Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду, де в своїх вимог покликається на те, що 04.09.2007 року у шлюбі із відповідачем народився син [PERSON]. 29.05.2010 року шлюб з відповідачем було розірвано. 18.03.2016 року позивачка змінила прізвище на [PERSON]. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 30.01.2013 р. (справа №439/151/13-ц) вирішено стягувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 30.11.2012 року. Із посиланням на вимоги ч.2 ст.182, 183, 184,192 СК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зважаючи на те, що збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, просить постановити рішення яким змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 04.09.2007р.н., щомісячно, у розмірі ? частки всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. 16.01.2018року відкрито провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом пятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. 02.03.2018р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачка подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить позов задовольнити та у випадку неявки відповідача не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, яка долучена до матеріалів справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280-281 ЦПК України та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини по справі, перевіривши їх поданими доказами, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4), який на даний час проживає із позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області від 17.01.2013 року [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 30.11.2012року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20). У відповідності до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.181 ч.3 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як встановлено вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246- УІІІ\~встановлено прожитковий мінімум на одну особу на 2018 рік в розрахунку на місяць, зокрема, для дитини віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень. Таким чином, відповідно до вищенаведених правових норм розмір аліментів на дитину віком від 6 років до 18 років не може бути меншим ніж 930 грн. - тобто 50% від встановленого прожиткового мінімуму, який на час розгляду справи становить 1860 грн., а отже сплата аліментів відповідачем на сина у розмірі 300 грн. є нижчою сумою від встановленого мінімуму. Відповідно до ст.192 ч.1 СК України розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Врахувавши матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, а також стан його здоровя, який обмежень щодо зайняття трудовою діяльністю не має, суд вважає, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини доцільним буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) батька на сина, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.ст.180,181,182,183 СК України,

Outcome: approved