Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивачка у судове засідання справи не зявилась, направила до суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД № 177648 від 23.03.2013 р. між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - "Хрістіян"; копія свідоцтва про народження [PERSON], 08.05.2013 р., батько [PERSON], мати [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], 23.08.2007 р., батько [PERSON], мати [PERSON]; копія паспорту [PERSON]. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 23.03.2013 року, [PERSON] та [PERSON]. уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 20. Після укладання шлюбу прізвище позивачки було змінено на «Хрістіян». Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка мешкають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. У позовній заяві позивачка вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося, оскільки за час спільного проживання сторони переконались, що у них не має спільних інтересів крім дітей. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, подружжя спільно не мешкає, спільного господарства не веде. На даний час сімя існує лише формально, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає, примирення не можливе. Окрім розірвання шлюбу, позивачка висуває вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 23.08.2025 р., сина [PERSON] - у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 30.04.2031 р., оскільки, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу. Також судом встановлено, що відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, тому суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси неповнолітніх, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів.

Outcome: approved