Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом 04.04.2017 року та просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11301150000 від 27.03.2008 року станом на 27.03.2017 року в загальному розмірі 35\~103,18 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом 32\~710,40 доларів США, по процентам за користування кредитом 2\~392,78 доларів США; стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 18\~254,83 грн.; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору 14\~556,20 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 27.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11301150000 (далі за текстом кредитний договір), за умовами якого відповідач отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 84 150 доларів США зі сплатою процентів за ставкою 9,5% річних за користування ним з правом банку на її перегляд відповідно до умов договору строком до 26.03.2032 року. Натомість [PERSON] в порушення умов договору свої зобовязання не виконувала, в результаті чого станом на 29.03.2017 року має заборгованість в розмірі 35\~103,18 доларів США та нараховану банком пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 18\~254,83 грн., які представник банку просив суд стягнути з відповідача достроково в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, предявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. За даних обставин, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів в силу ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи,\~всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.32-33), та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11301150000 (а.с.5-8), за умовами п.1.1, п.1.2, 1.4 якого банк надав позичальникові кредит в іноземній валюті шляхом видачі готівки через касу банку в розмірі 84\~150 доларів США строком з 27.03.2008 року по 26.03.2032 року за цільовим призначенням купівля обєкта житлової нерухомості (а.с.5-зворот). Відповідно до п.1.3 договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати надання кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 9,500 % річних; після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. За погодженням сторін, за умовами договору також може бути вставлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються щомісячно, в останній робочий день за методом «факт-360». Як визначено п.1.3.4 договору, строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число включно кожного місяця. Правомірність надання банком кредиту [PERSON] в іноземній валюті підтверджується наявною в АКІБ «УкрСиббанк» генеральною ліцензією НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями №75 від 24.12.2001 року згідно офіційних відомостей Національного Банку України з інтернет-порталу www.bank.gov.ua (а.с.29, 46-49), що узгоджується з вимогами п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 та правовою позицією Верховного Суду України у справах № 6-190цс15 та № 6-1680цс15. Забезпеченням виконання [PERSON] кредитних зобовязань виступають іпотека належної їй квартири [ADDRESS] та порука [PERSON] (п.2.1 договору, а.с.6). Визначаючи обсяг відповідальності за порушення виконання кредитних зобовязань сторонами погоджено, що відповідно до п.4.1 кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена в гривні; -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на день нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; -пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент нарахування. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У\~ разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду та підтверджується заявою на видачу готівки №47 від 27.03.2008 року (а.с.26), позичальник [PERSON] отримала готівкою кредитні кошти в розмірі 84\~150 доларів США через касу Відділення №187 АКІБ «УкрСиббанк», що суд розцінює як свідчення належного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань. Однак позичальник всупереч умовам договору, взятих на себе зобовязань належним чином не виконувала, допускаючи періодичні прострочки по сплаті кредиту, в результаті чого станом на 27.03.2017 року утворилась заборгованість за кредитом 32\~710,40 доларів США, по процентам за користування кредитом 2\~392,78 доларів США, за пенею за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 18\~254,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.17-24), з яким суд погоджується, оскільки в сукупності з обсягом наявних доказів він є обґрунтованим та в силу ст.60 ЦПК України належним і допустимим доказом. Перевіряючи правомірність заявлення позивачем стягнення заборгованості в іноземній валюті, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом, що також регламентовано ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Оскільки умовами кредитного договору та Графіком погашення кредиту (а.с.9-11) визначено, що погашення кредиту здійснюється позичальником шляхом внесення щомісячних платежів в іноземній валюті доларах США, в яких їй надано кредит, що відповідає ст.533 ЦК України, та з огляду за наявність у Банка генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України відповідно до ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість предявлення позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором саме в іноземній валюті, в якій його надано, в частині стягнення боргу по тілу кредиту та процентам за користування ним, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволеннюіз стягненням з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11301150000 від 27.03.2008 року станом на 27.03.2017 року в загальному розмірі 35\~103,18 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом 32\~710,40 доларів США, по процентам за користування кредитом 2\~392,78 доларів США. Суд також погоджується із нарахуванням та заявленням позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 18\~254,83 грн. саме в номінальному вираженні до грошової одиниці України, враховуючи те, що пеня по своїй суті не є складовою частиною основного зобовязання, а мірою цивільно-правової відповідальності позичальника, що виключає можливість стягнення її в іноземній валюті надання кредиту, тому підлягає стягненню виключно в національній валюті за офіційним курсом НБУ до долару США, діючого на момент її нарахування банком, що також узгоджується з вимогами ч.2 ст.533 ЦК України, правовими висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15, від 10.02.2016 року у справі № 6-1680цс15, та п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року \~«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Вирішуючи спір в межах заявлених позивачем вимог, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених ПАТ «УкрСиббанк» вимог та необхідність їх задоволення із стягненням з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11301150000 від 27.03.2008 року станом на 27.03.2017 року в загальному розмірі 35\~103,18 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом 32\~710,40 доларів США, по процентам за користування кредитом 2\~392,78 доларів США, а також стягнення пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 18\~254,83 грн. Враховуючи ухвалення рішення на користь позивача, в силу ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне\~ стягнути\~ з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 14\~556,20 грн. (а.с.4, з розрахунку 1,5 % від ціни позову в еквіваленті по курсу долару США на момент звернення позивача до суду).

Outcome: approved