Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору міни від 30.01.2007 року. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі, та який з січня 2011 року не проживає у зазначеній квартирі, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в її утриманні. У квартирі не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За викладених обставин, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13466930 вбачається, що [PERSON] на підставі договору міни від 30.01.2007 року, посвідченого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, належить квартира [ADDRESS]. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] є власником квартира [ADDRESS], а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що повязані з володінням та користуванням цим майном. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 17.12.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки №768 від 30.09.2015 року, виданої головою Обєднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Іллічівський 129» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач по справі [PERSON] Згідно акту №780 від 09.10.2015 року, складеного головою Обєднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Іллічівський 129», [PERSON] зареєстрований в квартирі №42 в будинку №206-а по пр..Металургів в м.Маріуполі, але не проживає за вказаною адресою з 2010 року. Особистих речей в квартирі немає. Відповідно до ст..72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] понад один рік, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved