Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач просить суд встановити факт, що Державний акт на право приватноъ власності на землю серії [NUMBER] виданий 12.04.2000 року Радехівською районною радою Львівської області на ім'я [PERSON], належить [PERSON]. Також просить визнати за ним ([PERSON]), право власності, в порядку спадкування, після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року, на земельну ділянку загальною площею 1,6002 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,3149 га та площею 1,2853 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехіського району Львівської області. А також визнати за ним ([PERSON]), право власності, в порядку спадкування, після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, на земельну ділянку загальною площею 2,0588 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,3130 га та площею 1,7458 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехіського району Львівської області. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, подавши письмову заяву, в якій просять суд розгляд справи здійснювати за їх відсутності, на задоволенні позову настоюють. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відносно задоволення позову не заперечує. За викладених умов, відповідно до ст.169, ч.4 ст.174, ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 10.03.2000 року Хмільнівською сільською радою Радехіського району Львівської області вбачається, що [INFO] року у віці 69 років помер батько позивача [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 25.07.2000 року Хмільнівською сільською радою Радехіського району Львівської області вбачається, що [INFO] року у віці 72 роки померла мати позивача [PERSON]. Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача. Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] становить земельна ділянка загальною площею 1,6002 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,3149 га та площею 1,2853 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехіського району Львівської області, і належали [PERSON], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 12.04.2000 року Радехівською районною радою Львівської області і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9545. Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] становить земельна ділянка загальною площею 2,0588 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,3130 га та площею 1,7458 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехіського району Львівської області, і належали спадкодавцю, згідно державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] виданого 12.04.2000 року Радехівською районною радою Львівської області і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9546. Після смерті батьків, фактично прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавців та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме Державних актів на право власності на земельні ділянки та рекомендовано звернутися з позовом в суд. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог статей 548 та 549 ЦК УРСР (був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом положень ст.ст.560,561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Крім цього, з метою встановлення права на отримання спадкового майна після смерті матері позивача, яка померла [INFO] року, необхідно встановити факт належності померлій державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 12.04.2000 року Радехівською районною радою Львівської області, на прізвище, ім'я, по-батькові [PERSON], однак в дійсності її прізвище, ім'я, по-батькові [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема і належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з вищенаведеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на спірне майно за мною у порядку спадкування. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання за позивачем одноосібного права власності на земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] та матері [PERSON]. Прийняття такого рішення судом, як фактичному володільцю на законних підставах земельних ділянок, забезпечить його право власності вільного володіння, користування та розпорядження такими.

Outcome: approved