Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду 25.04.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 15.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/03-03/105 про надання останньому кредиту у сумі 300 000,00 гривень, строком до 14.02.2017 року під 18% річних. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором №014/03-03/105 від 15.02.2007 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 300 000,00 грн. Однак відповідач [PERSON] свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконує. В порушення умов кредитного договору та Графіку повернення кредиту і процентів, починаючи з 2013 року, платежі по тілу кредиту і проценти за користування кредитом не сплачує, у зв'язку з чим, станом на 28.02.2014 року виникла кредитна заборгованість у загальному розмірі 194 853,13 грн., яка складається з: непогашеної суми кредиту - 179 362,22 грн., заборгованості за процентами - 13 533,25 грн., пені за порушення строків сплати кредиту - 1 023,65 грн. та пені за порушення строків сплати відсотків процентів - 934,01 грн., та яку позивач, посилаючись на ч.2 ст.1050 ЦК України, п. 1.9.1. Кредитного договору, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а також стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1948,53 грн. В судовому засіданні представник позивача - Калинич Л.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Не заперечував, що дійсно, у 2007 році між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/03-03/105, однак оформив даний кредит він не для власних потреб, а на потреби фермерського господарства «Сільгоспновація плюс», на якому він на той час працював, на прохання директора даного підприємства. Жодного платежу по поверненню кредиту відповідач не здійснював, а здійснювало ФГ «Сільгоспновація плюс», зважаючи на те, що саме фермерським господарством і було фактично використано кредитні кошти у сумі 300 000,00 грн. У зв'язку з викладеним вважає, що він не повинен відповідати за даним кредитним зобов'язанням, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.14-18) та [PERSON] (далі, - Позичальник) було укладено кредитний договір № 014/03-03/105 (а.с.4-7), відповідно до п.2 якого позивач надав відповідачу кредитні кошти на розвиток бізнесу у сумі 300 000,00 гривень, строком до 14.02.2017 року, в обмін на зобов'язання відповідача належним чином використати та повернути кредит зі сплатою відсотків за ставкою 18% річних згідно Графіку погашення кредиту. Підпунктом 1.4.1.5. пункту 1.4. частини №2 Кредитного договору № 014/03-03/105 від 15.02.2007 року сторони погодили можливість підвищення процентної ставки на 2% річних з розрахунку річної бази нарахування процентів, у разі порушення Позичальником зобов'язань, встановлених в пунктах 2.3.4, 2.3.6, 2.3.10, 2.3.11 цього Договору. Відповідно до п. 4.1.1. спірного кредитного договору за порушення зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожний день прострочення. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № 014/03-03/105 від 15.02.2007 року щодо надання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 300 000,00 грн. виконав у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 4/0-03/105 від 15.02.2007 року (а.с.10). Однак відповідач [PERSON] взяті на себе кредитні зобов'язання в строки, передбачені Графіком погашення кредиту не виконує, кредит та проценти за його користування не сплачує, у зв'язку з чим, як вбачається з наданого представником позивача розрахунку (а.с.12) виникла кредитна заборгованість у загальному розмірі 194 853,13 грн., станом на 28.02.2014 року, яка складається з: непогашеної суми кредиту - 179 362,22 грн., заборгованості за процентами - 13 533,25 грн., пені за порушення строків сплати кредиту - 1023,65 грн. та пені за порушення строків сплати відсотків процентів - 934,01 грн. Пунктом 1.9.1 Кредитного договору закріплене право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх боргових зобов'язань. Згідно ч.1 ст.1050 та ч.2 ст.625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити грошову суму, при цьому ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. З матеріалів справи слідує, що 09.01.2014 року позивачем на адресу відповідача направлялася письмова вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/03-03/105 від 15.02.2007 року (а.с.11), однак на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень статті 625 ЦК України. Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Доводи відповідача стосовно того, що фактично кредитні кошти, надані позивачем за спірним кредитним договором у сумі 300 000,00 грн. були спрямовані не на його власні потреби, а на потреби фермерського господарства «Сільгоспновація плюс», з яким у 2007 році [PERSON] перебував у трудових відносинах, і це виключає його відповідальність за вказаним кредитним зобов'язанням, не знайшли свого підтвердження, оскільки жодного доказу на підтвердження даної обставини відповідачем не надано. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконано умови кредитного договору № 014/03-03/105 від 15.02.2007 року, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним вище договором у загальному розмірі 194 853,13 грн., станом на 28.02.2014 року, яка складається з: непогашеної суми кредиту - 179 362,22 грн., заборгованості за процентами - 13 533,25 грн., пені за порушення строків сплати кредиту - 1023,65 грн. та пені за порушення строків сплати відсотків процентів - 934,01 грн. Крім того, оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, то згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1948,53 грн. (а.с.1).

Outcome: approved