Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 18 лютого 2014 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладеного Кредитний договір № 9103. Згідно Договору [PERSON] зобовязалась повернути Позивачу впродовж 36 місяців 40000,00 грн. та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11 % річних. Зобовязання відповідача за Кредитним договором № 9103 забезпечені Договором поруки №8683 від 18 лютого 2014 року та Договором поруки № 8684 від 18 лютого 2014 року, згідно яких поручителями є [PERSON] та [PERSON]. Банком всі зобовязання були виконані належним чином, що підтверджується виписками за рахунками. Але з боку Позичальника наявні численні порушення кредитного договору, зокрема п.п.3.3.3, 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3. якими передбачено наступне: за користування кредитом Позичальник зобовязаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти); Позичальник зобовязаний здійснювати погашення кредиту на нарахованих процентів щомісячно. Крім того, своїми діями позичальник порушує вимоги ст..526 ЦК України. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У рішенні Апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2016 року у справі № 310/3317/16, судом розяснено норму вказаної вище статті. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст..625 ЦК України) та проценти за позикою підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. В порушення умов Договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконує у звязку з чим має заборгованість за кредитним договором станом на 13 червня 2017 року у сумі 38598,87 грн., яка складається з: -26389,87 грн. - заборгованість за основним боргом; -5713,84 грн. - заборгованість по процентам; -5316,42 грн. інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості; -1178,74 грн. - три проценти річних. Просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 13 червня 2017 року у сумі 38598,87 грн., яка складається з: -26389,87 грн. - заборгованість за основним боргом; -5713,84 грн. - заборгованість по процентам; -5316,42 грн. інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості; -1178,74 грн. - три проценти річних, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі Довіреності, серія НВХ № 682360 від 03 лютого 2017 року (а.с.5), не зявилася. Разом з позовною заявою надала Клопотання про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.4). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. У звязку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта) (а.с.49). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України «Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.» Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідачі повідомлені у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи,18 лютого 2014 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 9103 яким, Банк зобовязався надати Позичальнику на умовах Договору грошові кошти в сумі 40000,00грн., а Позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит у сумі 40000,00 грн., а також сплатити проценти за користування Кредитом у розмірі 11% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором (п.1.1 Кредитного договору). Відповідно до п.2.2 Кредитного договору, Кредит надавався на 36 місяців з терміном останнього погашення не пізніше 17 лютого 2017 року на споживчі потреби. У відповідності п.3.3.3 Кредитного договору, відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1111,11 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок Основної суми боргу за Кредитом (а.с.6-9). Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу, кредит у сумі 40000,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 18 лютого 2014 року АТ «Ощадбанк» та [PERSON] уклали Договір поруки № 8683, відповідно до умов якого, [PERSON], як поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобовязалась перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобовязань, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов Кредитного договору (п.2.1) (а.с.10). 18 лютого 2014 року АТ «Ощадбанк» та [PERSON] уклали Договір поруки № 8684, відповідно до умов якого, [PERSON], як поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобовязалась перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобовязань, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов Кредитного договору (п.2.1) (а.с.14). Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 13 червня 2017 року за Кредитним договором утворилася заборгованість у сумі 38598,87 грн., яка складається з: -26389,87 грн. - заборгованість за основним боргом; -5713,84 грн. - заборгованість по процентам; -5316,42 грн. інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості; -1178,74 грн. - три проценти річних (а.с.15) У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконала. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно зі\~ст.554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є. Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука). Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. За таких обставин кредитор,

Outcome: approved