Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду 27 квітня 2015 року з позовом, вказавши, що 25 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 135/07-КЛ/002, відповідно до п. 1.1. якого позивач надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимальної суми ліміту заборгованості 12000,00 доларів США зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 24.04. 2017 р. В забезпечення виконання обов'язків по поверненню кредиту, сплати нарахованих відсотків, можливих штрафних санцій за даним договором кредиту, відповідно до іпотечного договору від 25.04.2007 р. № 135/07-КЛЗ/002, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], надано 1-кімнатну квартиру на 4 поверсі 9- поверхового житлового будинку загальною площею 40,2 кв.м. та житловою площею 17,3 кв.м.. що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] Згідно договору про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 135/07-КЛ/002 від 25.04.2007 р. максимальний ліміт суми заборгованості збільшено до 22500,00 доларів США зі сплатою 14% річних. Відповідні зміни були внесені і до іпотечного договору від 25.04.2007 р., договір про внесення змін від 07.07.2008 р. [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту і відсотків, станом на 30.03.2015 рік заборгованість за Договором № № 135/07-КЛ/002 складає 48\~920,40 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1\~150\~266,56 грн., а саме: -заборгованість за кредитом 21438,70 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 504 088,67 грн.; -заборгованість за відсотками 19073,47 долари США, що згідно курсу НБУ становить 448\~474,90 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення кредиту 4106,72 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 96 561,36 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення відсотків 4301,52 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 101\~141,63 грн. В порядку досудового врегулювання спорів позивачем до відповідача було направлено лист-вимогу за вих. № 08.406-62 від 05.03.2015 р., проте відповідачем та третьою особою не було вжито жодних заходів щодо погашення заборгованості за договором кредиту. Тому позивач просить для задоволення вимог за кредитним договором № 135/07-КЛ/002 від 25.04.2007 р. у загальній сумі 48\~920,40 доларів США що в еквіваленті станом на дату розрахунку становить 1\~150\~266,56 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки: 1-кімнатну квартиру на 4 поверсі 9- поверхового житлового будинку загальною площею 40,2 кв.м. та житловою площею 17,3 кв.м.. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 22.01.2007 р., стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3654,00 грн. (а.с. 1-2). 23 лютого 2016 року позивач вимоги уточнив, просив крім зазначеного також визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною реалізації встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але не нижчою 145\~203,00 грн., яка була встановлена за домовленістю сторін при укладенні іпотечного договору (а.с. 44). Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, уточнений позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до чинного законодавства. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 135/07-КЛ/002, відповідно до п. 1.1. якого позивач надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимальної суми ліміту заборгованості 12000,00 доларів США зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 24.04. 2017 р. (а.с.4-5 копія договору, а.с.8 копія заяви на видачу готівки, а.с.19-21 копія статуту, а.с. 23- копія свідоцтва). 25 квітня 2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] як майновим поручителем за зобов'язаннями [PERSON] укладено іпотечний договір № 135/07-КЛЗ/002 посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до якого в забезпечення виконання обов'язків по поверненню кредиту, сплати нарахованих відсотків, можливих штрафних санцій за даним договором кредиту [PERSON] надано в іпотеку 1-кімнатну квартиру на 4 поверсі 9- поверхового житлового будинку загальною площею 40,2 кв.м. та житловою площею 17,3 кв.м.. що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] (а.с. 8-9 копія договору). Згідно договору про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 135/07-КЛ/002 від 25.04.2007 р. максимальний ліміт суми заборгованості збільшено до 22500,00 доларів США зі сплатою 14% річних. Відповідні зміни були внесені і до іпотечного договору від 25.04.2007 р., договір про внесення змін від 07.07.2008 р. (а.с. 6,7 - копії договорів). [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту і відсотків, станом на 30.03.2015 рік заборгованість за Договором № 135/07-КЛ/002 складає 48 920,40 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1 150 266,56 грн., а саме: - заборгованість за кредитом 21438,70 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 504 088,67 грн.; - заборгованість за відсотками 19073,47 долари США, що згідно курсу НБУ становить 448 474,90 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 4106,72 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 96 561,36 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків 4301,52 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 101 141,63 грн. В порядку досудового врегулювання спорів позивачем до відповідача було направлено лист-вимогу за вих. № 08.406-62 від 05.03.2015 р., проте відповідачем та третьою особою не було вжито жодних заходів щодо погашення заборгованості за договором кредиту (а.с.3). Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року (справа №6-2479цс15) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Договором від 07 липня 2008 р. про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 135/07-КЛЗ/002 іподекодержатель ПАТ «Укрсоцбанк» та іпотекодавець [PERSON] погодили вартість предмета іпотеки у розмірі 145 203,00 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США встановленим Національним банком України на день укладення цього договору складає еквівалент 30 000,00 доларів США (а.с.7). Відповідно до правової позиції, що висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.12.2015р. № 6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч.6 ст.38, ст.39 Закону України «Про іпотеку» та положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Пунктом 4.1 іпотечного договору № 135/07-КЛЗ/002 сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання іпотекодержатель набуває право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до підпункту 4.5.1 іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки за цим договором здійснюється на підставі рішення суду. Даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Підпунктом 4.5.3. іпотечного договору № 0314/0708/45-027-Z-1 сторони погодили, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» Враховуючи наведені норми права та встановлені обставини про те, що борг третьої особи [PERSON] як позичальника за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 135/07-КЛ/002 є значним і він не виконує свої зобов'язання по погашенню кредиту, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню і в рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 135/07-КЛ/002, яка станом на 30.03.2015 р. складає 48920,40 доларів США, що в еквіваленті становить 1\~150\~266,56 грн. слід звернути стягнення на нерухоме майно: 1-кімнатну квартиру на 4 поверсі 9- поверхового житлового будинку загальною площею 40,2 кв.м. та житловою площею 17,3 кв.м.. що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 22 січня 2007 р. (а.с. 13-15 копія витягу, договору дарування, техпаспорту), за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, але на рівні, не нижчому 145 203,00 грн., погодженою між іпотекодержателем та іпотекодавцем в договорі від 07.07.2008 р. Однак 07.06.2014р. набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданою як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше майно нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. На час розгляду справи у суді вказаний закон є чинним і підлягає застосуванню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримав кредит у іноземній валюті, даних, що відповідач має у власності інше житлове приміщення суду не надані, як і клопотання про їх витребування таких даних, а цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Виходячи з положень ст. 3 вказаного Закону він має тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини 1 статті 263 ЦК України). Встановлений Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (справа № 6-46цс15). Таким чином, виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає відстроченню до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 3654,00 грн. (максимальний розмір відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на дату подання позову) на користь позивача.

Outcome: approved