Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на незавершені будівництвом житловий будинок площею забудови 127,5 кв.м., готовністю 63 %, та сарай площею забудови 66,7 кв.м., готовністю 10 %, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], що залишилися після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], у зв'язку з чим відкрилась спадщина, до складу якої входять незавершені будівництвом житловий будинок та сарай, що знаходяться по [ADDRESS]. Оскільки вона постійно проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається такою, що спадщину прийняла. 13 квітня 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. За життя чоловік заповіту не склав, тому після смерті останнього спадкоємцями першої черги є вона та дочка [PERSON], яка є відповідачкою по справі. Однак, приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області повідомленням від 13 червня 2016 року їй роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки нею не було пред'явлено оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві. Оскільки в позасудовому порядку вона не може вирішити питання визнання права власності на спадкове майно, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги змінив, просить визнати за позивачкою право забудовника на незавершені будівництвом житловий будинок, готовністю 63 %, та сарай, готовністю 10 %, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], що належали померлому [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила визнати за позивачкою, яка є її матір"ю, право забудовника на спірне будинковолодіння. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до вимог ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно ст.ст.1261, 1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно положень ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується копією витягу з акту про смерть, виданого 18.12.2014 року відділом реєстрації актів громадянського стану в м.Олот, Жирона, Іспанія. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: незавершені будівництвом житловий будинок площею забудови 127,5 кв.м., готовністю 63 %, та сарай площею забудови 66,7 кв.м., готовністю 10 %, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. З копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Калуському району Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області встановлено, що між позивачкою [PERSON] та [PERSON] 21 січня 1984 року зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 22. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Звернувшись 13 квітня 2016 року до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], позивачка отримала повідомлення про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на згадане вище незавершене будівництво житлового будинку та сараю. Світлокопія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеного 06.05.2016 року, свідчить про те, що об'єкт незавершеного будівництва, яке знаходиться по [ADDRESS], складається з житлового будинку площею забудови 127,5 кв.м, готовністю 63 %, та сараю, площею забудови 66,7 кв.м., готовністю 10 %, інвентаризаційна вартість яких становить 91585 гривень. У відповідності до вимог ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. З роз"яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе; правильною є практика судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON] відповідно. Позивачка від спадкового майна не відмовлялася та вважається такою, що прийняла спадщину впорядку спадкування за законом, однак не має змоги її оформити, так як за життя спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке є об'єктом незавершеного будівництва, відповідачка просить суд визнати за позивачкою право забудовника на спадкове будинковолодіння, тому суд вважає за необхідним позов задовольнити, визнати за позивачкою право забудовника на незавершені будівництвом житловий будинок площею забудови 127,5 кв.м., готовністю 63 %, та сарай площею забудови 66,7 кв.м., готовністю 10 %, за адресою: [ADDRESS]. На пiдставi викладеного, ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ст.ст.392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1262, 1268, 1297 Цивільного кодексу України, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved