Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем з 11.03.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 24.01.2018 року. У період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Із сином вона проживає окремо у своїх батьків та він перебуває на її повному утриманні. З часу окремого проживання відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків в добровільному порядку. Домовленості про участь в утриманні сина з відповідачем не досягнуто. Інших утриманців він не має, працює неофіційно та отримує нерегулярний дохід, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання сина. Провадження в справі відкрито ухвалою від 28.11.2019 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення за закінченням строку зберігання, ухвалою від 27.01.2020 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились, в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому у поданих заявах позивач вказала на підтримання позову, а відповідач на його повне визнання. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно із ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому у зв`язку із визнанням відповідачем позову та звільненням позивача від сплати судового збору, з відповідача в користь держави слід стягнути 50 відсотків судового збору згідно ставки, встановленої Законом України "Про судовий збір" на дату подання позову.

Outcome: approved