштів так і не виконали. Реалізувати іпотечне майно і хоча б частково задовольнити свої грошові вимоги до відповідачів позивач не зміг, оскільки Орджонікідзевським ВДВС Харківського міського управління юстиції на майно, що належить [PERSON] було накладено обтяження, що перешкоджає і унеможливлює укладення і нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу предмета іпотеки. У зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 04.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.08.2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідачів про стягнення боргу та звернення стягнення на іпотечне майно. Ухвалою суду від 16.08.2019 року на підставі відмови позивача від позовних вимог суд прийняв відмову та закрив провадження у справі. Вважає, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет не допускається. Відмова від позовних вимог, є підставою для висновку про відсутність порушення прав позивача та неможливість зняття арешту з метою звернення стягнення на предмет іпотеки. Також просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Зазначив також, що власниками спірної квартири є відповідачі і своє право нікому не передавали. Вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Представник третьої особи: міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Згідно з ч.3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що 31.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І., зареєстрований в реєстрі за №111. За умовами договору [PERSON] передав у власність [PERSON] , [PERSON] , а останні прийняли солідарно грошові кошти у вигляді в натурі на суму 164800,00 грн., що нга момент укладення договору позики складає еквівалент 20600,00 доларів США. [PERSON] та [PERSON] зобов`язались повернути солідарно [PERSON] грошові кошти не пізніше 28.02.2013 року. (а.с.6) Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , [PERSON] за договором позики, між [PERSON] (іпотекодержатель) та [PERSON] , [PERSON] (іпотекодавці) було укладено договір іпотеки від 31.01.2013 року, згідно з яким з метою забезпечення зобов`язання, що виникло у Іпотекодавців за договором позики від 31.01.2013 року було передано в іпотеку [PERSON] нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . Квартира є 3-кімнатно, житловою площею 42,9 кв.м., загальною площею 70,5 кв.м. На вищевказаний предмет іпотеки накладена заборона відчуження нерухомого майна. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2012 року, реєстраційний номер 7-12-312248, виданого Харківською міською радою Виконавчого комітету Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Відділу приватизації житлового фонду на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду, дата розпорядження 24.12.2012 року, номер розпорядження №1792, зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 30.01.2013 року, індексний номер витягу:198340. Вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін становить 170000,00 грн. (а.с.7-8) Згідно пп.7 п.11 договору іпотекодавці зобов`язані у випадку несплати предмету позики, згідно договору позики, звільнити предмет іпотеки, а також виписатися (знятися з реєстрації) та виписати (зняти з реєстрації) всіх мешканців з предмета іпотеки в місячний термін. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. 16.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги. За цим договором первісний кредитор передає, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за іпотечним договором, посвідченим 31.01.2013 року Карташовою С.І., приватним нотаріусом ХМНО Харківської області за реєстровим №113, укладеним з [PERSON] та [PERSON] , посвідченого в забезпечення виконання зобов`язань боржників за договором позики, посвідченого 31.01.2013 року Карташовою С.І., приватним нотаріусом ХМНО Харківської області за реєстровим №111. 18.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги. За цим договором первісний кредитор передає, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за іпотечним договором, посвідченим 31.01.2013 року Карташовою С.І., приватним нотаріусом ХМНО Харківської області за реєстровим №113, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] за договором позики 31.01.2013 року, посвідченого Карташовою С.І., приватним нотаріусом ХМНО Харківської області за реєстровим №111. За цим договором до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу цих прав, в тому числі всі майнові. (а.с. 10). Цей договір укладається з одночасним відступленням прав за основним договором договором позики 31.01.2013 року, посвідченого Карташовою С.І., приватним нотаріусом ХМНО Харківської області за реєстровим №111, і жодних інших доказів, окрім цього договору, нга підтвердження цього факту задля реалізації Новим кредитором своїх прав за договором позики та іпотечним договором не потребується. Цей договір укладається з одночасним набуттям новим кредитором права (замість первісного кредитора) вимагати від боржників належного виконання на його користь всіх без винятку зобов`язань, передбачених договором позики, в сумі, обсягах та з урахуванням встановлених ним фактів. Навий кредитор набуває право вимоги до боржників про сплату на його користь процентів за користування позикою, а також штрафів, пені, неустойки та інших платежів, передбачених законом у зв`язку з несвоєчасним виконанням боржниками своїх зобов`язань, навіть якщо вони прямо не згадані в цьому договорі відступлення права вимоги або в договорові основного зобов`язання, але передбачені цивільним законодавством та звичаями ділового обороту. Відповідно до ст. 24 «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем на адресу відповідачів 20.04.2017 року була надіслана вимога про усунення порушення виконання зобов`язань з повернення боргу за договором позики у розмірі 345877 доларів США, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі її невиконання, а також з вимогою про добровільне виселення з квартири, що є предметом іпотеки. Зазначену вимогу відповідачі отримали, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Як встановлено у судовому засідання відповідачі свої зобов`язання за договором позики від 31.01.2013 року не виконали. Відповідно до ст.\~33\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього\~Закону.\~\~\~ На підставі\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови Орджонікідзевського ВДВС Харківського міського управління юстиції, №46594733 від 20.02.2015 року, номер запису про обтяження 8842301. Арешт був накладений відповідно до ухвали Московського районного суду м.Харкова від 04.02.2015 року по цивільній справі №643/408/15-ц, 2/643/1484/15 за заявою [PERSON] за її позовом до [PERSON] про зміну правовідношення. Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" можна зробити висновок, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. Згідно з ч. 1 ст.\~60\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження», у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Згідно правового висновку Верховного Суду України (справа № 6-124 цс-13 ) відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.\~Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 183/4363/16 (провадження № 61-14104св18). Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.2 Постанови « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, судом встановлено, що накладення арешту на спірну квартиру - предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя, тому квартира [ADDRESS] підлягає звільненню з-під арешту, який накладений органом ДВС, отже суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, обґрунтовані та доведені доказами, а тому підлягають задоволенню. Доводи представника відповідачки [PERSON] про пропуск позивачем строку позовної давності з посиланням на те, що звільнення майна з-під арешту з іпотечного майна є додатковою позовною вимогою, яка випливає з основної - про звернення стягнення на іпотечне майно суд визнає такими, що не відповідають вимогам закону. На позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України (далі ЦК) трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна. Такі роз`яснення надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Таким чином, звернувшись з позовом до суду 27.08.2019 року позивач не пропустив строк позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: approved