Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач через свого представника подала до суду позовну заяву, яку в подальшому уточнили, та просили суд, зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] 07.11.2003 року. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 03.08.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], позивач є єдиним власником квартири [ADDRESS]. ЇЇ право власності зареєстровано у встановленому порядку. Позивач дізналася, що державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ 07.11.2013 року винесено постанову серія АА№578615 про накладання арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все майно боржника [PERSON], [INFO]. В подальшому на підставі вказаної постанови начальником ВДВС Орджонікідзевського району м. Харкова було направлено до 4-ї ХДНК повідомлення про накладення заборони на відчуження обєктів нерухомого майна. У вказаному повідомленні помилково зазначено, що спірна квартира належить на праві власності [PERSON] Позивач зазначає, що згідно довідки ТОВ «Томаш» по виконавчому листу від 28.03.2003 року з 14.06.2006 року по червень 2009 року проводилося утримання із заробітної плати [PERSON] У звязку з тим, що кошти почали повертатися, стягнення було припинено. Не стягнута заборгованість складає 4793,82 грн. 17.06.2016 року позивач звернулася до державного виконавця із заявою про зняття арешту, оскільки вважає, що арешт накладено незаконно, постанова порушує її права. Також, зазначила, що постанова їй не направлялась та вона її не отримувала. 04.07.2016 року позивач отримала відмову у знятті арешту з належної їй квартири. Позивач вважає, що в результаті накладення арешту на квартиру, порушено її право приватної власності, що не дає їй змогу в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявились. До суду представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачі[PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст.\~223\~ч.4,\~280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала позивач. Представник третьої особи\~Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харків ХМУЮ в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили рішення постановити на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.08.1990 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу. Зареєстровано в реєстрі № 1857. (а.с.4) Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.11.2003 року державним виконавцем ВДВС Орджонікідзевського району ХМУЮ [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого напису №6612 від 28.10.2003 року приватним нотаріусом [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми 12919,92 грн. боргу, з метою забезпечення збереження майна боржника накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [INFO], який мешкає: [ADDRESS] та заборонено здійснювати відчуження майна.(а.с.6) З повідомлення 4 ХДНК ХМУЮ від 29.07.2016 року вбачається, що 07.11.2003 року були внесені відомості щодо арешту квартири [ADDRESS], власником, якої значився [PERSON] на підставі повідомлення про накладення заборони відчуження обєктів нерухомого майна №3839 від 07.10.2003 року, надісланого ВДВС Орджонікідзевського району ХМУЮ. (а.с.8-9) З листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР від 25.08.2016 року вбачається, що згідно наявних архівних матеріалів реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року проведено КП «ХМБТІ» за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу. Зареєстровано в реєстрі № 1857. (а.с.11) На запит суду Приватний нотаріус [PERSON] повідомила, що надати копію виконавчого напису, вчиненого нею 28.03.2003 рок у№ 6612 не має можливості, оскільки у затвердженій номенклатурі справ приватного нотаріуса 02-20 «Копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені», встановлено строк зберігання у 3 роки. Згідно акту про вилучення для знищення документів №2 від 28.11.2011 року копії виконавчих написів та документи на підставі яких вони вчинені знищені 16.03.2012 року. Харківський обласний архів від 04.09.2017 року також повідомив суд, що не має можливості надати копію виконавчого напису №6612 від 28.10.2003 року, оскільки типовою номенклатурою справ державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса , затвердженої Міністерством юстиції України від 22.12.2010 року №3253/5 термін зберігання копій виконавчих написів та документів, на підставі яких вони вчинені три роки. Як вбачається з довідки ТОВ «Томаш» реєстр сум, стягнутих з [PERSON] по виконавчому листу №6612 від 28.032003 року стягнення проводилося з 14.06.2006 року по червень 2009 року, залишок боргу 4793,82 грн. З відповіді від 04.07.2016 року, наданої на звернення [PERSON] від 17.06.2016 року щодо зняття арешту з майна, що було накладено постановою АА №57861 від 07.11.2003 року, начальника Орджонікідзевського ВДВСм. Харкова ГТУЮ у Харківській області вбачається, що згідно перевірки ЄДРВП виконавче провадження по виконанню виконавчого документу АА №578615 від 07.11.2003 року на виконанні не перебуває. Тому, вирішити питання щодо скасування арешту та надати інформацію на підставі чого накладено арешт на все майно не виявляється можливим. (а.с.7) Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України\~встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. З наданих письмових доказів, а саме договору купівлі-продажу квартири від 03.08.1990 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та довідки КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] Відповідно до ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В п. 2 Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5\~«Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно \~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а на підставі ч. 1\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Орган, який наклав арешт, позбавлений законної можливості скасувати накладений арешт. Нескасований арешт грубо порушує гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами право приватної власності позивачки. Таким чином, оскільки квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON], суд приходить до висновку, що арешт майна порушує право позивача, як власника, у зв'язку з чим позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved