Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

У жовтні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 50 784,00 гривень, моральної шкоди в розмірі 5 000,00 гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 12 000,00 гривень та 6 000,00 гривень - витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження, що разом становить - 73 784,00 гривні. Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , яка 11.05.2020 року була залита водою. Причиною залиття відповідно до акту комісії ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» від 15.05.2020 року є те, що в квартирі № 147 , яка розташована поверхом вище над квартирою позивача, власником якої є відповідач, були проведені ремонтні роботи, а саме самовільне втручання у внутрішньобудинкову циркуляційну систему гарячого водопостачання (стояк). В результаті залиття у квартирі позивача було пошкоджено стелю в ванній кімнаті, стелю в коридорі, стелю в житловій кімнаті. Відповідно до висновку № 20211 від 07.07.2020 року судової будівельно-технічної експертизи, вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить - 50 784,00 гривень. Позивачем було понесено витрати на проведення експертизи в сумі 6 000,00 гривень. Крім того, залиттям квартири позивачу також було заподіяно моральної шкоди, яка полягає в порушенні його права власності внаслідок пошкодження квартири. Вказана обставина, а також відмова відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки, спричинили позивачу переживання та хвилювання, оскільки позивач та його сім`я знаходячись у квартирі відчувають постійний дискомфорт, через те, що майже в усіх кімнатах містяться сліди залиття, відчувається сирість. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінив у 5000 грн. Ухвалою від 21.10.2020 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та вважає їх обґрунтованими та доведеними. Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог позивача, посилаючись на те, що акт про залиття від 15.05.2020 року не є належним та допустим доказом факту залиття квартири позивача та причинного зв`язку між діями відповідача і шкодою, що завдана позивачеві. Вважав, що до висновку експерта безпідставно включено види робіт та матеріалів, які не мають відношення до пошкоджень внаслідок залиття квартири. Також представник відповідача вважає, що позивачем не надано належних доказів наявності моральної шкоди та вважає, що відсутні будь-які підстави для задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, які поніс позивач, у зв`язку зі зверненням до суду. Вислухавши виступ представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 29.11.2004 року, позивач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки № 062/14-12759 від 24.11.2020 Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] . Як зазначає позивач у позовній заяві 15.05.2020 року відбулося залиття його квартири з квартири, що належить відповідачеві та знаходиться поверхом вище. Вказана обставина підтверджується копією акту від 15.05.2020 року, затвердженого заступником директора ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» Пархоменко М.А. Причиною залиття в Акті вказано, що при проведенні ремонтних робіт власником квартири № 147 були здійснені самовільні роботи з втручання у внутрішньобудинкову циркуляційну систему гарячого водопостачання (стояк), що є порушенням державних будівельних норм України ДБН В.2.5-64: 2012 та причиною залиття квартири [ADDRESS] . Відповідно до вказаного Акту, в результаті огляду квартири позивача виявлені наступні пошкодження: 1) ванна кімната, площею 3,9 кв.м, облицьована по периметру на всю висоту керамічною плиткою: на стелі спостерігаються сліди залиття площею близько 0,5 кв.м.; 2) коридор, площею 27,0 кв.м: на стелі спостерігаються сліди залиття площею близько 2,0 кв.м.; на стінах спостерігаються сліди залиття площею близько 1,5 кв.м.; 3) кімната, площею 17,4 кв.м: на стелі спостерігаються сліди залиття площею близько 1,0 кв.м. При вирішенні вимог даного позову суд керується нормами цивільного процесуального законодавства, які визначають правила доказування у цивільному процесі, та положеннями матеріального закону, які регулюють зобов`язання, що випливають із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання). Так, за загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Згідно з приписами ст. 1166 ЦК України, яка визначає підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Системний аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави для висновку, що позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, повинен, зокрема, довести такі складові: протиправну поведінку відповідача; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, а відповідач, якщо він заперечує проти позову, - відсутність його вини у завданні шкоди, тобто вина заподіювача шкоди у деліктних зобов`язаннях презюмується. Наданий позивачем Акт про залиття, який підписаний членами комісії, містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дата його складення, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складенні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття та причину залиття, а відтак цей акт є належними і допустимими доказом протиправності поведінки відповідача та його вини у заподіянні шкоди. Судом встановлено, що квартира відповідача розташована поверхом вище над квартирою позивача, однак жодних доказів, які б підтверджували, що джерело залиття знаходилося в іншій квартирі, або на ділянці, за яку несе відповідальність балансоутримувач, стороною відповідача не надано, а відтак не доведено, що шкоди завдано не з вини відповідача. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який фіксував факт залиття квартири позивача 11.05.2020 року підтвердив те, що 11.05.2020 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] з квартири № 147 , у зв`язку з самовільним втручанням власником квартири № 147 у внутрішньобудинкову циркуляційну систему гарячого водопостачання (стояк). Як вказав свідок, у квартирі № 147 було протікання зі сторони рушникосушарки, яка була самовільно перенесена власником квартири. Власник квартири № 147 повідомив, що самостійне усуне вказане протікання. Таким чином, враховуючи, що позивачем під час судового розгляду справи доведено завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, та наявності вини відповідача у вказаному залитті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача, як особу, яка завдала збитки майну позивача, обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди. При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, що належить позивачу, суд виходить з положень статті 22 ЦК України, за змістом якої до вартості матеріального збитку слід включати втрати, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі. Обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві. Згідно з копією висновку № 20211 від 07.07.2020 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Лісниченко С.В., вартість ремонтно-відновлювальних робіт для усунення пошкоджень, внаслідок залиття квартири позивача становить - 50 784,00 гривень. Суд визнає вказаний висновок належним доказом, оскільки оцінка проведена відповідним суб`єктом оціночної діяльності, що підтверджуються кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача від 965 від 24.02.2006 року та № 1907 від 15.12.2017 року видані на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції. Згідно ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідачем доказів на спростування висновку експерта не надано, що в силу ст. 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, клопотання про призначення у даній справі судової експертизи не заявлялося відповідно до ч. 2 ст. 103 ЦПК України, хоча таке право представнику відповідача було роз`яснено судом. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт заподіяння шкоди позивачу з вини відповідача, а тому вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 50 784,00 гривень є цілком обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню. Позивач також просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на положення вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Враховуючи факт залиття, суд вважає, що винними діями відповідача позивачу, як власнику житла, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пошкодженні майна, необхідності проведення ремонту по відновленню наслідків залиття, що призвело до порушення життєвого укладу позивача, істотних вимушених негативних змін у його житті, змусило позивача витрачати час на оформлення документів, звернення до суду та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн. При цьому суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 гривень, так як підтверджуються належними доказами, а саме: копією договору про надання правничої допомоги від 04.09.2020 року, укладеного між позивачем та ПП «Сучасно Феміда», копією квитанції про оплату юридичних послуг від 15.10.2020 року на суму 12 000, 00 грн., копією акту приймання передачі послуг від 15.10.2020 року та копіями свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 134 ЦПК України, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено кошти в сумі - 6 000,00 гривень за проведення судової будівельно-технічної експертизи з визначення матеріального збитку, що підтверджується копією договору № 16/06/20 на проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16.06.2020 року, копією акту здачі-приймання висновку судової експертизи № 20211 від 07.07.2020 року. Враховуючи висновок постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного від 16.12.2020 року, справа №824/647/19-а суду, витрати позивача за проведення експертизи (дослідження) підлягають відшкодуванню в разі проведення експертизи в рамках судового розгляду, а оскільки позивач замовляв за власною ініціативою, проведення дослідження з визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт для усунення наслідків залиття квартири, до звернення до суду, то відповідно вимога позивача про стягнення витрат за послуг експерта у розмірі - 6 000,00 гривень, не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved