Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач у листопаді 2017 року, звернулася до суду з названим позовом , в якому вказувала, що вона успадкувала за заповітом право на земельну частку ( пай), площею 3,92 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в землях колективної власності КСП « Хлібороб» с. Мармуліївка Володарського району Київської області. 28.02.2001 року рішенням Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області їй надали приватну власність земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва було видано на її ім'я державний акт [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,090 га, яка розташована на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області із цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, після сформування технічної документації для визначення меж названої вище земельної ділянки в натурі та подальшого сформування кадастрового номера було встановлено, що земельна ділянка під [NUMBER] має ще одного власника - [PERSON] , право власності якого стверджено державним актом. Позивач посилаючись на те, що вона не має змоги належним чином реалізувати своє право на володіння належною їй земельною ділянкою просить суд: визнати державний акт [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,090 га, розташовану на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області із цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований за № 151 в книзі записів державних актів на право приватної власності, виданий 24 січня 2002 року Мармуліївською сільською радою Володарського району Київської області на ім'я [PERSON] - недійсним та скасувати державну реєстрацію державного акта [NUMBER] на право приватної власності в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 151. В попереднє судове засідання учасники процесу не з'явилися, про місце та час розгляду справи належним чином повідомлені. На адресу суду подав заяву представник позивача, якою він просить суд розгляд справи провести без його участі та участі [PERSON]. Вказує, що підтримує позовні вимоги та просить суд позов задовольнити ( а.с. 59). Представник відповідача Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області просить суд розгляд справи провести без участі представника сільської ради, проти вимог позивача не заперечує ( а.с.57). Представник третьої особи на стороні позивача: ФОП [PERSON] та представник третьої особи на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Київській області на адресу суду надіслали заяви, якими не заперечують проти задоволення вимог позивача ( а.с.63). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного суд, вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання . Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України , при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Виходячи з роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію представника позивача, представника відповідача, яка визнала позовні вимоги, взявши до уваги позицію третіх осіб викладені у відповідних заявах та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи встановлено, що після смерті [PERSON] - позивач [PERSON] успадкувала за заповітом право на земельну частку ( пай), площею 3,92 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в землях колективної власності КСП « Хлібороб» с. Мармуліївка Володарського району Київської області ( а.с.7,8). 28.02.2001 року рішенням Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області 14 сесії 23 скликання вирішено надати в приватну власність земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.15,31). 24 січня 2002 року Мармуліївською сільською радою Володарського району Київської області було видано на ім'я позивача [PERSON] державний акт [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,090 га, що розташована на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області із цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований за № 151 в книзі записів державних актів на право приватної власності. На бланку державного акта земельну ділянку нанесено під номером 263 ( а.с.9,10). Однак, після сформування технічної документації для визначення меж названої вище земельної ділянки в натурі та подальшого сформування кадастрового номера було встановлено, що земельна ділянка під [NUMBER] має ще одного власника - [PERSON] на ім'я якого 15.11.2002 року було видано державний акт [NUMBER] на право приватної власності, що стверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с.12-14). Рішення № РВ-3200843532017 про відмову у внесення відомостей ( змін до них) до Державного земельного кадастру від 03.11.2017 року державного кадастрового реєстратора ( а.с.46) зазначає, що при опрацюванні технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області виявлено перетин ділянки з ділянкою [NUMBER] площа співпадає на 100% ( повне співпадання). При встановлених та наведених вище обставинах суд прийшов до висновку, що позивач не має можливості володіти користуватися та розпоряджатися належною їй на праві власності земельною ділянкою та відповідно має право вимагати усунення порушення свого права. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Власник земельної ділянки, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на земельну ділянку навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою як передбачено ч.2 ст. 152 ЗК України. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків ч. 1, ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України. Право власності на землю відповідно до ч.2 ст.78 ЗК України набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Ч.2 ст.152 ЗК України зазначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Зі змісту ст. 125 ЗК України вбачається, що право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 ч.1 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що було допущено помилку та видано на одну земельну ділянку [NUMBER], яка розташована в землях Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області - два державних акти на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON]. Представник відповідача Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області проти вимог позивача не заперечує. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження посилання позивача, що її право порушене та існують перешкоди в реалізації її прав як власника земельної ділянки. Таким чином , суд прийшов до висновку, що на момент розгляду справи інакшим шляхом ніж за рішенням суду поновити права позивача неможливо. Визнання представником відповідача пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає, що вимоги позивача базуються на законі, обґрунтовані тому їх слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved