Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач Колективне підприємство «Трест Донецькжитлобуд № 1» звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку, вказавши, з 01.10.2008 року по 14.11.2013 року [PERSON] проживала без реєстрації у гуртожитку [ADDRESS], яке знаходиться у колективній власності підприємства «Трест Донецькжитлобуд № 1». Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька 29.11.2012 року, було встановлено, що відповідач [PERSON] проживала у гуртожитку в окремій кімнаті, яка скаладється з трьох койка міста, та займала 1, 5 койко-місто. З відповідача було стягнуто на користь позивача заборгованість за проживання в гуртожитку за період з 01.12.2011 року по 30.09.2012 року та судовий збір, а усього 2392, 29 гривень. Вказана сума заборгованості - це різниця між встановленою сумою сплати за проживання у гуртожитку с 01.01.2012 року(300 гривень за одне койко місто чи 450 гривень за 1, 5 койко- місто) та попередній 225 гривень за 1, 5 койко - місто), яку відповідач сплатив самостійно. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 13.06.2013 року [PERSON] була виселена з гуртожитку, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. Де на даний час проживає відповідачка [PERSON], позивачу не відомо. У відповідача є заборгованість за проживання у гуртожитку за період з 01.07.2013 року по 13.11.2013 року в загальній сумі 1995 гривень. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за проживання у гуртожитку у розмірі 1995 гривень та судові витрати у розмірі 243 гривень 60 копійок. Представник позивача Коваль Ю.А., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], у судовому засідання позов визнала часткове, а саме заборгованість з 01.07.2013 року по 14.08.2013 року визнає, а заборгованість за період з 14.08.2013 року по 13.11.2014 року не визнає, тому, що вона у цей період не проживала у гуртожитку. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно до вимог ст. 60 ч. ч. 1, 4 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. ст. 61, 63, 127, 130, 140 ЖК Української РСР, п.п.18, 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради міністрів УРСР №208 від 3.06.1986 року. За вимогами останніх, зокрема, під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Робітники, службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 Примірного положення. Плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 01.10.2008 року по 14.11.2013 року проживала без реєстрації у гуртожитку [ADDRESS], яке знаходиться у колективній власності підприємства «Трест Донецькжитлобуд № 1». Позивач Колективне підприємство «Трест Донецькжитлобуд № 1» звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення плати за проживання у гуртожитку за період з 01.12.2012 рік по 30.09.2012 року у сумі 2177, 69 гривень. В свою чергу [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до Колективного підприємства «Трест Донецькжитлобуд № 1» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Рішення Калінінського районного суду м. Донецька 29.11.2012 року позовні вимоги Колективного підприємства «Трест Донецькжитлобуд № 1» до [PERSON] про стягнення плати за проживання у гуртожитку були задоволені у повному обсязі, а у задоволені зустрічного позову [PERSON] до Колективного підприємства «Трест Донецькжитлобуд № 1» про визнання дій не противоправними та зобов'язання вчинити певні було відмовлено. Вказана сума заборгованості - це різниця між встановленою сумою сплати за проживання у гуртожитку с 01.01.2012 року(300 гривень за одне койко місто чи 450 гривень за 1, 5 койко- місто) та попередній 225 гривень за 1, 5 койко -місто), яку відповідач сплатив самостійно. Позивач Колективне підприємства «Трест Донецькжитлобуд № 1» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про виселення з гуртожитку. Рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 13 червня 2013 року позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі, а саме [PERSON] була виселена з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Позивачем виконавчий лист був направлений на виконання до Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку. 14.11.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку була винесена постанова закінчення виконавчого провадження, а саме [PERSON] була виселена з гуртожитку. Відповідно до рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 13.06.2013 року [PERSON] була виселена з гуртожитку, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. Де на даний час проживає відповідачка [PERSON], позивачу не відомо. У відповідача є заборгованість перед позивачем за проживання у гуртожитку за період з 01.07.2013 року по 13.11.2013 року в загальній сумі 1995 гривень. Відповідно до положення Постанови КМУ від 01.06.11 №869 „Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", визначається порядки формування/розрахунку тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, послуги централізованого опалення і постачання гарячої води, на централізоване водопостачання та водовідведення, на послуги з утримання будинків та споруд, прибудинкових територій, роздрібного тарифу на електричну енергію, роздрібних цін на газ для населення. Проте вказані Порядки поширюються на суб'єктів природних монополій та суб'єктів суміжних ринків підприємницької діяльності, які постачають теплову, електричну енергію, газ, тощо при формуванні цими суб'єктами тарифів. Вказані суб'єкти за визначенням Закону України „Про житлово-комунальні послуги" є виробниками послуг, які здійснюють свою діяльність через виконавців. Останні, в свою чергу, укладають договори постачання зі споживачами, одним з яких є, зокрема, КП «Трест Донецькжитлобуд №1». Вони оплачують комунальні послуги, отримані всім гуртожитком, а не за кожного окремого мешканця гуртожитку. Підприємство має право самостійно через свої органи управління визначати плату за користування гуртожитком, який перебуває у його приватній власності. Відповідно рішення ради КП «Трест Донецькжитлобуд №1» від 07.12.11року про підвищення плати за проживання гуртожитком, яке на день розгляду справи є чинним, оскільки ніким не оскаржене та не скасоване у встановленому Законом порядку. Відповідачка у безпосередніх договірних відносинах з виконавцями житлово-комунальних послуг не перебуває, оскільки особисто договори про надання житлово-комунальних послуг не укладала. У гуртожитку вона мешкає не у відособленому приміщенні із засобами обліку теплової, електричної енергії, водопостачання, вона оплачує фіксований тариф, в який входять всі витрати на житлово-комунальні послуги, плата за які окремо не стягується. Оплата для всіх мешканців гуртожитку є рівною незалежно від їхнього фактичного споживання житлово-комунальних послуг. Крім того, до фіксованого тарифу входять витрати на обслуговування прибудинкової території, оплату праці працівникам гуртожитку, на електроосвітлення не тільки житлових кімнат, а й приміщень загального користування, зовнішнього освітлення та ін. Твердження відповідача [PERSON] про те, що вона не проживала у гуртожитку з 14.08.2013 року суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України [PERSON] не довела суду факт свого не проживання у гуртожитку саме з 14.08.2013 року. Свідки, які були допитані у судовому засіданні, комендант гуртожитку [PERSON], чергова [PERSON] також не бачили, як [PERSON] залишила гуртожиток. Крім того, свідок [PERSON], яка є комендантом гуртожитку у судовому засіданні спростувала доводи [PERSON], зазначивши, що відповідачка не залишила її ключі від кімнати та не здала кімнату коменданту або черговій, не був зроблений запис про це у журналі чергувань. Отже, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за користування гуртожитком за період з 01.07.2013 року по 13.11.2013 року у сумі 1995 гривень ґрунтуються на діючому законодавстві та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243, 60 грн. сплачених позивачем на час подання позову та документально підтверджених, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved