Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Служба у справах дітей Галицької РДА звернулася до суд в інтересах малолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просить позбавити батьківських прав відповідачів відносно дочки [PERSON] [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] перебуває на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2015 [PERSON] відібрано від батьків [PERSON], та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Малолітню дитину залишено в розпорядженні служби у справах дітей районної державної адміністрації. Розпорядженням Галицької районної державної адміністрації від 31.08.2015 № 406 01.09.2015 дитина влаштована в дитячий будинок сімейного типу (сім'я [PERSON], [ADDRESS]) де перебуває по цей час. Зі слів вчителя Галицької ЗОШ №2, де навчається [PERSON], її неодноразово в нетверезому стані відвідували біологічні батьки, що негативно впливало на емоційний стан дитини. Під час спілкування з соціальним працівником, з'ясовано, що дівчинці подобається нова родина і з батьками вона спілкуватись не хоче. За таких обставин, представник позивача вважає, що є всі підстави, передбачені ст. 164 СК України, для позбавлення відповідачів батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому та висновок органу опіки та піклування районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON] [INFO]. Просив позов задовольнити. Прокурор який діє в інтересах малолітньої [PERSON] [INFO] в судовому засіданні підтримав позицію представника служби у справах дітей Галицької РДА, та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідачі в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, та просили суд відмовити в задоволенні даного позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, прокурора, який вважає, що позов слід задовольнити, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За час перебування малолітньої дитини в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] до служби у справах дітей Галицької районної державної адміністрації не надходило жодного письмового звернення від біологічних батьків щодо повернення дитини та не надано жодного документа, що підтверджує можливість проживання дитини в біологічній сім'ї. Згідно характеристики від 22.06.2016 №58, наданої виконавчим комітетом Перлівецької сільської ради Галицького району, [PERSON] та [PERSON], з вересня 2014 року проживають в селі Острів Галицького району без будь-якої реєстрації, працюють без правових підстав на фермерському господарстві «АС» підприємця [PERSON]. З метою вирішення питання про повернення малолітньої дитини в сім'ю чи можливість та доцільність позбавлення їх батьківських прав, на підставі доручення комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 25.07.2016 року інспектором Галицького ВП ГУНП [PERSON], начальником відділу соціальної роботи Галицького РЦСССДМ Щурик Т.Й. та спепіалістом-юрисконсультом служби у справах дітей райдержадміністрації Ю.Палій здійснено виїзд в с. Острів за місцем перебування сім'ї [PERSON]. Встановлено, що будинок, в якому проживає сім'я [PERSON], непридатний для проживання, на час перевірки в будинку не було нікого. Зі слів сусіда встановлено, що подружжя [PERSON] надалі зловживає спиртними напоями, умов для повернення дитини в сім'ю немає. Також було оглянуто будинок, де зі слів сім'ї [PERSON] буде проживати дитина, господиня будинку повідомила, що вона категорично проти, щоб сім я [PERSON] проживала в її будинку. Враховуючи всі вищенаведені факти, в інтересах малолітньої дитини, орган опіки та піклування Галицької районної державної адміністрації, вирішив за можливе та доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується висновком від 02.08.2016 року № 301/01-44/023. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході розгляду справи встановлено, що відповідачі, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляються від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дочки [PERSON], не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбають про харчування, медичний догляд, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку, нехтують своїми батьківськими обов'язками щодо дочки, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні їх малолітньої дочки [PERSON] [INFO]. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідачів на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. в рівних частках. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved