Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. У обґрунтування позову зазначила, що вона народилась у м.Маріуполі [INFO] року. З часу свого народження вона мешкала у квартири, що знаходиться у [ADDRESS] разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON]. Вказала, що у 2014 році вона поступила на денне відділення до Одеської національної академії харчових технологій, яка знаходиться у м.Одеса. Після вступу до учбового закладу позивач оселилась у гуртожитку Одеської національної академії харчових технологій, який знаходиться за адресою [ADDRESS] Наприкінці грудня 2015 року мені було повідомлено, що для проживання у гуртожитку вона повинна у ньому тимчасово зареєструватись до закінчення навчання. Тому вона знялась з реєстрації за адресою [ADDRESS], та тимчасово зареєструвалась у гуртожитку академії, що знаходиться за адресою [ADDRESS] до закінчення навчання. Зазначає, що на вихідні дні, раз на два тижні вона приїжджала до свого місця проживання до м.Маріуполя, де мешкали її батьки, усі канікули проводила також у м.Маріуполі, де мешкала за своїм місцем проживання [ADDRESS], разом із батьками. [INFO] помер батько позивачки [PERSON], [INFO] померла її мати [PERSON]. Також позивач зазначила, що оскільки вона навчалась у м.Одеса на денній формі навчання, вона не могла постійно мешкати у м.Маріуполі. Тому, для догляду за квартирою у період її відсутності, вона передала ключі від квартири своїй двоюрідній тітці - відповідачці [PERSON]. Відповідач [PERSON] дійсно у період відсутності доглядала за квартирою. Вказала, що літні канікули 2018 року позивач провела у м.Маріуполі та проживала у свої квартирі по [ADDRESS]. Проте, перед виїздом до навчання у м.Одеса, позивач посварилась із відповідачем з [PERSON], відносини значно погіршились. На початку вересня 2018 року позивач поїхала на навчання до м.Одеса. Проте, коли наприкінці вересня 2018 року позивач приїхала до м.Маріуполя у свою квартиру, з'ясувалось, що [PERSON] самовільно змінила замки на вхідних дверях до квартири, внаслідок чого позивач не змогла до неї потрапити. Відповідач [PERSON] повідомила їй, що вона майже рік доглядала за квартирою, прибирала у ній, витрачала на це час, а також сплачувала комунальні послуги за квартиру, внаслідок чого вона вимагає певної грошової компенсації. І тільки після сплати цієї компенсації відповідач передасть позивачу ключі від вхідної двері квартири. Вважає, що відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у здійсненні права користування квартирою, просить її вселити до вказаного житлового приміщення, а також визнати за нею право користування житловим приміщенням, оскільки відповідач [PERSON] фактично це право не визнає, оскільки здійснює їй перешкоди для користування. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій підтримав доводи, що викладені у позові, просив справу розглянути за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] була повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності, підтвердила доводи, що викладені у позові, не заперечувала проти його задоволення. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно до паспорту громадянина України позивача, виданого 07.12.2011 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, позивач [PERSON] народилась [INFO] року. З 17.01.2012 року позивач була зареєстрована за адресою [ADDRESS] 24.12.2015 року [PERSON] знялась з реєстрації за адресою [ADDRESS], та з 05.01.2016 року зареєструвалась за адресою [ADDRESS] (гуртожиток). Відповідно до довідки по склад сім'ї в квартирі від 09.11.2005 року у квартирі за адресою [ADDRESS] мешкають та мають право на житло [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Згідно до довідки Одеської національної академії харчових технологій від 03.11.2017 року № 337/Р4-39 [PERSON], [INFO] року народження, зареєстрована в гуртожитку № 5 Одеської національної академії харчових технологій за адресою [ADDRESS] з 05.01.2016 року. Відповідно до довідки про доходи від 09.11.2017 року № 287, видану Одеською національною академією харчових технологій, [PERSON] дійсно навчається в Одеській національній академії харчових технологій на безоплатній основі, на стаціонарному навчанні, на факультеті ІТХРГіТБ, група ТХ4/409, та стипендію не отримує. Згідно до технічного паспорту на квартиру, виданого Маріупольським БТІ на ім'я [PERSON], квартира [ADDRESS], має загальну площу 44,4 кв.м., житлову площу 30,9 кв.м. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області [INFO], [PERSON] помер [INFO] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Донецької області 30 жовтня 2017 року, [PERSON] померла [INFO]. Згідно до рішення Маріупольської міської ради від 28.01.2016 року № 7/4-39 вулицю Козлова, розташовану у Кальміуському районі міста Маріуполя пойменовано у вулицю Мисливська. Відповідно до ст.127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до п.2 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затв. Наказом Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 року № 1004 студентські гуртожитки вищих навчальних закладів призначені для проживання на період навчання іногородніх студентів, слухачів, курсантів, асистентів-стажистів, інтернів, клінічних ординаторів, аспірантів, ад'юнктів, докторантів тощо (далі - Студенти), а також Студентів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за умови відсутності в них іншого місця проживання. Згідно до п. 5 вказаного Примірного положення житлова площа та місця загального користування в гуртожитку не підлягають приватизації, обміну, закладанню, бронюванню і здаванню для проживання сторонніх осіб чи наймання з іншою метою. Відповідно до п.37 вказаного Примірного положення студент, який проживає у гуртожитку, зобов'язаний, після закінчення навчання або при достроковому позбавленні права на проживання в гуртожитку здати майно гуртожитку, що перебувало в його користуванні, і кімнату в належному стані та виселитися з гуртожитку в двотижневий термін. Аналогічні положення містяться в п.43 вказаного Примірного положення, а саме при відрахуванні з навчального закладу (у тому числі при його закінченні), розірванні угоди на проживання студенти, які проживали в гуртожитку, залишають його в установленому порядку в двотижневий термін від дня видачі відповідного наказу. Так само, згідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затв.Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев'ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників. Отже, аналізуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що проживання у гуртожитках студентів є тимчасовим, гуртожиток надається особам на період навчання, а після закінчення навчання такі особи виселяються з гуртожитку та знімаються з реєстрації у ньому за заявою учбового закладу. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Позивач зазначає у позові, що її постійним місцем проживання з часу її народження та по теперішній час є адреса [ADDRESS] у гуртожитку по [ADDRESS] вона мешкає тимчасово, на період навчання. Відповідно до ч.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно до ч.10 ст.6 вказаного Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Аналогічні положення містьться у п.7 Правил реєстрації місця проживання, затв.Постановою Кабміну від 2 березня 2016 року № 207, згідно до якого реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. При цьому, як роз'яснив Верховний Суд України в п.15 Постанови Пленуму від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має два місця проживання: постійне за адресою, м.Маріуполь, вул.Мисливська (Козлова) 114-А кв.24, та тимчасове - у гуртожитку, на час навчання у учбовому закладі за адресою вул.Канатна, 104. Суд зазначає, що згідно до положень вищевказаних нормативних актів зареєстрована позивач може бути лише за однією адресою. Позивач вказує, що умовою для проживання у гуртожитку була необхідність тимчасової реєстрації у ньому, тому вона тимчасово зареєструвалась у гуртожитку на час навчання, а після закінчення навчання позивач підлягає виселенню з гуртожитку та зняття з реєстрації у ньому відповідно до вказаних нормативних актів. Тому, суд приходить до висновку, що позивач не втрачала право користування квартирою, розташованою у [ADDRESS] Крім того, відповідно до ч.3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Згідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Враховуючи характер спірних правовідносин, доводи позивача та відповідача, суд вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту своїх прав шляхом усунення перешкод у здійсненні нею права користування, та вселення до житлового приміщення. Крім того, враховуючи, що відповідач створює перешкоди позивачу у користуванні квартирою, перешкоджає її вселенню до квартири, а отже фактично не визнає право користування квартирою позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення також позовної вимоги про визнання права користування квартирою, розташованою у місті Маріуполі за адресою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved