Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що ніякої домовленості щодо утримання дітей між нею та відповідачем не досягнуто. На даний час відповідач працює, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. З посиланням на ст.ст. 182, 183 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, пояснив, що він добровільно надає 3000 грн. кожного місяця на утримання дітей. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони 11 серпня 2014 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане виконавчим комітетом Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 14 липня 2016 року Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в період шлюбу у сторін народились діти - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області 02 лютого 2008 року (а.с. 5, 6). Згідно довідки Святовасилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 109 від 19 лютого 2019 року, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою (а.с. 7). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 19 лютого 2019 року складеного депутатом Святовасилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою, та знаходяться на її утриманні (а.с. 8). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці надає, але домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дітей, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення старшої дитини повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, так і дітей, їх вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дітей, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183 СК України,

Outcome: approved