Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач по справі звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує наступним. Так, [PERSON] проживає по [ADDRESS] . Відповідач по справі проживає по сусідству з позивачем за адресою [ADDRESS] . 26.05.1998 відповідно до договору купівлі-продажу вона набула право власності на земельну ділянку площею 0, 1794 га, що розташована на території Підмихайлівської сільської ради, наданої для ведення особистого підсобного господарства. Відповідач облаштував прилеглу до його земельної ділянки дорогу, що є комунальною власністю та під`їзною дорогою до інших земельних ділянок по [ADDRESS] , що позбавляє позивача можливості використовувати заїзд до її земельної ділянки, а інших заїздів немає. Вважає, що через облаштування відповідачем під`їзної дороги ширина дороги значно зменшилася та не відповідає ДБН, у зв`язку з чим позивач неодноразово зверталася із скаргами до уповноважених органів. Зокрема, [PERSON] зверталася до Підмихайлівської сільської ради, Калуської РДА, Новицької сільської ради ОТГ, Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, що результатів не дало так як відповідач перешкоди в користуванні дорогою не усунув. Зважаючи на те, що облаштування відповідачем дороги загального користування - насипом продуктів органічного походження, створює перешкоди для користування під`їзною дорогою до земельних ділянок в с. Підмихайля та перешкоджає належному доступу до газорегуляторного пункту, то просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні під`їзною дорогою до земельних ділянок по [ADDRESS] шляхом вивезення насипу продуктів органічного походження, які на ній розміщені, демонтажу металевих труб, засипання викопаного ним рову та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.02.2020 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позов відповідно до якого позов він не визнає, а в його задоволенні просить відмовити та стягнути судові витрати. Зазначає, що доводи позовної заяви є необґрунтованими. Так, відповідач протягом тривалого часу користується земельною ділянкою, яка межує із спірною пішохідною дорогою, утім жодних перешкод у користуванні дорогою відповідач не чинить. Позивач та інші власники (користувачі) земельних ділянок завжди використовували та використовують дорогу, яка призначена для проїзду транспортних засобів, яка є іншою, аніж та, про яку стверджує позивач. При цьому, спірна дорога є пішохідною і її ширина становить до 2 метрів. Акт від 02.07.2019 про винесення в натуру межі під`їзної дороги до земельних ділянок по [ADDRESS] згідно діючого Генерального плану села та встановлення межових знаків у вигляді дерев`яних кілків не затверджено органом місцевого самоврядування, а тому прав та обов`язків для відповідача не встановлює. На даний час залишаються невстановленими ряд обставин, а саме чи винесено в натурі пішохідну дорогу, яка межує із земельною ділянкою [PERSON] , чи відповідач чинить перешкоди у користуванні іншими громадянами пішохідною дорогою тощо. Оскільки позивачем доказів на підтвердження порушення відповідачем її прав не надано, то підстави для задоволення даного позову відсутні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні дорогою. Зокрема, на даний час на дорозі загального користування є насип каміння та грунту і рів. Ширина дороги для позивача не є принциповою, а принциповим є те, щоб [PERSON] могла безперешкодно користуватися дорогою. Ій відомо, що акт комісії Підмихайлівської сільської ради за 2019 рік щодо визначення меж спірної дороги сільською радою не затверджено, але пояснює, що спір щодо ширини дороги у сторін відсутній. Проблема полягає в тому, що на даний час [PERSON] не має можливості безперешкодно здійснювати проїзд до власної земельної ділянки через неправомірні дії відповідача, а тому звернулася з даним позовом до суду. Позивач позицію свого представника підтримала, а також зазначила, що долучені до матеріалів справи фотознімки не є актуальними, оскільки рів заріс травою. Підтвердила, що перешкоди в користуванні нею дорогою з боку відповідача мають місце, а тому просить суд зобов`язати [PERSON] їх усунути. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] суду пояснив, що сторонами визнано та не оспорюється, що спірна дорога є пішохідною, що також підтверджується викопіюванням з Генерального плану села Підмихайля. З приводу предмету позову, який полягає в усуненні відповідачем перешкод у користуванні даною дорогою, то зазначає, що [PERSON] жодних перешкод в її користуванні позивачу та іншим жителям села не чинить, а подані стороною позивача докази на підтвердження своїх позовних вимог жодним чином факт такого перешкоджання не підтверджують. Відповідач [PERSON] , який бажав надати суду пояснення в якості свідка, пояснив, що по його земельній ділянці проходить стежка, якою користуються люди, в тому числі і позивач. Зазначив, що згідно Генерального плану села Підмихайля стежка повинна проходити по-іншому, її ширина повинна становити 2 м, а не 3 м, а виділення цієї пішохідної дороги в натурі відбулося з порушеннями. Ствердив, що органічні насипи та рів знаходяться саме на землі, що належить йому, а не на пішохідній дорозі. Вважає, що жодних перешкод у користуванні пішохідною дорогою позивачу не чинить. Щодо наявності в нього відповідних документів на спірну частину земельної ділянки, то пояснив, що на даний час коштів для приватизації не має, однак згідно інших документів ця частина земельної ділянки належить саме йому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що пішохідна дорога справді частково накладається на земельну ділянку, яка належить [PERSON] , і являється фактично стежкою, огородженою деревяними кілками. Насипи та рів розташовані саме на землі [PERSON] , а спір виник оскільки межі пішохідної дороги було визначено неправильно. Ствердила, що перешкод у користуванні даною дорогою [PERSON] нікому не чинить. Свідок [PERSON] суду вказала, що [PERSON] перешкоджає позивачу користуватися пішохідною дорогою, а тому [PERSON] неодноразово звертала в сільську раду та поліцію. Зокрема, комісією сільської ради було визначено межі дороги, однак відповідач продовжує перешкоджати в користуванні нею. На даний момент дорога становить 2 м, що влаштовує її та позивача, однак відповідач викопав рів та зробив органічний насип, що створює перешкоди. Представник третьої особи Новицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Прокопів Б.М. в судовому засіданні по суті справи надав наступні пояснення. Так, позивач зверталася до Новицької сільської ради із заявою про виніс меж під`їзної дороги на місцевості. За результатом розгляду її звернення був здійсненій виїзд комісії сільської ради по вирішенню існуючих спорів щодо суміжного землекористування. Однак, дорогу було винесено в натуру помилково, оскільки землевпорядник не розібравшись в діючому Генеральному плані села Підмихайля помилково в акті комісії вказала ширину дороги 3 м, хоча по факту, після відповідного роз`яснення спеціалістів, її ширина повинна становити не більше 2 м. Ствердив, що на даний час перешкод у користуванні спірною дорогою не має. Також пояснив, що сільською радою вирішено повторно винести дорогу в натуру на місцевості і визначити її ширину не більше 2 м. Зазначив, що дорога, з приводу якої існує спір, це фактично стежка, прохід на ній вільний і всі жителі села безперешкодно нею користуються. В 2019 сільською радою спірну дорогу було виділено в натурі, однак акт комісії на сесії затверджено не було, а існуючі кілки є фактично недійсними межами існуючої на даний час пішохідної дороги. В генеральному плані села ширина пішохідної дороги станоновить 2 м, а тому, на думку [PERSON] , трактором проїхати там неможливо, а тільки гужовим транспортом. При цьому зазначає, що до земельної ділянки є інший заїзд саме дорогою загального користування, а не пішохідною, якою користуються мешканці села для підїзду до своїх земельних ділянок. Також вказав, що в ході роботи комісії сільської ради було встановлено, що насип має місце не на дорозі з приводу якої існує спір, прохід є відкритим, а для точного встановлення меж пішохідної дороги треба її винести в натуру, що на даний час, в силу карантинних обмежень, неможливо зробити. Щодо рову, то окремо зазначив, що з сільською радою це питання не узгоджується, проте сільська рада зацікавлена у викопуванні жителями села ровів, оскільки в силу природніх умов вони слугують для водовідведення. При цьому, даний рів перешкоди в користуванні дорогою позивачу та іншим людям не створює. Суд, заслухавши думку сторін та учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Встановлено, що позивачу у справі - [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 26.05.1998 належить земельна ділянка площею 0,1794 га, розміщена на землях, що знаходяться у віданні Підмихайлівської сільської Ради, наданої для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 7). Відповідно до вимог п. "г" ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до акту комісії Підмихайлівської сільської ради від 02.07.2019 встановлено, що заїзд до земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] біля ГРП відсутній. Згідно діючого Генерального плану с. Підмихайля Калуського району Івано-Франківської області, розробленого Івано-Франківською філією НДІ «Дніпроміст» в 1990 році по [ADDRESS] біля ГРП проходить існуюча під`їзна дорога до земельних ділянок шириною 3 м. Комісією також було вирішено з залученням сертифікованого спеціаліста із проектної організації КП «Земельно-кадастрове госпрозрахункове бюро КМР» винести в натуру межі під`їзної дороги до земельних ділянок по [ADDRESS] біля ГРП в с. Підмихайля згідно діючого Генерального плану та встановити межові знаки у вигляді дерев`яних кілків (а.с. 9). Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено загальну компетенцію сільських, селищних, міських рад. Так, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Зокрема, п.п. 2, 34 вказаної статті передбачено, що до компетенції сільської ради входить утворення і ліквідація постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій; вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Однак, акт комісії Підмихайлівської сільської ради від 02.07.2019 сесією сільської ради затверджено не було, а тому фактично межі пішохідної дороги не визначено, будь-якої юридичної сили він не має, відповідальність за порушення його підсумків відсутня. Окрім цього, згідно відповіді в.о. старости Підмихайлівського старостинського округу № 3 від 30.01.2020 ширина спірної дороги становить саме 2 м (а.с. 16), що також підтверджується відповідним викопіюванням з Генерального плану с. Підмихайля (а.с. 17, 63) Поряд з цим, рішенням Підмихайлівської сільської ради від 20.07.2018 № 833 затверджено акт комісії з земельних питань від 19.07.2018 с. Підмихайля з розгляду заяви [PERSON] (а.с. 10). Даний акт в матеріалах справи відсутній, а тому судом до уваги таке рішення братися не може. Також в матеріалах справи наявний акт комісії Підмихайлівської сільської ради від 24.10.2019 відповідно до якого комісією встановлено, що заїзд до земельної ділянки [PERSON] біля ГРП відсутній. Згідно діючого Генерального плану села Підмихайля біля ГРП проходить існуюча під`їзна дорога, але [PERSON] перешкоджає в користуванні даною дорогою загального користування комунальної власності. При цьому, комісією вирішено із залученням сертифікованого спеціаліста повторно винести межі під`їзної дороги до земельних ділянок по [ADDRESS] та виготовити межові знаки у вигляді дерев`яних кілків (а.с.13). Натомість, відповідно до акту комісії Новицької сільської ради ОТГ від 16.06.2020 встановлено, що відповідно до генерального плану села Підмихайля проходить пішохідна дорога шириною 2 метри до земельних ділянок для ведення особистого селянського господарство по [ADDRESS] , яка не винесена в натурі. Поряд із пішохідною дорогою межує земельна ділянка, якою користується [PERSON] при чому, користування [PERSON] земельною ділянкою не порушує та не перешкоджає (не чинить жодної перешкоди) права інших осіб у користуванні пішохідною дорогою (а.с. 146). Даний акт у відповідності до вимог чинного законодавства затверджено рішенням сесії Новицької сільської ради ОТГ від 24.06.2020 № 1084/12 (а.с. 148). Окрім цього, згідно акту від 16.06.2020 спірна пішохідна дорога є вільною та може використовуватися за призначенням будь-якими особами, у яких виникає потреба в користуванні (а.с. 146). Слід звернути увагу на те, що дорога є саме пішохідною, тобто відповідно до ДБН України є дорогою, що проходить вздовж вулично-дорожньої мережі та входить до поперечного профілю вулиці або проходить через незалежні від вулично-дорожньої мережі траси, яка призначена для безперешкодного руху пішоходів. Зважаючи на це, використовуватися, як того бажає позивач, а саме в якості проїжджої дороги не може, так як Генеральним планом села передбачено інший заїзд до земельних ділянок громадян села, в тому числі і до земельної ділянки позивача - це саме проїжджа дорога між домоволодіннями [PERSON] та [PERSON] , яка призначена для проїзду транспортом, зокрема трактором, як того бажає [PERSON] . При цьому, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] роз`яснено, що до її земельної ділянки є заїзд, передбачений у генеральному плані с. Підмихайля, який на даний час використовується. З пояснень представника Новицької сільської ради об`єднаної територіальної громади, що не заперечується сторонами та учасниками справи, суду відомо, що на даний час межі спірної дороги залишаються не визначеними, а тому на даний час, позов є передчасним. Зокрема, після винесення в натуру меж спірної пішохідної дороги до земельних ділянок по [ADDRESS] згідно діючого Генерального плану та встановлення межових знаків буде зрозумілим ширина спірної стежки, наявність чи відсутність того факту, що вона проходить по земельній ділянці відповідача на якому фактично і існують перешкоди, які просить усунути позивач. Доводи [PERSON] та свідка [PERSON] з приводу фізичного перешкоджання, а також приниження честі та гідності позивача з боку відповідача суд оцінює критично, оскілько за результатми звернень [PERSON] до органів внутрішніх справ, поліцією встановлено цивільно-правові відносини між сторонами, наведені заявницею доводи своє підтвердження знайшли частково та ознак кримінальних правовопорушень не містять (а.с. 11) Також в матеріалах справи наявні фотознімки, які підтверджують наявність насипів та рову (а.с. 134-138), які за словами позивача на даний час є не актуальними та судом до уваги не беруться. Щодо посилання позивача на те, що [PERSON] перешкоджає належному доступу до ГРП, то в матеріалах справи наявний лист Калуського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» від 25.02.2020 № 76010-Лв-1506-0220 відповідно до якого перешкод у доступі (в тому числі проїзду службового транспорту) до ГРП по вул. Івана Франка в с. Підмихайля для проведення регламентних робіт, передбачених Правилами безпеки систем газопостачання та позапланових робіт не має, конфліктних ситуацій, пов`язаних з перешкоджанням до проведення на території чи в приміщеннях ГРП не було (а.с. 62). В силу ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що даний спір буде мати місце лише у тому випадку, коли будуть встановлені та відповідно до діючого законодавства затверджені межі пішохідної дороги та відповідного встановлення того факту, що відповідач чинить перешкоди у її користуванні позивачу чи будь-яким іншим громадянам. Зважаючи на те, що твердження позивача про створення відповідачем перешкод на даний час є передчасними, то в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. В силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд покладає на позивача. Окрім цього, від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про розподіл судових витрат. З урахуванням акту прийому-передачі наданих послуг від 10.03.2020 (а.с. 120), в силу положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 4800, 00 грн. витрат за надання правової допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved