Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просить ввиділити у власність їй 1/2 житлового будинку, господарських споруд та 1/2 земельної ділянки, які розташовані по [ADDRESS] а також виділити відповідачу у власність 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд і 1/2 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування господарських споруд [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір за подання позовної заяви у розмірі встановленому судом в день прийняття рішення. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.11.1990 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 26.03.2014 року. У період шлюбу у квітні 1998 року сторонами було за спільні кошти на підставі договору купівлі - продажу будинку та земельної ділянки від 07.04.1998 року набуто спірне майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 20.01.2016 року позивачем надано клопотання про уточнення позовних вимог, в якому просить уточнити в прохальній частині позовної заяви адресу зазначеного майна подружжя [ADDRESS] та виділити у власність їй 1/2 частину житлового будинку загальною площею 63,5 кв.м в тому числі житлова 41,0 кв.м, 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,2500га кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,3506 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер [NUMBER] та виділити у власність нерухоме майно, яке розташоване за адресою [ADDRESS] [PERSON] 1/2 частину житлового будинку загальною площею 63,5 кв.м в тому числі житлова 41,0 кв.м, 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,2500га кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,3506 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер [NUMBER]. Стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину понесених нею судових витрат за подання позовної заяви та оплату послуг за надання правової допомоги. Представник позивачки у судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи заяві позовні вимоги своєї довірителя підтримує в повному об'ємі та просить справу слухати у його відсутності. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи заяві уточненні позовні вимоги визнає в повному об'ємі та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши предмет та підстави позову, а також перевіривши їх поданими суду доказами, приходжу до наступних висновків. Рішенням Любарського районного суду №282/284/14-ц від 26.03.2014 року шлюб, зареєстрований 07 листопада 1990 року виконавчим комітетом Радошинської сільської ради Ковельського району, актовий запис №4 між [PERSON], 1967 року народження, громадянином України та [PERSON], 1970 року народження, громадянкою України - розірвано. Відповідно до договору куплі-продажу будинку та земельної ділянки від 07.04.1998 року посвідченого державним нотаріусом Одончуком О.В. [PERSON] продав а [PERSON] купив жилий будинок жилою площею 41,00 кв.м та земельну ділянку площею 0,6006 кв.м, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення домашнього господарства, що знаходиться в [ADDRESS]. Довідка №14 від 15.01.2016 року видана Гізівщинською сільською радою вказує, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 цього ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За приписами ч.ч. 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Окрім того, згідно роз'яснень п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Так позивачем при подачі позову було сплачено 487,20грн. судового збору та зазначено в позовній заяві, що на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну вона не може, оскільки не має змоги провести реальну оцінку майна для визначення судового збору, що вбачається із встановлених судом обставин, через що приходжу до переконання про необхідність визначення дійсної вартості майна саме на час розгляду справи, виходячи із досліджених судом довідки КП «Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації» та листа №06140.112/216 від 11.01.2016 року відділу Держгеокадастру у Любарському районі Житомирської області, згідно яких можна дійти обґрунтованого висновку про те, що вартість спірної частки такого майна складає 150442,00 грн., виходячи з чого, із урахуванням положень ст. 88 ЦПК України, і слід визначати належний до стягнення із відповідача розмір судових витрат по справі, із урахуванням також сплачених позивачем коштів судового збору у сумі 487,20грн., як то вбачається із дослідженої судом квитанції №260 від 22.10.2015 року, який становить 1017,22грн.. Крім того позивачем надано суду квитанцію від 17.12.2015 року про оплату 210грн. за послуги МБТІ та довідку Фізичної особи підприємця [PERSON] №1 від 20.01.2016 року про надання правової допомоги в сумі 1500грн.. Таким чином сума понесених позивачем судових витрат становить 3214,42грн., з яких із відповідача підлягає стягненню 1/2 частина вказаних витрат. На підставі викладеного, та

Outcome: approved