Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку № 102 по провулку Піонерському в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником житлового будинку № 102 по провулку Піонерському в м. Миколаєві. В спірному будинку, крім нього, зареєстровані: його колишня дружина [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON], які з липня 2012 року за місцем своєї реєстрації не проживають, їх особистих речей у будинку немає, вони не користуються житловим приміщенням без поважних причин більше ніж 6 місяців, не проводять оплату житлово-комунальних послуг та не займаються благоустроєм будинку. Крім цього, в 2010 році позивач звертався до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 102 по провулку Піонерському в м. Миколаєві. Відповідачі в свою чергу звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просили усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням в будинку № 102 по провулку Піонерському в м. Миколаєві та вселити їх. 27.04.2012 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва у задоволені первісного позову було відмовлено, а зустрічний позов було задоволено у повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10.07.2012 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.04.2012 року було залишено без змін. Але, не зважаючи на вказане рішення суду, відповідачі не вселились до житлового приміщення, і з липня 2012 року і по даний час, не проживають без поважних причин у будинку. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх. Відповідачі у судове засідання неодноразово не зявлялися, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від них до суду не надходило, причина їх неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та свідків, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Житловий будинок № 102 по провулку Піонерському в м. Миколаєві належить позивачеві [PERSON] на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на нерузоме майно від 12.01.2007 р. (а.с.11). В спірному будинку, крім позивача, зареєстровані відповідачі по даній справі: його колишня дружина [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON], які з липня 2012 року за місцем своєї реєстрації не проживають, про що свідчить акт про непроживання (а.с.6) та підтверджується показами свідків - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім цього, в 2010 році позивач [PERSON] звертався до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 102 по провулку Піонерському в м. Миколаєві. Відповідачі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діяла у своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON], в свою чергу звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просили усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням в будинку № 102 по провулку Піонерському в м. Миколаєві та вселити їх у житлове приміщення. 27.04.2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва в задоволені первісного позову було відмовлено, а зустрічний позов було задоволено у повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10.07.2012 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.04.2012 року залишено без змін. Але не зважаючи на рішення суду, відповідачі з часу набрання рішенням суду законної сили, з липня 2012 року і по теперішній час, ні добровільно ні в примусовому порядку, не вселилися до спірного житлового приміщення. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням, оскільки вони без поважних причин не користуються вказаним житловим приміщенням більше одного року. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved