Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач ПАТ "Місто Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] третя особа [PERSON] про звернення стягнення на іпотечне майно, в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 20/Ф/USD/ОФ від 13 липня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.09.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований № 43, а саме: квартиру № 157 по вулиці Парусна (колишня назва - Г.Сталінграда),будинок 1-в у м. Чорноморськ, загальною площею 40,8 кв.м., яка належить [PERSON] шляхом продажу з прилюдних торгів у розмірі (за ціною) 33\~600,00 дол. США, що еквівалентно 903\~599,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 553,98 гривень. В судове засідання представник позивача не прибув, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутності, в яких підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи є відповідні докази, причин неявки суду не повідомив, про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутність не просив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася про причин неявки суду не повідомила, про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутність не просила. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 19 липня 2017 року, відповідно до ст. 225 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 13 липня 2007 року між КБ ТОВ «Місто Банк», яке було перейменоване у Публічне акціонерне товариство «Місто Банк» та [PERSON] було підписано Кредитний договір № 20/Ф/USD/ОФ про надання кредиту в сумі 500 000 (пятсот тисяч ) дол. США. (а.с. 14-18). У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 20/Ф/USD/ОФ від 13.07.2007 року між Позивачем та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений Договір іпотеки від 14.09.2007 року, відповідно до якого у заставу Позивачу надано квартиру № 157 по вулиці Г.Сталінграда (перейменована вулиця Парусна), будинок 1-в у м. Чорноморськ, загальною площею 40,8 кв. м. (а.с 4-10). Умови кредитного договору щодо здійснення оплати відсотків за користуванням кредиту та погашення кредиту, які передбачені п. 1.1-1.3 кредитного договору не були виконані. Відповідно довідки, станом на 21.04.2017 року заборгованість за кредитним договором № 20/Ф/USD/ОФ від 13.07.2007 року складає 11 543 980 гривен 97 коп. (а.с. 25) Позивач направив позичальнику та поручителю повідомлення-вимогу про погашення заборгованості по кредитному договору та попередив, що у іншому випадку він вимушений буде звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 24). Однак вимога іпотекодержателя залишилася без задоволення, письмової відповіді від позичальника чи поручителя не отримав, у зв'язку з чим заборгованість по кредитному договору станом на 21.04.2017 року складає 11\~543 980 гривен 97 коп.(а.с. 25). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Про порушення зобов'язання та необхідність повного погашення боргу відповідачі повідомлені належним чином. Але, на цей час Відповідачі не виконують свої обов'язки щодо погашення боргу та продовжують користуватися отриманими кредитними коштами. За ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки, за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором, при даних обставинах цей строк встановлено вимогами Кредитного договору 30 діб з моменту надіслання Кредитором на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення, якими є направлені претензії. Також, відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязаня. Іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України Про іпотеку. Згідно ст. 7 Закону України Про іпотеку За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частина 1 статті 11 Закону України « Про іпотеку» передбачає, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного забов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно Іпотечного договору від 14.09.2007 року, у випадку невиконання зобов'язання за кредитним договором, іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки. Статтями 33, 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобовязання або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У такому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно Закону України «Про іпотеку». Статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договором іпотеки передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Статєю 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, установленої ст. 38 Закону України „Про іпотеку. Згідно з положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2654цс16 - рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обовязково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно довідки торгівельної біржі від 19.04.2017 вартість однокімнатної квартири № 157 по вулиці Парусна ( колишня назва - Г.Сталінграда), будинок 1-в у м. Чорноморськ, загальною площею 40,8 кв. м складає 33\~600,00 дол. США ( 40,8 х 825), що еквівалентно 903 599,00 грн. Через такі дії відповідача позивач був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом, у зв'язку з чим поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 13\~533,98 грн., про що свідчать відповідні квитанції у матеріалах справи. Через викладене суд прийшов до переконливого висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved