Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача Тернопільської міської ради, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за нею право власності на гараж № [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 41,3 кв.м., що складається із: І підвал, площею 6,6 кв.м., ІІ підвал, площею 7,1 кв.м., ІІІ підвал, площею 5,7 кв.м., IV гараж, площею 21,9 кв.м. та на земельну ділянку, площею 0,0042 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 6110100000:03:005:0100, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є спадкоємицею першої черги спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,0042 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 6110100000:03:005:0100, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та гараж № [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] , який побудований спадкодавцем самостійно у 1991 році на території гаражного кооперативу «Гаражний кооператив «Гудок-Тернопіль», членом якого був спадкодавець. Однак, приватним нотаріусом Кузьмович Н.В. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на гараж та земельну ділянку. З цих підстав вона позбавлена можливості оформити спадкове майно у нотаріальному поряду, у зв`язку із чим просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Від відповідача Тернопільської міської ради відзиву на позов до суду не надходило. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, попередньо направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача Тернопільської міської ради надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника міської ради , при ухваленні рішення відповідач покладається на думку суду. Судом установлено: Згідно Довідки, виданої 15 вересня 2020 року обслуговуючим кооперативом «Гаражний кооператив «Гудок-Тернопіль» [PERSON] дійсно був членом обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Гудок-Тернопіль» з 1990 року по день смерті і йому належав гараж № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 6110100000:03:005:0100. Вказаний гараж побудований в 1991 році. 05 серпня 2015 року ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт на гараж № [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] , обслуговуючий кооператив «Гудок-Тернопіль», замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначено [PERSON] . Згідно внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень громадського чи виробничого будинку [ADDRESS] , гараж складається із таких приміщень: І підвал, площею 6,6 кв.м., ІІ підвал, площею 7,1 кв.м., ІІІ підвал, площею 5,7 кв.м., IV гараж, площею 21,9 кв.м. Всього загальною площею 41,3 кв.м. Як убачається із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 6112226182020 від 24 січня 2020 року, земельна ділянка, кадастровий номер 6110100000:03:005:0100, площею 0,0042 га перебуває у комунальній власності Тернопільської міської ради та передана в оренду Обслуговуючому кооперативу «Гудок-Тернопіль». [INFO] помер [PERSON] , про що складено актовий запис №460 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільської міської ради п`ятдесятої сесії сьомого скликання №7/50/66 від 29 травня 2020 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] » вирішено: затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів за адресою [ADDRESS] ; вилучити з користування гаражного кооперативу «Гудок-Тернопіль» земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] , враховуючи письмову згоду землекористувача; передати громадянам безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів за адресою: [ADDRESS] , згідно з додатком. Зобов`язати громадян здійснити державну реєстрацію права на земельну ділянку відповідно до чинного законодавства. Згідно додатку до рішення міської ради від 29 травня 2020 року №7/50/99 [PERSON] передано у власність земельну ділянку, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, площею 0,0042, що знаходиться по [ADDRESS] , кадастровий номер 6110100000:03:005:0100. Тобто зазначене рішення Тернопільської міської ради п`ятдесятої сесії сьомого скликання №7/50/66 від 29 травня 2020 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] » було прийнято після смерті [PERSON] . Як убачається із матеріалів спадкової справи №05-2020, заведеної приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Наталією Василівною до майна померлого [PERSON] , у встановлений законом строк, а саме 04 червня 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Н.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Наталії Василівни №98/02-31 від 13 листопада 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж№ [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] та на земельну ділянку, площею 0,0042 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 6110100000:03:005:0100, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Також, наявною у матеріалах спадкової справи довідкою про склад спадкоємців та право на спадщину №102/01-16 виданою 03 грудня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Н.В. стверджується, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка має право на спадщину після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 30 жовтня 1962 року Струсівською сільською радою Микулинецького району, Тернопільської області. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216-1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом установлено, що за життя [PERSON] не було складено заповітного розпорядження, відтак, у даному випадку має місце спадкування за законом. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах спадкування», у разі смерті члена гаражно-будівельного кооперативу, яким до дня смерті були внесені повністю пайові внески, то до складу спадщини включається відповідний гараж. Згідно з п. 81 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу, крім документів, передбачених пунктами 41 і 42 цього Порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Виходячи з роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови пленуму ВСУ від 28.06.1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних із діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом. На підставі зібраних у справі доказів судом установлено, що гараж № [NUMBER] , який знаходиться в гаражному кооперативі «Гудок-Тернопіль» по вул. Дубовецька, 9 у м. Тернополі належав [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця є перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Однак, це не позбавляє його права захищати свої спадкові права в суді. Таким чином, позивача [PERSON] як спадкоємець за законом після померлого [PERSON] набула право на спадкування зазначеного гаража, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на вказаний гараж в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення. Щодо позовної\~вимоги про\~визнання права\~власності на\~земельну ділянку площею 0,0042 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 6110100000:03:005:0100, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] слід зазначити наступне. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України. Так, відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). На підставі частини сьомої цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні за наявності підстав для відмови у наданні такого дозволу, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Так, рішенням Тернопільської міської ради п`ятдесятої сесії сьомого скликання №7/50/66 від 29 травня 2020 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] » [PERSON] передано у власність земельну ділянку, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, площею 0,0042, що знаходиться по [ADDRESS] , кадастровий номер 6110100000:03:005:0100, однак зареєструвати за собою право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] не зміг, у зв`язку зі смертю. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на гараж № [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 41,3 кв.м., що складається із: І підвал, площею 6,6 кв.м., ІІ підвал, площею 7,1 кв.м., ІІІ підвал, площею 5,7 кв.м., IV гараж, площею 21,9 кв.м. та на земельну ділянку, площею 0,0042 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 6110100000:03:005:0100, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved