Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 06.07.1974 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб розірвано на підставі рішення суду 13.02.1990 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі ними за рахунок сімейних коштів було збудовано будинок з господарчими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Будівництво будинку здійснювалося на підставі будівельного паспорта, виданого на ім»я [PERSON] згідно рішення Апостолівського міськвиконкому № 16 від 16.08.1979 року. Будівництво фактично тривало з серпня 1979 по 1981 рік власними силами та за участю і допомогою рідних та друзів. Після закінчення будівництва вони разом проживали у зазначеному будинку, але закінчення будівництва не оформляли. Після погіршення сімейних стосунків у 1987 році відповідач виїхав зі вказаного будинку і почав проживати за іншою адресою. Після розірвання шлюбу між нею та відповідачем було укладено усну угоду, згідно якої відповідач [PERSON] залишить вказаний житловий будинок їй та їх сину, натомість вона в свою чергу зобов'язалась не стягувати з відповідача аліменти на утримання сина. Вона особисто закінчила оформлення документів на будинок , а саме - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами було введено в експлуатацію на підставі акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарчих будівель індивідуального забудовника від 09.09.1991 року, затвердженого рішенням № 9 виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 18.09.1991 року. 14.04.1992 року в КП «Апостолівське БТІ» зареєстроване свідоцтво про право власності на ім»я [PERSON] № 2318 від 07.04.1992 року, видане виконавчим комітетом Апостолівської міської ради згідно рішення № 47 від 31.03.1992 року. Вона проживала із сином у вказаному будинку, а у 2014 році до них приїхав син відповідача від другого шлюбу, посилаючись на розпорядження відповідача, заселився і почав постійно проживати у приміщенні літньої кухні. В розмові з відповідачем вона зрозуміла, що не має права на житловий будинок, а після своєї смерті він заповість його своїм дітям. Просить визнати будинок [ADDRESS], спільною сумісною власністю подружжя, визначити, що частка кожного у спільному майні складає ? частину, та стягнути з відповідача витрати по справі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити, оскільки будинок було побудовано під час перебування у шлюбі з відповідачем за їх спільні кошти, тому вважає будинок та господарчі будівлі та споруди їх спільною власністю і вважає, що їх частки є рівними. Відповідач у судовому засіданні 16.12.2015 року позов не визнав та пояснив, що спірний будинок він будував за власні кошти власними силами, позивач в цей час читала книжки, будівництвом не займалася. Будинок був збудований у період з 1976 року по 1981 рік, будувався для потреб сім»ї. Вважає, що спірний будинок належить тільки йому, тому просить відмовити у позові. У судове засідання 21.01.2016 року відповідач не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, на підставі чого суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши сторони та представника позивача, допитавши свідків, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 22 КпШС України „Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування, розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку ". Згідно ст. 28 КпШС України „В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними ". В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06.07. 1974 року по 13.02.1990 року. Згідно паспорту громадянина України [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04 грудня 1980 року. (а.с.5) З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 06.08.2014 року встановлено, що 06.07.1974 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 87. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13.02.1990 року, а/з № 26.(а.с.8) Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. (а.с.9) Згідно технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], виданого Нікопольським МБТІ у вересні 1980 року, вказаний будинок побудовано на земельній ділянці, яка виділена на підставі рішення виконкому Апостолівської міської ради від 22.10.1980 року за № 13. (а.с. 14-15) 18.09.1991 року складено акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарчих будівель індивідуального забудовника, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У вказаному акті зазначено, що будівництво вказаного будинку розпочато у серпні 1979 року і закінчено у 1981 році. (а.с.16) Згідно свідоцтва про право особистої власності від 07.04. 1992 року [PERSON] належить будинок за адресою: [ADDRESS], згідно рішення виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 47 від 31.03.1992 року (а.с.13) 14.04.1992 року в КП «Апостолівське БТІ» зареєстроване свідоцтво про право власності на ім»я [PERSON] (а.с.12) Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] - кожен окремо - пояснили, що будівництво спірного будинку було розпочато у 1976 році, позивач особисто приймала участь у його будівництві. Відповідно акту депутатського обстеження від 17.09.2014 року за адресою по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Власником будинку є [PERSON], який не проживає в будинку протягом 26 років (з 1987 року). (а.с.17) Таким чином судом встановлено, що спірний будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами побудовано сторонами під час перебування у шлюбі, тому вказаний будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами є спільною сумісною власністю сторін, при цьому частки сторін у вказаному майні є рівними і складають по ? частині. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. Суд не бере до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки відповідачем в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано докази на підтвердження своїх заперечень. Пояснення відповідача про те, що він власноручно будував будинок, в зв'язку з чим він є власником цілого будинку, суд не бере до уваги, оскільки вказані твердження відповідача не ґрунтуються на законі та суперечать положенням ст. 22 КпШС України.

Outcome: approved