Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач у травні 2017 року звернувся до суду з названим позовом , в якому вказував, що 25 жовтня 2016 року за вироком Володарського районного суду Київської області [PERSON]\~ визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч.1 КК України та призначено йому покарання. Вироком суду було встановлено факт вчинення [PERSON] злочину, а саме заволодіння майном, що належало йому та спричинив йому матеріальну шкоду на суму 39231,11 грн. Окрім завданої внаслідок злочину матеріальної шкоди, йому було завдано і моральну шкоду, яку він оцінює з розмірі 20\~000 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 39231,11 грн., моральну ( немайнову) шкоду в розмірі 20000,00 грн. В попереднє судове засідання позивач та представник позивача не зявилися. Представник позивача подав до суду заяву, якою просить розгляд справи провести без їх участі. Позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві ( а.с.14,16). Відповідач в попереднє судове засідання не зявився. На адресу суду подав заяву , якою просить суд розгляд справи провести без його участі. Вимоги позивача визнав у повному обсязі ( а.с.15). Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України , при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст. 174 цього кодексу . Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Виходячи з розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення\~\~ у цивільній справі"\~за змістом ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.\~\~ Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію представника позивача викладену у його заяві, думку відповідача, який визнав позовні вимоги повністю та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що 25.10.2016 року вироком Володарського районного суду Київської області [PERSON]\~ визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч.1 КК України та призначено йому покарання.Вироком суду встановлено, що 20.07.2016 року, близько 10-ї години, [PERSON] разом з потерпілим та [PERSON], [PERSON] знаходились у квартирі по місцю проживання\~ [PERSON], яка розташована за адресою в [ADDRESS], де проводили своє дозвілля та вживали алкогольні напої. Відповідач попросив у потерпілого ключі від автомобіля,\~ яким той користується. Останній не дозволив йому скористатися даним автомобілем. Близько 13-ої години він, без дозволу потерпілого взяв ключі від автомобіля, які зберігалися на полиці, біля стаціонарного телефону у коридорному приміщенні квартири, повідомив присутнім у квартирі про те, що йому необхідно поспілкуватись з кимось та вийшов з квартири. Скориставшись відсутністю власника автомобіля, [PERSON] без дозволу позивача, запустив двигун автомобіля та поїхав в напрямку с. Рогізна Володарського району Київської області. Рухаючись на автодорозі\~ Володарка Рогізна, не впорався з керуванням , допустив зїзд у кювет та перекидання автомобіля, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Матеріальна шкода заподіяна [PERSON] внаслідок вчиненого ним злочину потерпілому [PERSON], згідно вказаного вище вироку становить - 39231,11 грн. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до положень\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням, речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У пункті 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів, вина відповідача щодо завданої матеріальної шкоди повністю доведена вироком Володарського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року, а отже вимоги позивача цілком заслуговують на задоволення та окрім того суд бере до уваги, що відповідач повністю визнає вимоги позивача. Одночасно з вище викладеного необхідно зазначити, що відповідно до ч.ч.1,2\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.4\~ст.23 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України\~встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач визначив, що заподіяний відповідачем розмір завданої моральної шкоди становить 20000 грн. із розрахунку: 10000 грн. за сам факт завдання пошкоджень автомобілю та 10000 грн. становлять подальші душевні страждання, спричинені відсутністю транспортного засобу та невідшкодування відповідачем завданих збитків. Таким чином, в даному випадку причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними діями відповідача та спричиненням моральної шкоди позивачу присутній та доведенню не підлягає, оскільки відповідач визнав позовні вимоги у повному розмірі та за таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач, на користь яких ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору,\~\~то він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог : за стягнення матеріальної шкоди розмір судового збору становить 640,00 грн. та за стягнення моральної ( немайнової шкоди ) 1600 грн. , всього 2240,00 грн.

Outcome: approved