Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Через це позивачка звернулася до суду та просить суд задоволити позов про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно. Позивачка згідно до усної заяви позов підтримала, просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач не з'явився в судове засідання. Згідно поданої заяви позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти в сумі по 500-600 грн. на неповнолітнього сина щомісячно. А в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина до досягнення ним 23 років, на період навчання - не визнає і зазначає, що син не проживає з позивачкою. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості постановлення рішення без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Частина 1 статті 184 СК України визначає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Перелік підстав, за наявності яких суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у законі суворо не визначений. Для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі досить однієї з названих у статті 184 СК України підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони мають двох синів, один з яких неповнолітній; а інший повнолітній, але на даний час навчається. Позивачка стверджує, що батько дітей не надає допомоги на їх утримання. Отже, відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати дитині допомогу. На думку суду, відповідач має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. на неповнолітню дитину, щомісячно. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати допомогу на утримання дитини у визначеному розмірі. Судом враховується та обставина, що відповідач висловив готовність сплачувати на утримання неповнолітньої дитини по 500-600 грн. щомісячно. При цьому приймається до уваги майновий стан позивача. В даному випадку враховується, що обов'язок з утримання дітей покладається на обох батьків. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Тому заявлений позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає до часткового задоволення. Щодо решти заявлених позовних вимог. Відповідач є батьком повнолітньої дитини, яка на даний час навчається. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до двадцяти трьох років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Законом покладено обов'язок на обох батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Також у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, аліменти на дитину, яка досягла повноліття можуть бути стягнуті у випадку, якщо дитина навчається і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею 23 років і припиняються у випадку закінчення нею навчання. Судом встановлено, що старший син досяг повноліття; відомостей про те, що дитина перебуває на утриманні позивачки, та у зв'язку з продовженням навчання потребує допомоги - немає. Зі слів відповідача, старший син перебуває за межами України. Крім того, батько дитини не має можливості надавати таку допомогу. Таким чином, в задоволенні решти заявлених позовних вимог слід відмовити через їх безпідставність та недоведеність. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved