Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/2 частці в даному господарстві. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку дворогосподарства по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Спадщину після смерті [INFO] фактично прийняла його дружина [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. За життя 11 листопада 2016 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на дворогосподарство по [ADDRESS] . Спадщину своєчасно за заповітом прийняла позивач, оскільки у встановлений законом строк подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] , з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на спадкове майно. В підготовчому судовому засіданні представник позивача не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, також просила про винесення рішення у підготовчому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, оскільки представник відповідача визнав позов в повному обсязі. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні не з`явився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності. Суд враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що 19 листопада 1954 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складений актовий запис № 7, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , про що складений актовий запис № 34 Фороснянською сільською радою Новоселицького району, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 09 жовтня 1983 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що складений актовий запис № 20 Фороснянською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Господарство по господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою № 746 від 22 листопада 2019 року виданою Фороснянською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало двом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства [PERSON] та [PERSON] мали рівні часки по 1/2. Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. [INFO] помер [PERSON] , про що складений актовий запис № 31 виконавчим комітетом Фороснянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При житті [PERSON] заповіту не склав, а тому згідно ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вступають в дію норми спадкування за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку дворогосподарства по [ADDRESS] . Спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При житті 30 січня 2011 року [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 05, яким все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] . Заповітом від 11 листопада 2016 року [PERSON] зареєстрований №67, все своє майно заповіла [PERSON] . Згідно ст.. 1254 ЦК України 1. Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. [INFO] померла [PERSON] , про що складений актовий запис № 11 виконавчим комітетом Фороснянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на дворогосподарство по [ADDRESS] . Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] прийняла своєчасно її донька [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк 27 серпня 2018 року подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 13 вересня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняла спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Суд вирішуючи питання, щодо судових витрат приймає до уваги, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до квитанції № 0.0.1546783252.1 від 09 грудня 2019 року в сумі 1768 грн. 85 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят вісім гривень 85 коп.), які є обґрунтованими та пропорційними заявленому позову. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд враховуючи, що представник відповідача визнав заявлені позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тобто у процесі підготовчого судового засідання, що і стало підставою для винесення рішення по суті заявлених позовних вимог, тому на підставі викладеного суд вважає за необхідним, повернути з державного бюджету сумі 884 грн. 40 коп. (вісімсот вісімдесят чотири гривні 40 копійок) сплаченого при поданні позову на користь [PERSON] .

Outcome: approved