Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення [PERSON] 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 08.06.2002 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Сторони разом не проживають. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Покровського районного суду та зареєстровано в книзі реєстрації розірвань шлюбів, актовий запис № 75 від 07.06.2007 року. Сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. На даний час сину вже виповнилось 18 років. Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання сина. З 01.09.2018 року і по даний час, син навчається у Коледжі Ракетно - Космічного машинобудування Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара. [PERSON] К.Г. проживає з позивачкою, і позивачка не в змозі в повній мірі сама утримувати його, так як її тимчасові заробітки (офіційно ніде не працює) не забезпечують належного рівня їхнього з сином проживання. Відповідач має постійне місце роботи, і тому позивачка вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання їхнього сина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням ним навчання. За рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 189/444/18 з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання сина в розмірі ј усіх видів заробітку, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, було видано виконавчий лист за яким до повноліття сина, з відповідача на її користь стягувались аліменти. Вважає, що на даний час, враховуючи вік сина, на його утримання необхідно стягувати з відповідача, аліменти в розмірі ј усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення [PERSON] 23-річного віку. У зв`язку з чим, позивачка просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з продовженням навчання в розмірі ј частини всіх заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення [PERSON] 23-річного віку. Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності позивачки, яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Так, відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 10.04.2001 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 08.06.2002 року видно, що [PERSON] та [PERSON] одружились 08.06.2002 року. Після одруження [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 26). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис 75 Після розірвання шлюбу [PERSON] залишила прізвище « [PERSON] » (а.с.5). Згідно копії довідки № 81 від 12.02.2019 року видно, що [PERSON] є студентом другого курсу денного відділення коледжу Ракетно - Космічного машинобудування ДНУ ім. О. Гончара, бюджетної форми навчання з 01.09.2017 року. Закінчує навчання 30.06. 2020 року (а.с. 6). Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітній дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198,199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.182,200 СК України). Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на користь позивачки на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 20.02.2019 року до закінчення дитиною навчання, однак не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved