Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач - Служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Чопської міської ради звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, також просить стягнути на користь дитини аліменти у розмірі ј частки із заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач покинула дитину у пологовому будинку, відомості щодо батька дитини записано за вказівкою матері. Також вказую, що відповідач звернулась до Вилоцької селищної ради з тим, що їй ніде проживати, немає коштів на утримання і виховання свого новонародженого сина. Ухвалою від 27.08.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання на 25.09.2020. Розгляд справи було відкладено на 22.10.2020 у зв`язку з неявкою сторін, позивач, зокрема, надав до суду клопотання від 22.09.2020 №03-15/2665 про розгляд справи за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 22.10.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.11.2020. Конверти з кореспонденцією, надісланою відповідачу за зареєстрованою адресою, повернуто засобами зв`язку до суду. Оскільки сторони у судове засідання, призначене на 19.11.2020, не з`явились, у зв`язку з чим, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Виноградівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 16.05.2020 року, актовий запис №101). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (№00026506602 від 30.05.2020) державна реєстрація відносно батька дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Так, вимогами ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з рішенням виконавчого комітету Чопської міської ради від 18.06.2020 року №153 «Про надання статусу «дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітній дитині [PERSON] , [INFO] надано статус «дитини, позбавленої батьківського піклування», оскільки був покинутий матір`ю у дитячому відділенні Виноградівської районної лікарні, згідно акту про покинуту дитину, виданого КНП «Виноградівської районної лікарні» від 23.04.2020 №3; Службі у справах дітей вжити заходів щодо влаштування дитини до сімейної форми виховання. Згідно з листом Служби у справах дітей Виноградівської РДА Закарпатської області від 03.07.2020 №01-14/942, адресованому Службі у справах дітей Чопської міськради, вказано, що проведення роботи з повернення дитини до матері немає можливості, оскільки [PERSON] не має постійного місця проживання, місце перебування невідоме. Матері дитини відомо про місце перебування свого сина [PERSON] , [INFO] , однак, жодного разу до нього не навідалась. До матеріалів справи долучено довідку №03-12/1942 від 03.07.2020 Чопської міської ради про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , згідно з якою, окрім відповідачки у даному житловому приміщенні зареєстровані ще 5 осіб. Згідно з актом обстеження умов проживання від 01.07.2020 умови проживання за адресою: [ADDRESS] є незадовільними. Відповідно до висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] вбачається невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, закріплених ч. 1-3 ст. 150 Сімейного кодексу України, визначено за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно із частиною восьмою статті 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною четвертою статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За приписами п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вимогами пункту 1 частини першої статті 164 СК України встановлено обов`язок з`ясувати чи не було спроб виявлення щодо дитини батьківського піклування протягом шести місяців, якщо батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, умов проживання, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Матеріалами даної справи встановлено, що [PERSON] (одинока матір) не забрала свою дитину [PERSON] , [INFO] , з пологового будинку. Згідно з листом Служби у справах дітей Виноградівської РДА Закарпатської області від 03.07.2020 №01-14/942 причиною залишення дитини є те, що їй ніде проживати, немає коштів на утримання та виховання сина згідно зі зверненням [PERSON] до Вилоцької селищної ради 11.04.2020. Результати обстеження зареєстрованого місця проживання [PERSON] свідчать про незадовільні умови проживання у трикімнатній квартирі 5 поверхового будинку без електро-, водо- та газопостачання, скло у вікнах відсутнє, вхідні двері замуровані; не проживає у даному приміщенні з 2010 року. У матеріалах справи відсутні докази виявлення батьківського піклування [PERSON] як до подання до суду позовної заяви 06.08.2020, так і після цього. За таких обставин, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини , не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право: на всебічний розвиток, виховання, освіту, повагу до її людської гідності; на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; на пільги, встановлені законом, при працевлаштуванні після закінчення строку перебування у зазначеному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 248 Сімейного кодексу України, влаштування дитини до закладу, зазначеного у частині першій цієї статті, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст. 193 СК України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вимогами ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона відповідача не надала до суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовані, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. за позбавлення батьківських прав та 840,80 грн. за стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved