Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/2 частці в даному господарстві. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку дворогосподарства по [ADDRESS] . Спадщину своєчасно прийняв його син [PERSON] подавши заяву до нотаріальної контори про прийняття спадку. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку дворогосподарства по [ADDRESS] . Спадщину своєчасно прийняв її син [PERSON] подавши заяву до нотаріальної контори про прийняття спадку. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Представник позивачів просить суд визнати за позивачами право власності на спадкове майно. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив винести рішення у підготовчому засіданні відповідно до вимог ч. 2 ст. 200 ЦПК України, оскільки представник відповідача визнав позов в повному обсязі. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні не з`явився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності. Суд враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача і задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 роки відносилось до типу колгоспного двору членом якого були голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , що підтверджується випискою з по господарської книги Щербинецької сіьради Новоселицького району Чернівецької області №95 від 29 квітня 2020 року. Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало двом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства мали рівні часки по 1/2. [INFO] помер [PERSON] , про що складена актова запис № 08 Щербинецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Після його смерті відкрилася спадщина на право на Ѕ частку дворогосподарства по [ADDRESS] . З спадкової справи №843 після смерті [PERSON] вбачається, що заяву про прийняття спадку подав син [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , про що складена актова запис про смерть №3 Щербинецькоїю сільською радою Новоселицького району. Після її смерті відкрилася спадщина на право на Ѕ частку дворогосподарства по [ADDRESS] . З спадкової справи №02-14 після смерті [PERSON] вбачається, що заяву про прийняття спадку подав син [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Отже, єдиними спадкоємцями за законом першої черги які прийняли спадщину в встановлені законом строки після смерті [INFO] [PERSON] є його син [PERSON] а після смерті [INFO] [PERSON] є її син [PERSON] . Постановою нотаріуса від 29 квітня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивачи своєчасно прийняли спадщину, умовно визначили свої частки звернувшись до суду з позовом а тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Також представник позивача звернувся з усним клопотанням про повернення позивачам, 50 % сплаченого судового збору. Суд вирішуючи питання, щодо судових витрат приймає до уваги, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до квитанції №49104943 від 05 травня 2020 року 1535 грн.86 коп та квитанцією №49104881 від 05 травня 2020 року 1535 грн. 86 коп., які є обґрунтованими та пропорційними заявленому позову. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд враховуючи, що представник відповідача визнав заявлені позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тобто у процесі підготовчого судового засідання, що і стало підставою для винесення рішення по суті заявлених позовних вимог, тому на підставі викладеного суд вважає за необхідним, повернути з державного бюджету 1535 грн. (одну тисячу п`ятсот тридцять п`ять грн..) сплаченого при поданні позову на користь позивачів.

Outcome: approved