Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що навчається, посилаючись на те, що відповідач по справі є її батьком відповідно до свідоцтва про його народження. Оскільки доходів матері не вистачає на утримання доньки [PERSON], [INFO], просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до закінчення донькою навчання , а саме до 30.06.2021 року але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач подав до суду відзив на позов (а.с.28), відповідно до якого позов визнає повністю та не заперечує проти стягнення з нього аліментів в заявленому розмірі, так як його донька [PERSON] на даний час є студентом 1 курсу а також хворіє хронічними захворюваннями. Позивач своїм правом подання відповіді на відзив відповідно до норм ст.166 ЦПК України не скористалася. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 18.-7.1992 року, що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.13). Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка зареєстрована в [ADDRESS] та проживає разом з матір'ю, що стверджується довідкою №5913 про реєстрацію місця проживання (а.с.4). [PERSON] , що вбачається з довідки №12679 від 10.01.2018 року (а.с.7), навчається на 1 курсі юридичного факультету денної форми навчання за спеціальністю «Право» Івано-Франківського університету права ім.. Нороля Данила Галицького на отримання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» та завершує навчання 30.06.2021 року . За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Матеріалами справи встановлено, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, фізично здоровий, інших утриманців не має, отримує пенсію, та здатен сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved