Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, згодом його уточнила та просить ухвалити рішення яким: Виділити позивачці у власність земельну ділянку площею 0.09 га, кадастровий номер 5121085200020030154, розташовану в [ADDRESS] набуту на підставі договору купівлі-продажу ВСХ №411382 від 27.07.2006р. вартістю 120000грн. Виділити у власність [PERSON] автомобіль Меrsеdеs- Веnz, 316 державний номер [NUMBER] придбаний в 2009р. вартістю 120000грн. та автомобіль ГАЗ 3302 ЗНГ державний номер [NUMBER], придбаний в 2006 році вартістю 60000 грн. Залишити у [PERSON] вартість проданого ним автомобіля Меrsеdеs- Веnz, 316 державний номер [NUMBER], придбаний в 2006 році технічний паспорт на автомобіль [NUMBER] в розмірі 120000 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь ? частину вартості автомобіля Меrsеdеs- Веnz, 316 державний номер [NUMBER] придбаний в 2009р. в розмірі 60000 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь ? частку вартості автомобіля ГАЗ 3302 ЗНГ державний номер [NUMBER], придбаний в 2006 році в розмірі 30000 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь ? частину отриманого відповідачем за період шлюбу доходу, в розмірі 528425 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь суму судового збору в розмірі 3654 грн. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 2005р. - 2010р. Під час шлюбу вони придбали вищевказану земельну ділянку та автомобілі. Вказує, що згоди щодо порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності між нею та відповідачем досягнуто не було, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання з'явився, на уточненому позові наполягав. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, а тому суд вважає їх неповажними. Розгляд справи проведено за відсутності відповідачів - заочно, згідно положень ст. 224 ЦПК України та згоди позивача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 19.03.2005 році між позивачкою по відповідачем було укладено шлюб. 03 листопада 2010 року рішенням Київського районного суду м. Одеси №2-6986/2010р. шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с.5). Від шлюбу ми мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] про що свідчить свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). За період шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] було придбане певне майно, а саме: - земельна ділянка площею 0.09 га, кадастровий номер 5121085200020030154 розташована в [ADDRESS], набута на підставі договору купівлі - продажу ВСХ №411382 від 27 липня 2006р. про що свідчить договір купівлі - продажу (а.с.7) та державний акт (а.с.8) - автомобіль Меrsеdеs- Веnz, 316 державний номер [NUMBER], придбаний 04.09.2009р. - автомобіль ГАЗ 3302 ЗНГ державний номер [NUMBER], придбаний в 2006 році. - автомобіль Меrsеdеs- Веnz, 316 державний номер [NUMBER]. 2005 року випуску, колір білий, технічний паспорт на автомобіль [NUMBER]. Відповідач до 2012року був приватним підприємцем, згідно довідки Державної податкової інспекції від 23.12.2013р. №1687/15-28-17 за період шлюбу з 2006р. по 2010р. Відповідачем отримано доход в розмірі 16750+350000+370000+300000+140100 = 1176850грн. (а.с.41). Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 61 Сімейного кодексу України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; Частиною 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1 та 2 статті 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз'яснено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Таким чином, вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведені а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved