Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом де вказує, що відповідач є її сусідом. З 1965 року вона користується земельною ділянкою [ADDRESS] . Після того, як відповідач приватизував належну йому земельну ділянку [ADDRESS] частина належних їй забудов, а саме - колодязь, знаходяться на ділянці відповідача. Останній перешкоджає користуватися належним їй майном. Тому просила визнати недійсним акт обміру та погодження меж земельної ділянки [ADDRESS] , скасувати рішення Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області щодо виділення відповідачеві земельної ділянки [ADDRESS] , скасувати Державний акт на право власності на земельні ділянки №6325184003:00: [NUMBER] : [NUMBER] та №6325184003:00 [NUMBER] : [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на зазначені земельні ділянки. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року позов [PERSON] було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків тривалістю п`ять днів зі дня отримання копії ухвали. Позивач недоліки, зазначені в ухвалі суду, усунула у встановлений строк. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2017 року позов [PERSON] було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду. 15 травня 2017 року позивач подала уточнену позову заяву в якій крім раніш пред`явлених позовних вимог просила також скасувати кадастрові номери, надані земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . 01 червня 2017 року від Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області до суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] через їх безпідставність. 29 серпня 2017 року [PERSON] було збільшено позовні вимоги і позивач, окрім заявлених раніш позовних вимог просила також визнати протиправним самовільне зайняття [PERSON] належної їй земельно ділянки та спорудження на ній господарських будівель, зобов`язати [PERSON] демонтувати самовільно збудовані паркан та господарські будівлі та відновити межі земельних ділянок. 04 вересня 2017 року від [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява в якій він зазначає, що дійсно є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 6325184003:00:001:0049 та 6325184003:00:001:0050 за адресою: [ADDRESS] . На час звернення його до суду [PERSON] на належній йому земельній ділянці 6325184003:00:001:0050 самовільно побудувала паркан, здійснивши тим самим самовільний захват частини його земельної ділянки. В добровільному порядку [PERSON] на вирішення спору, який виник між ними, не погоджується. Тому просив поновити йому право власності на спірну земельну ділянку, зобов`язавши відповідача перенести побудований паркан в довжину на 40 метрів та в глибину земельної ділянки [ADDRESS] на 1,78 метри. У той же день [PERSON] до суду подані письмові заперечення проти позову [PERSON] , в яких він просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] через його безпідставність та необгрунтованість. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2018 року позов [PERSON] було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали. У встановлені строки позивач усунула вказані в ухвалі недоліки. У лютому 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з клопотання про призначення по справі експертизи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 лютого 2018 року клопотання сторін було задоволено і по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, а провадження по справі зупинено до отримання висновків експертів. 03 січня 2019 року справа повернулась до суду з висновком експерта. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 січня 2019 року провадження по справі було відновлено. 25 лютого 2019 року від ГУ Держгеокадастру в Харківській області до суду надійшли письмові пояснення, в яких третя особа заперечувала проти задоволення позову [PERSON] , посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. 26 березня 2019 року [PERSON] було подано уточнену позовну заяву в якій позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області від 29.01.2015 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим №6325184003 [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а також визнати незаконним та скасувати запис про проведену державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки. 06 червня 2019 року від [PERSON] до суду надійшов письмовий відзив на уточнену позовну заяву де він просив відмовити позивачеві в задоволенні позову через його безпідставність та необгрунтованість. У той же день [PERSON] подав уточнений зустрічний позов в якому просив поновити йому право власності на спірну земельну ділянку, зобов`язавши відповідача перенести побудований паркан та навіс в довжину на 27 метрів та в глибину земельної ділянки [ADDRESS] на 1,78 метри. 17 липня 2019 року від Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області до суду надійшов письмовий відзив на позов [PERSON] в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що оспорюване рішення прийняте радою в межах її повноважень і підстав для його скасування, як і для скасування запису про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, не має. 16 серпня 2019 року позиваем [PERSON] було подано відповідь на відзив Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, в якому позивач наполягала на тому, що рішення ради було прийнято з порушенням вимог діючого законодавства та просила його скасувати. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2019 року підготовче судове засідання по справі було закрито і справу було призначено у відкрите судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, за участю її представника. Представник позивача Гусакової М. [PERSON] . в судовому засіданні доводи, викладені в позові підтримала і просила позов задовольнити у повному обсязі. Проти задоволення позову [PERSON] заперечувала, посилаючись на його недоведеність. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні доводі, викладені в зустрічному позові підтримали і просили позов задовольнити. Проти задоволення позову [PERSON] заперечували з підстав, викладених у відзивах. Представник Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області у судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечувала, посилаючись на його необгрунтвоаність. Проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Харківській області в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Також просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідка, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з ч.1 та ч.4\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами\~Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні встановлено, що позивач за первісним позовом - [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] з [ADDRESS] ) відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданного 23 березня 2009 року виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради /а.с.31/. Відповідач за первісним позовом - [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , який був придбаний у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 жовтня 2008 року, зареєстрованого у реєстрі за №1708, посвідченого приватним нотаріусом Харківського району [PERSON] ., та який знаходиться на земельній ділянці, що є суміжною із земельною ділянкою [PERSON] /а.с.108/. Рішенням Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області ХVІІ сесії VІ скликання від 10 липня 2012 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,2500 га за рахунок земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території Вільхівської сільської ради Харківського району [ADDRESS] області по [ADDRESS] з подальшим оформленням права власності на землю /том 1, а.с.107/. Рішенням Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області ХХХ сесії VІ скликання від 18 жовтня 2013 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 0,2500 га за рахунок земель житлової та громадської забудови зі зміною цільового призначення, яка розташована на території Вільхівської сільської ради Харківського району [ADDRESS] області по [ADDRESS] у [ADDRESS] з подальшим оформленням права власності на землю /том 1, а.с.87/. З технічної документації щодо проекту землеустрою вищевказаних земельних ділянок, а саме - з акту, складеного 27 жовтня 2013 року, щодо встановлення та погодження меж земельної ділянки, площею 0,2484 га, вбачається, що вони погоджені із суб`єктами власності або користування суміжною земельною ділянкою, а саме: земельна ділянка [ADDRESS] , власник - [PERSON] , земельна ділянка [ADDRESS] , власник [PERSON] , земельна ділянка [ADDRESS] , власник [PERSON] /том 1, а.с.89/ Крім того, з акту, складеному 10 листопада 2014 року, щодо погодження меж земельної ділянки, площею 0,2500 га, вбачається, що вони погоджені із суб`єктами власності або користування суміжною земельною ділянкою, а саме: землі Вільхівської сільської ради, довірена особа [PERSON] , земельна ділянка [ADDRESS] , власник [PERSON] , земельна ділянка [ADDRESS] , власник [PERSON] . При цьому, у матеріалах технічної документації також міститься акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, який також підписаний власниками/користувачами суміжних ділянок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /том 1, а.с.106/. На виконання ст.106 Земельного Кодексу України наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376 затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (далі - Інструкція). Пунктом 3.12 Інструкції передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. З наданих суду доказів вбачається, що під час складення акту встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також акту приймання-передачі межових знаків на зберігання замовнику були присутні землекористувачі, зокрема, позивач за первісним позовом [PERSON] , яка претензій при погодженні меж земельної ділянки відповідача [PERSON] , а також до існуючих меж після їх встановлення не заявила. Рішенням Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області ХХХІІ сесії VІ скликання від 23 грудня 2013 року [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] . Передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,2484 га за кадастровим номером 6325184003:00:001:0049 із земель житлової та громадської забудови зі зміною її цільового призначення для ведення особистого селянського господарства /том 1, а.с.188/. Рішенням Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області ХХХХІ сесії VІ скликання від 29 січня 2015 року [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] . Передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,2500 га за кадастровим номером 6325184003:00:001:0050 за рахунок категорії земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] / [ADDRESS] , а.с.186/. Згідно з вимогами ч.2 та ч.3\~ст.78 Земельного кодексу України\~право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями\~118,\~122 Земельного кодексу України. Крім того, відповідно до п.п.б, в ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності і приватизації земельної ділянки, що раніше була надана їм у користування на підставі рішення відповідної місцевої ради. Згідно зі ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а ст.126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до «Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з 01 січня 2002 року відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Крім того, з 02 травня 2009 року у відповідності із Законом України від 05 березня 2009 року №1066-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Будь-яких належних і допустимих доказів виділення земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння [ADDRESS] ,\~що належить\~ [PERSON] МД., в натурі, встановлення меж земельної ділянки, оформлення технічної документації позивачкою за первісним позовом [PERSON] суду надано не було. Як встановлено у судовому засіданні, вона не зверталася до землевпорядних організацій для встановлення меж земельної ділянки в натурі, не отримувала державного акту на спірну земельну ділянку. Крім того, в технічній документації із землеустрою на земельну ділянку, що належить [PERSON] встановлені її межі на місцевості в натурі, їх місцерозташування визначається чітко, в системі графічних координат, земельна ділянка має кадастровий номер, а з наданих позивачем [PERSON] документів вбачається, що технічна документація на земельну ділянку [ADDRESS] до цього часу ним так і не була оформлена, земельна ділянка не сформована. Відповідно, у разі відсутності технічної документації на земельну ділянку її межі і досі не визначені та не погоджені. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Рішення Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області ХХХХІ сесії VІ скликання від 29 січня 2015 року [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] . Передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,2500 га за кадастровим номером 6325184003:00:001:0050 за рахунок категорії земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] було винесено на підставі чинного законодавства з дотриманням усіх діючих норм. Крім того, позивач за первісним позовом [PERSON] також просить визнати незаконним та скасувати запис про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 6325184003:00:01:005 вул [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.193 ЗК України державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. За приписами ч.3 ст.5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року порядок ведення Державного земельного кадастру визначається КМ України відповідно до вимог цього Закону. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом (ч.5 ст.5 Закону). Правилами ч.ч.3, 4 ст.79-1 ЗК України передбачено, що сформовані земельні ділянки підлягають\~державній реєстрації\~у Державному\~земельному кадастрі. Земельна ділянка\~вважається сформованою з моменту присвоєння їй\~кадастрового номера. Згідно з\~вимогами ч.1\~ст.24\~Закону України\~«Про Державний\~земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття\~Поземельної книги\~на таку ділянку. Згідно з ч.10 ст.24 Закону державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Згідно з ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та\~юридичних осіб\~на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди\~недійсною; г)\~визнання недійсними\~рішень органів виконавчої влади або\~органів місцевого самоврядування; ґ)\~відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Разом з тим, ні ст.152 ЗК України, ні ст.16 ЦК України не передбачено такого способу захисту цивільного права, як скасування запису про проведену державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, що унеможливлює його застосування. При цьому позивачем за первісним позовом [PERSON] не доведено, які саме її права порушено державною реєстрацією земельної ділянки [PERSON] у Державному земельному кадастрі, в чому полягає дійсне право, яке порушено, не визнано або оспорено, яким саме чином скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відновить права позивача. За таких обставин суд вважає, що заявлена вимоги є не доведеною, безпідставною та не ґрунтуються на вимогах закону, тому також відмовляє у задоволення позову [PERSON] у цій частині. Що стосується позовних вимог позивача за зустрічним позовом - [PERSON] , то суд зазначає наступне. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на якій розташований житловий будинок з прибудовами, а відовідач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці, суміжній з ділянкою [PERSON] . Рішенням Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області ХХХХІ сесії VІ скликання від 29 січня 2015 року [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] . Передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,2500 га за кадастровим номером 6325184003:00:001:0050 за рахунок категорії земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] . Згідно з відомостям Міськрайонного управління у Харківському районі та м.Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відомості щодо земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] у Національній кадастровій системі відсутні, тобто земельна ділянка в натурі не виділена, межі її не визначені. У судовому засіданні, на підставі пояснень, наданих сторонами встановлено, що до моменту набуття права власності на спірну земельну ділянку позивач за зустрічним позовом [PERSON] фактично користувався земельною ділянкою у тому вигляді, в якому отримав від попередніх користувачів, фактичні розміри ділянки встановлені не були. При цьому, межа земельної ділянки [PERSON] була порушена з боку сусіднього землекористувача відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , яка встановила паркан з порушенням межі земельної ділянки [PERSON] . Крім того, відповідачкою за зустрічним позовом [PERSON] був встановлений навіс «Л», яким також порушено межу ділянки [PERSON] Дана обставина також була підтверджена у судовому засіданні свідком [PERSON] , який пояснив, що [PERSON] його мати, [PERSON] сусід. Коли сусід приватизував свою земельну ділянку, то шляхом омани змусив його мати підписати акт погодження меж, внаслідок чого межа між їх земельніми ділянками пройшла по належному матері навісу. На теперішній час навіс перебуває на земельній ділянці [PERSON] З 1998 року розміри навісу не змінювались. Приблизно о 2008 році [PERSON] лише зміцнив конструкцію навісу, замінивши дерев`яні опори, які з часом зіпсувались. Після цього частину навісу він покрив металочерепицею, а частину брезентом, який придбав у [PERSON] . Відповідно до висновку проведеної по справі судової земельно-технічної експертизи №5080 від 28 листопада 2018 року на земельній ділянці з розмірами в довжину 27 м та 1,70 м в ширину, яка знаходиться в межах земельної ділянки [ADDRESS] , належної по праву власності [PERSON] , розташований навіс літер «Л», який входить до господарських будівель у складі житлового будинку [ADDRESS] /а.с.95/ З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 грудня 2014 року, тобто на момент виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку 0,2500 га кадастровий номер 6325184003:00:001:0050, розташовану по [ADDRESS] , такий навіс існував, але він був значно менший за розміром, а саме: площею 11,5 кв.м, висотою 2,2 м, об`ємом 25 куб.м. та не виходив за межі встановленої та існуючої межі на час виготовлення та затвердження технічної документації. Отже, розмір цього навісу був самочинно збільшений вже після затвердження технічної документації сільською радою, на підтвердження чого свідчать його зображення у технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] , з якого вбачається, що він складається з двох частин, він виготовлений з різних матеріалів. Цей навіс є конструкцією на дерев`яних стовпах з дахом виконаним частково з металевого шиферу, частково з брезенту. Будь-яких доказів, що вказана конструкція є капітальною спорудою з фундаментом, стінами, покрівлею та іншими ознаками нерухомого майна, позивачем не надано. Крім того, Комісією з питань охорони навколишнього середовища, природокористування, земельних відносин та надзвичайних ситуацій та екології Вільхівської сільської ради було встановлено, що межа між земельними ділянками по [ADDRESS] [ADDRESS] залишається без змін, однак фактично вона не відповідає технічній документації по встановленню межі земельної ділянки № [NUMBER] , а саме - фактично зсунута з боку ділянки №61 від вул.Лебединської у довжину на 40,0 метрів, а в глибину на 1,78 метри, відповідно до плану земельної ділянки [ADDRESS] , виготовленого ТОВ « [PERSON] », що знайшло своє відображення в Акті обстеження земельних ділянок від 06.06.2017 року. Згідно з положеннями ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до вимог ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У відповідності до ч. 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.«б» ч.3 ст.152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. У відповідності до положень п.33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року №5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року (зі\~ змінами,\~внесеними \~Постановою Верховного\~Суду України\~з 19.03.2010\~року №\~2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам слід розуміти, що спори пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. За положеннями\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про поновлення права на користування земельною ділянкою площею 0,2500 га з кадастровим № [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] відновити межу між земельною ділянкою [ADDRESS] та земельною ділянкою з кадастровим № [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом перенесення частини навісу "Л", який належить [PERSON] та частини паркану з боку ділянки [ADDRESS] , в довжину на 27 метрів та в глибину цієї земельної ділянки на 1,78 метри, відновивши розмір належної [PERSON] земельної ділянки з кадастровим №6325184003 [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] до 0,2500 га. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved