Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась з вказаною заявою, у якій просить встановити факт спільного проживання [PERSON], померлої 03.02.2009\~р., та [PERSON], яка померла 04.07.2005\~р.. Заявлену вимогу обґрунтовує тим, що вона є спадкоємицею після смерті матері [PERSON], і оформила свої спадкові права. У вересні 2017 року вона виявила заповіт [PERSON], померлої 04.07.2005\~р., на користь [PERSON], яка фактично спадщину прийняла, оскільки вони проживали разом в с.\~Киянка, але спадкових справ не оформила. Звернувшись до нотаріуса для оформлення цієї частини спадщини, отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на 1/2 частину спадщини, оскільки відсутній факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON]. В судове засідання заявниця не з'явилась, в наданій суду заяві просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши обставини та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" №\~7 від 30.05.2008 року передбачає, що постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], є спадкоємицею 1/2 частки майна після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 03.02.2009\~р.(а.с.\~9, 12). 04.07.2005\~р. померла [PERSON], яка за життя склала заповіт на користь [PERSON], та заповіла їй усе своє майно (а.с. 8, 10). Державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори 01.11.2017\~р. винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в одній другій частці після смерті матері [PERSON], на спадкове майно, що належало [PERSON], померлій 04.07.2005\~р., через відсутність факту прийняття спадщини [PERSON]П.(а.с.6) Між тим, факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, 04.07.2005\~р., підтверджується довідками Виконавчого комітету Киянської сільської ради Новоград-Волинського району від 15.09.2017\~р. та 14.11.2017\~р.(а.с. 16, 17). Встановлення вищевказаного факту має юридичне значення для заявниці, докази у справі підтверджують цей факт, тому з метою захисту прав заявниці, а саме права на спадщину, суд вважає за можливе встановити даний факт.

Outcome: approved