Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Представник представника позивача - адвокат Саєнко Олександр Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач наполягає на тому, що виконавчий напис за реєстровим №6717 від 09.11.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 61 513,13 грн. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем з порушенням вимог чинного законодавства України, без з`ясування безспірності вимог, що є правовою підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Позивач стверджує, що кредитних відносин з АТ «Банк Форвард» не має, про існування заборгованості та її розмір повідомлення від відповідача не отримував, жодних документів про погодження заборгованості не підписував. Про існування виконавчого напису нотаріуса дізнався у зв`язку із здійсненням утримання грошових коштів із заробітної плати. Наведене стало приводом для звернення до суду за захистом порушеного права. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11.12.2020 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною в рамках виконавчого провадження №60792101 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем 09.11.2019 року, реєстровий №6717. В свою чергу, ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 22.02.2021 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано у АТ «Банк Форвард» повідомлення позивача про заміну кредитора та докази відправлення повідомлення; вимогу щодо усунення порушень за кредитним договором шляхом погашення боржником кредитної заборгованості з підтвердженням вручення чи не вручення боржникові з певних причин відповідного повідомлення; документи на підтвердження існування між сторонами кредитних правовідносин за договором, з зазначенням дати виникнення права вимоги за даним правочином; первинні бухгалтерські документи (платіжні доручення, квитанції, виписки з рахунку боржника з зазначенням обов`язкових реквізитів документа у відповідності до п.п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75); розрахунок заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором. В свою чергу, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича витребувано належним чином засвідчену копію оскаржуваного виконавчого напису з заявою стягувача про вчинення виконавчого напису з додатками, що мають містити, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Позивач та його уповноважений представник в судове засідання не з`явились. Представником позивача суду надано письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач та треті особи в судове засідання також не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до заяви АТ «Банк Форвард» від 26.03.2021 року №12/3-02-1192, на виконання ухвали суду надано документи: витяг зі Статуту АТ «Банк Форвард», рахунок-виписка з рахунку заключна до договору №97107254 від 15.05.2012 року та докази її направлення боржнику (список №80-1706191325-44); заява боржника [PERSON] на укладення іншого кредитного договору №95154719 від 06.02.2012 року; умови надання та обслуговування платіжних карток; виписки по особовим рахункам [PERSON] за період з 15.05.2012 року по 24.03.2021 року; розрахунок заборгованості [PERSON] за угодою №97107254 від 15.05.2012 року за період з 15.05.2012 року по 24.02.2020 року; копія довіреності представника банку №07-016-21 від 28.01.2021 року (а.с.74-153). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, в судове засідання не з`явився. Відповідно до письмової заяви від 16.03.2021 року №72/01-16 на виконання вимог ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 22.02.2021 року надав витребувані документи, надані йому стягувачем для вчинення виконавчого напису, зокрема: виконавчий напис від 09.11.2019 року №6717; заява про вчинення виконавчого напису з додатками, серед яких зазначено у тому числі кредитний договір №95154719 від 06.02.2012 року з додатками, а також, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Натомість, серед представлених суду додатків до заяви про вчинення виконавчого напису ані згаданий вище кредитний договір №95154719 від 06.02.2012 року з додатками, ані виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості - приватним нотаріусом суду надані не були (а.с.45-72). Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяна Леонідівна, в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Причини відсутності не сповістив, відзив на позов не надав. Дослідивши наявні у справі матеріали, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено наступне: відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з матеріалів справи вбачається, що 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем вчинено виконавчий напис №6717 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 61 513,13 грн. Виконавчий напис вчинений на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. 25.02.2020 року в рамках виконавчого провадження №60792101 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяною Леонідівною ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у тому числі, щодо стягнення основної заборгованості в розмірі 61 513,13 грн.; основної винагороди приватному виконавцеві на суму 6 151,31 грн.; витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 2 000,00 грн. Позивач не заперечує факт укладення кредитного договору №97107254 в липні 2012 року між нею та ПАТ «Банк Русский Стандарт» на суму близько 7000 грн. (більш точна дата договору та сума кредиту невідома у зв`язку із втратою оригіналу договору). Однак, протягом серпня 2012 року - жовтня 2014 року позивачем за зазначеним вище договором було погашено 14 337,00 грн. заборгованості (копії квитанцій додані до матеріалів справи). В той же час, будь-яких кредитних відносин з АТ «Банк Форвард» позивач не має, про існування заборгованості перед АТ «Банк Форвард`та її розмір повідомлення від відповідача не отримувала, жодних документів про погодження заборгованості не підписувала. Про існування виконавчого напису нотаріуса дізналась у зв`язку із здійсненням утримання грошових коштів з її заробітної плати. Отже, стягнута за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса заборгованість, на думку позивача, не є безспірною, що є правовою підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. За таких обставин, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п.2 Переліку, для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додається, серед іншого,оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Окрім того, слід зазначити, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, у зв`язку з чим суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В постанові КЦС Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, як вбачається з представлених на вимогу суду доказів, оригінал кредитного договору та виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості нотаріусу не надавались.Відсутні в матеріалах справи також докази отримання боржником вимоги нотаріуса про усунення порушень. Більш того, як встановлено судом, позивач не заперечує сам факт укладення кредитного договору №97107254 в липні 2012 року, проте, не з АТ «Банк Форвард», а з ПАТ «Банк Русский Стандарт» на суму близько 7000 грн. (більш точна дата договору та сума кредиту невідома у зв`язку із втратою оригіналу договору). Також, матеріали справи містять докази погашення позивачем протягом серпня 2012 року - жовтня 2014 року за зазначеним вище кредитним договором №97107254 заборгованості в сумі 14 337,00 грн. (копії квитанцій додані до матеріалів справи), що спростовує факт безспірності заборгованості. В той же час, на думку суду, надання можливості позивачеві висловити свої заперечення з приводу наявності чи/або відсутності спірної заборгованості могло мати наслідком відмову у визнанні нотаріусом заборгованості безспірною та, відповідно, подальше вчинення оспорюваного виконавчого напису. Виходячи з викладеного вище, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; приймаючи до уваги той факт, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав повного обсягу документів, зокрема, оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості (доказів зворотного суду не надано), суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача (840,80 грн. судового збору за звернення з позовом та 420,40 грн. судового збору за звернення з заявою про забезпечення позову).

Outcome: approved