Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулася з зазначеним позовом до суду з вимогою визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння. В обґрунтування позову зазначила, що 22 грудня 2010 року померла мати позивачки [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку №89 по вул.Брестській в м.Маріуполі. Зазначене майно [PERSON] фактично прийняла у спадщину після смерті [PERSON] (російською [PERSON]) Никифорівни, яка була бабкою позивачки. Однак\~ [PERSON] за життя спадщину оформити не встигла. Позивачка звернулась до нотаріальної контор з приводу отримання спадщини після смерті матері. 22 листопада 2018 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спірного домоволодіння після смерті [PERSON] яка померла 22 грудня 2010 року, однак у видачі свідоцтва про право власності на іншу часину, було відмовлено, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на вказану частку домоволодіння на імя [PERSON], яка померла 10 січня 1993 року та фактично була прийнята, але не оформлена належним чином матірю позивачки. Інші спадкоємці після смерті [PERSON]П відсутні.\~ На підстав викладеного, позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку №89, який розташований в місті\~ Маріуполі Донецької області\~ в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] Позивачка та її представник у судове засідання не з'явилися, просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності,\~ в судове засідання не з'явилась, надала заяву про визнання позовних вимог та можливість розгяду справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON], [INFO] ( дівоче прізвище «Папенко», змінено на підставі відоцтва про укладення шлюбу №І-БК 371152 від 04 червня 1994 року), є дочкою [PERSON] та [PERSON] (відповідно до свідоцтва про народження №І-НО 423252). Судом також досліджено: копію рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 04 серпня 2008 року, відповідно до якої\~ договір купівлі-продажу від 25 жовтня 1991 року 1/2\~ частки будинку № 89 по вул.Брестській,89 в м.Маріуполі Донецької області, який був укладений між [PERSON] та Маріупольською міською радою,\~ дійсним, за\~ [PERSON] визнано право власності на вказану частину будинку , а також копію свідоцтва про право спадкування від 14 грудня 1960 року, відповідно до якого спадкоємцями [PERSON] є в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Заповітом від 18 листопада 1992 року, [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON]. Згідно наданих свідоцтв про смерть: [PERSON] померла 11 січня 1993 року (№ VІ-НО 331686, актовий запис №45),\~ [PERSON] помер 24 квітня 2017 року (№І-ПН 709122, актовий запис №40).\~\~ Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2018 року, [PERSON] отримала право на спадщину після смерті матері\~ [PERSON], яка померла 22 грудня 2010 року, а саме на 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул.Брестська, будинок 89, яка на підставі свідоцтва про право на спадщину,, виданого Державною нотаріальною конторою Іллічівського району м.Жданова Донецької області 14 грудня\~ 1960 року за реєстром № 13171, зареєстрованого бюро технічної інвентаризації 16 січня 1961 року та записано в реєстрову книгу за №15774, належала [PERSON], яка померла 10 січня 1993 року, спадкоємицею якої була [PERSON], яка прийняла спадщину, але\~ не оформила\~ своїх спадкових прав. До складу будинку в цілому входить: житловий будинок літ. А-1, житлова прибудова літ.А1-1, нежитлова прибудова літ. А2-1, тамбур літ. а-1, навіс літ. Б-1, навіс літ.В-1,гараж з оглядовою ямою літ.Г-1,\~ вбиральня літ. Д-1, сарай літ. Ж-1, літня кухня літ.И-1;\~ огорожа №1, замощення І, житлова площа 39,3 кв. м, загальна площа 75,6 кв. м. Відповідно до постанови приватного нотаріуса від 22 листопада 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на частину житлового будинку, оскільки не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, відсутня державна реєстрація права власності на ім'я [PERSON], померлої 10 січня 1993 рокуна частину будинку, розташованого за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул.Брестська, будинок 89,\~ спадщину за заповітом після якої прийняла, але не оформила спадкодавець [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок №89 по вул.Брестській в м.Маріуполі, виготовленого МКП «Маріупольське БТІ» від 02 листопада 2018 року, на\~ земельній ділянці за вказаною адресою розташовані: житловий будинок літ. А-1, житлова прибудова літ.А1-1, нежитлова прибудова літ. А2-1, сарай літ. Ж-1, сараї Б-1, В-1, гараж ямою літ.Г-1,\~ вбиральня літ. Д-1, літня кухня літ.И-1;\~ огорожа №1, замощення І.\~ Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті матері. Інших спадкоємців після смерті [PERSON]П не має. Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивачки відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв'язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку. На підставі викладеного позовна вимога про визнання права власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом є правомірною та такою, що підлягає задоволенню. При зверненні до суду з даним позовом позивачка\~ сплатила судовий збір в сумі 704,80 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, у звязку із чим, суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved