Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона є власником 2-кімнатної квартири загальною площею 43,4 кв.м, житловою площею 30,9 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.06.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко М.М., реєстровий №2032, договором дарування 1/2 частки квартири, укладеним 23.05.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О., реєстровий № 2013 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124939444 від 23.05.2018 року . Відповідно до довідки за №348/18102019-30121899, виданої Сумським міським єдиним інформаційно-розрахунковим центром, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання двох осіб: [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, а також [PERSON] , який є племінником позивачки (сином її рідної сестри). Позивачка з матір`ю постійно проживають в даній квартирі. Відповідач тривалий час в даній квартирі не проживає, хоча його місце проживання залишається бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Приблизно в 2000 році на прохання сестри позивачки - [PERSON] , яка на той час розлучилася зі своїм першим чоловіком, було зареєстроване місце проживання її разом з сином в належній позивачці квартирі. На той час відповідач був ще неповнолітнім, йому було 6 років. Потім сестра одружилася вдруге та разом з сином переїхали проживати в квартиру чоловіка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , де вони постійно живуть і до теперішнього часу. Приблизно в 2003 році сестра позивачки змінила реєстрацію місця свого проживання, а відповідач залишився бути зареєстрованим в квартирі позивачки. Фактично відповідач не проживав за місцем своєї реєстрації. Весь цей час він проживає разом зі своєю матір`ю та вітчимом в належній останньому квартирі. Отже, відповідач понад п`ятнадцять років не проживає в квартирі, не користується нею. В квартирі немає речей та будь-якого майна, що належать відповідачу. Він не приймає участі в оплаті витрат за житлово-комунальні послуги. Тому позивачка змушена звернутись до суду і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . До початку судового засідання від представниці позивачки за довіреністю [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути без її участі та без участі позивачки, наполягала на задоволенні позовних вимог позивачки. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, відзиву суду не подав. До початку судового засідання третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність. У судове засідання третя особа - представник Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди представниці позивачки за довіреністю [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею 2-кімнатної квартири загальною площею 43,4 кв. м, житловою площею 30,9 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.06.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко М.М., реєстровий №2032, договором дарування 1/2 частки квартири, укладеним 23.05.2018року, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О., реєстровий № 2013 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124939444 від 23.05.2018 року . Відповідно до довідки за №348/18102019-30121899, виданої міським єдиним інформаційно-розрахунковим центром, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання двох осіб: [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] . Відповідач понад 15 років не проживає за адресою: [ADDRESS] . В квартирі немає речей та будь-якого майна, що належать відповідачу. Він не приймає ніякої участі в обслуговуванні квартири, не сплачує комунальні послуги. Згідно акту від 11.10.2019 року обстеження квартири [ADDRESS] комісією ОСББ «[ADDRESS] » було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не проживає в даній квартирі приблизно з 2009 року, не сплачує комунальні послуги. Родинних зв`язків не підтримує. Його місце знаходження невідоме. Особисті речі відсутні. Комісія підтвердила, що на момент обстеження [PERSON] в квартирі не проживає. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги, не проживає в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , з 2009 року та вибув в інше жиле приміщення, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даною квартирою без наміру збереження права користування ним. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved