Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, про стягнення аліментів на утримання доньки посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі та від спільного шлюбу має доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З грудня 2011 року вони не проживають разом як подружжя, з цього ж часу відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, не цікавиться та не приймає особистої участі у її вихованні, не піклується про стан здоровя, фізичний та духовний розвиток дитини. Добровільно кошти не надає на утримання доньки, що й стало підставою звернення до суду позивачки з даним позовом. Позивачка вважає, що обовязком відповідача відповідно до ст. 180 СК України є приймати участь в матеріальному утримані доньки, тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця до її повноліття, оскільки на даний час як відомо позивачці відповідач офіційно не працює, однак працює по найму та має мінливий і не регулярний дохід, що не дає можливість визначити розмір частки від його заробітку. В судовому засіданні позивачка та представник позивача підтримали позов в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про місце, день та час розгляду справи за місцем його реєстрації, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи в його відсутності в суд не подавав. У звязку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст..169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесенням по справі заочного рішення. Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-МИ № 040919 від 02.12.2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. [PERSON], [INFO] являється донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 155525 від 10.01.2012 року. Дитина знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 906 виданою виконавчим комітетом Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 27.09.2016 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого на підставі актового запису про народження є малолітня дитина, батьком якої записаний відповідач. Згідно матеріалів справи дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач, як батько зобовязаний утримувати дитину до досягнення неї повноліття, він на даний час офіційно не працює, постійного прибутку не має. Суд визначаючи розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, існуючий на день розгляду справи мінімального розміру прожитковому мінімуму для дітей відповідного віку з врахуванням принципу справедливості і обовязку обох батьків приймати участь в утриманні дитини і суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1000 гривень на утримання \~[PERSON], [INFO] до її повноліття. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 01.11.2016 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Суд вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., підлягають стягненню з відповідача. \~ Відповідно до пункту 47 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається з матеріалів справи, послуги адвоката підтверджується договором від 31.10.2016 року, про надання правової допомоги укладений між позивачем та адвокатом [PERSON] та довідкою-розрахунком згідно якої позивачка оплатила послуги адвоката в загальній сумі 500 гривень, з яких 400 гривень за оформлення позову та 100 гривень за представлення інтересів в суді, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 500 гривень. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного і

Outcome: approved