Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про зняття арешту з банківського рахунку відкритого на фізичну особу-підприємця [PERSON] , який накладений постановою старшого державного виконавця Ленінського відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Сіваковою О.О. від 21.02.2013 року ВП № 36230444. В обґрунтування позову вказала, що постановою старшого державного виконавця Ленінського відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (на теперішній час Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сівакової О.О. від 21.02.2013 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачу, на підставі виконавчого листа № 0814/4080/2012, виданого Ленінським районним судом м.Запоріжжя. 05.12.2019 року позивач звернулась до відділу ДВС із заявою про надання інформації про стан виконання виконавчого провадження. Листом начальника Дніпровського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Проценко А.Ю. № 62728 від 10.12.2019 року було повідомлено, що 21.11.2013 року державним виконавцем було винесено постанову у виконавчому провадженні № 36230444 про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час). Також повідомлено, що надати більш детальну інформацію про хід виконавчого провадження неможливо у зв`язку з тим, що виконавче провадження було знищено згідно п.3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби (строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки від дати завершення виконавчого провадження). Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21.01.2020 року у справі № 334/8705/19 за позовом [PERSON] до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з майна, позов задоволено, знято арешт з рухомого і нерухомого майна, яке належить позивачу. Разом тим, як з`ясувалося, до теперішнього часу не знято арешт з банківського рахунку, відкритого в АТ «Сбергбанк» на ім`я позивача, як фізичної особи-підприємця. Наявність накладеного арешту перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні майном, в тому числі банківським рахунком, підстави для такого обтяження на теперішній час відсутні. Просить зняти арешт з належного їй майна - банківського рахунку відкритого на її ім`я, як фізичної особи-підприємця, який накладений постановою старшого державного виконавця Ленінського відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Сіваковою О.О. від 21.02.2013 року ВП № 36230444. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі скінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав (в редакції Закону від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року). Судом встановлено, що з 29.01.2013 року на виконанні у Дніпровському ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області (наказом Міністерства юстиції України № 4053/5 від 17.12.2019 року виведено Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зі складу головного територіального управління юстиції та введено до складу міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції з підпорядкуванням цим міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, збереженням статусу юридичних осіб та перейменуванням у Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувало виконавче провадження № 36230444 щодо примусового виконання виконавчого листа № 0814/4080/2012, виданого 11.01.2013 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» суми боргу у розмірі 656282,63 грн. 21.02.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення зборони на його відчуження, відповідно до якої на все нерухоме та рухоме майно боржника [PERSON] був накладений арешт. 21.11.2013 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час). Відповідно до ст. 47 ч.1 п.2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час) передбачалось, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Статтею 22 цього ж Закону встановлювалось, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких не відноситься відсутність виконавчих проваджень, знищених у відповідності до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. На звернення позивача, листом начальника Дніпровського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Проценко А.Ю. № 62728 від 10.12.2019 року було повідомлено, що 21.11.2013 року державним виконавцем було винесено постанову у виконавчому провадженні № 36230444 про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час). Також повідомлено, що надати більш детальну інформацію про хід виконавчого провадження неможливо у зв`язку з тим, що виконавче провадження було знищено згідно п.3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби (строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки від дати завершення виконавчого провадження). Станом на теперішній час, виконавче провадження № 36230444 знищено, у зв`язку з чим, припинити чинність арешту немає можливості. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21.01.2020 року у справі № 334/8705/19 за позовом [PERSON] до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з майна, позов задоволено, знято арешт з рухомого і нерухомого майна, яке належить позивачу. Разом з тим, на теперішній час не знято арешт з належного позивачу банківського рахунку відкритого в АТ «Сбергбанк». На звернення позивача, листом в.о. начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 07.05.2021 року № 1-1583-03 повідомлено, що підстави для зняття арешту з коштів визначені положенням ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно с.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 3 даної статті встановлено підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини у відкритому виконавчому провадженні. Згідно ч. 5 ст. 59 даного Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, тому позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом про зняття арешту з майна, оскільки інший порядок захисту його прав, а ніж судовий - законодавцем не передбачений. Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з банківського рахунку здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду, а тому, у зв`язку з тим, що станом на час розгляду справи будь-яких відкритих виконавчих проваджень у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в яких боржником є позивач немає, суд приходить до висновку про те, що усі передбачені законом підстави для існування арешту належного позивачу банківського рахунку - відсутні, оскільки внаслідок цього вона обмежена у здійснені права розпоряджатися належним їй банківським рахунком, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved