Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі -Банк), в особі представника позивача Сафіра Ф.О., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НАUAGА00000016 від 05.09. 2007 року в розмірі 73720,62 грн. на належний йому житловий будинок загальною площею 84,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № НАUAGА00000016 від 05.09. 2007) з укладенням від імені позивача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Крім того просять виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у цьому житловому будинку (предмету іпотеки). Також просять стягнути з відповідача понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилаються на наступне. Відповідно до укладеного договору №НАUAGА00000016 від 05.09. 2007 року (надалі - Договір кредиту), [PERSON] 05.09. 2007 року отримав кредит у розмірі 85000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.09.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором Банк і [PERSON] 05.09.2007 року уклали Договір іпотеки № НАUAGА00000016 (надалі - Договір іпотеки) за яким [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно - належний йому на праві власності будинок загальною площею 84,00 кв.м, житловою площею 50,30 кв.м, розташований за адресою [ADDRESS]. Банк свої забов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач свої забов'язання належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості, станом на 16.10.2014 року в сумі 73720,62 гривень. Посилаючись на наведене і просять позов задовольнити. Сторони про дату, час та місце судових засідань повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судові засідання не з'явилися. Позивач надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про проведення судових засідань 03.03. 2015 року, 13.03. 2015 року повідомлялася за місцем проживання, яке співпадає з місцем його реєстрації, згідно інформації Відділу АДП ГУ ДМС України в Харківській області про його зареєстроване місце проживання (а.с.29). Судову повістку про виклик до суду на 11.00 год. 03.03. 2015 року він отримав завчасно, 26.02. 2015 року. Клопотань, тощо не заявив.. Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач викликався в суд через оголошення у газеті "Слобідський Край" №28 від 07.03. 2015 року. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, суд вважає судову повістку відповідачу врученою належним чином, а його неявку в судове засідання такою, що не має поважних причин. Зі згоди позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного договору № НАUAGА00000016 від 05.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 85000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повергнення 04.09.2017 року (а.с.14-17). В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором Банк і [PERSON] 05.09.2007 року також уклали Договір іпотеки № НАUAGА00000016 за яким [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно - належний йому на праві власності будинок загальною площею 84,00 кв.м, житловою площею 50,30 кв.м, розташований за адресою [ADDRESS].(а.с.18-20). Банк свої забов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач свої забов'язання належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості станом на 16.10.2014 року в сумі 73720,62 гривень яка складається із наступного: - заборгованість за кредитом - 55485,38 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 11176,53 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 1360,00 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1950,11 грн., а також штрафи: - штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; - штраф (процентна складова) -3498,60 грн. Розмір заборгованості підтверджується належним розрахунком (а.с.7-10). Відповідно до ст.ст. 526,530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст.1050 цього Закону наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Отже, у порушення норм чинного законодавства та умов Договору, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Задовольняючи вимоги позивача щодо звернення стягнення на житловий будинок, виселення з нього проживаючих там осіб, суд виходить із наступного. Згідно Договору іпотеки (п.33.3), [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: житловий будинок належний йому на праві власності, розташований за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа будинку 84.0 кв.м., житлова - 50,3 кв.м. Цільове призначення - жила нерухомість (а.с.18-20). Договір посвідчений нотаріусом. Із Договору іпотеки вбачається, що власником спірного будинку є [PERSON] (а.с.18-20). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За правилами ст.35 даного Закону іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодержателя, письмову вимогу про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання такої вимоги. Судовим розглядом встановлено, що Банком вимоги ст.35 Закону України «Про іпотеку» дотримано. Так із листа-попередження, направленого Банком [PERSON] рекомендованим поштовим відправленням 08.09. 2014 року № 30.1.0.0/2-588, вбачається що Банк, константуючи порушення [PERSON] умов Кредитного договору, попередив його що у разі неналежного виконання, порушення зобов'язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, зі спливом цього строку, Банк має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою - покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки. Крім того Банк цим листом вимагає від [PERSON], у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, добровільно, на підставі ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звільнити будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.11-13). Отримавши повідомлення, [PERSON] не були вчинені дії по виконанню запропонованих банком заходів - повернення кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії, штрафів тощо. Кредитні зобов'язання продовжували залишатись не виконаними і не виконані ним на час розгляду справи у суді. Відповідно до ст.109 Житлового кодексу Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому, за винятками, встановленими законом. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно роз'яснень, що містяться у пунктах 43,44 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Так, відповідно до п.п. 12.1-12.9 Договору іпотеки від 05.09. 2007 року [PERSON] гарантував, що предмет іпотеки знаходиться у його власності, нікому не відчужений, прав щодо нього третіх осіб немає, договір підписаний добровільно. Розділами 22,23,24 цього договору предбачено право Банку в разі порушення умов Кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки та порядок вчинення таких дій. Таким чином вимоги позивача - Банку, підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору - 1102,61 грн.(а.с.1-3), а крім того витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 333 (триста тридцять три ) гривні 30 коп., що підтверджується рахунком про оплату №558 від 04 березня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved