overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У грудні 2015 р. Банк звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просив солідарно стягнути зі [PERSON] та ТОВ «НИКЧЕЙЗ» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором про надання кредиту на умовах овердрафту на загальну суму 306272,72 грн. і понесені судові витрати в сумі 4594,09 грн. 16 грудня 2015р. відмовлено у відкриті провадження в частині вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «НИКЧЕЙЗ», оскільки дані вимоги належать до компетенції господарського суду. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, згідно якої позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 07 жовтня 2014 р. на підставі заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, ТОВ «НИКЧЕЙЗ» уклало з Банком Договір банківського обслуговування про надання кредиту на умовах овердрафту (п. 3.2.2.1) в обмін на зобовязання повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди. У забезпечення виконання позичальником ТОВ «НИКЧЕЙЗ» зобовязань, 06 липня 2015 р. між [PERSON] і Банком укладений договір поруки. За умовами договору поруки [PERSON] зобовязався солідарно відповідати перед Банком за сплату ТОВ «Нікчейз» процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно п.3.2.2.2. Угод и 36 % річних, за період користування кредитом у разі прострочки згідно п. 3.2.2.2. Угоди 45 % річних; винагороди, штрафів, пені та інших платежі; кредиту в розмірі 1\~500\~000 грн. (п.п. 1.1., 1.5). Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 554 ЦК визначено, що при порушені боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 25 листопада 2015 р. загальна заборгованість ТОВ "Нікчейз" по кредитному договору перед банком становить 230000,00 грн. заборгованість за кредитом, 42550,00 грн. заборгованість за процентами, 33722,72 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань. Всього 306272,72 грн. (а.с. 31). Тому, враховуючи солідарну відповідальність позичальника та поручителя, вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611 ЦК України обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, в сумі 306272,72 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 4594,09 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 03 листопада 2006 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з вересня 2015 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з"явився, надав суду заява, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує ( а.с. 16). Відповідачка у судове засідання не з"явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що вона позов визнає у повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутність (а.с. 15). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 03 листопада 2006 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 03 листопада 2006 року актовий запис № 933 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 3-4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з вересня 2015 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] та [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 25.08.2012 року Виконкомом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис №20 - розірвати, після розірвання шлюбу прізвище собі змінити на "[PERSON]", стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.12), надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.13), позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.14), проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 25.08.2012 року Виконкомом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис №20 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину -доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбні стосунки позивач та відповідач на теперішній час не підтримують, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений ним судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (а.с.2, 3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON], [INFO]. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [PERSON] є її сином. На даний час він є інвалідом першої -А групи інвалідності, інвалідність встановлена спец. псих. МСЕК № 2 м. Києва 08 грудня 2015 року безстроково. Посилаючись на те, що внаслідок хронічного психічного розладу хворий не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, [PERSON] звернулася до суду з даною заявою про визнання [PERSON] недієздатним. У судове засідання заявниця не з"явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала за тих же підстав, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 5-7). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 230 від 24 березня 2016 року [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад у вигляді важкої розумової відсталості (F 72.0 згідно з МКХ-10) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки (а.с. 42-43). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З урахуванням викладеного, встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. За таких обставин, [PERSON], [INFO], слід визнати недієздатним. На підставі викладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що 08 жовтня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 16. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб виявився невдалим, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, ведення домашнього господарства, на грунті чого між ними постійно виникали суперечки та сварки, що призвело до розпаду сім"ї. Більше двох років вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть, на примирення не погоджується. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи наведене, просить суд розірвати шлюб з [PERSON], стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 150 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги змінила та просила судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 150 грн. з відповідача не стягувати. Відповідач в судове засідання не з'явився, у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, змінені позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, сторони уклали шлюб 08.10.2011 року, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за № 16. Згідно довідки № 733 від 01.12.2015 року, виданої виконавчим комітетом Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, до складу сім"ї [PERSON] входять: мати -[PERSON], батько-[PERSON]., брат - [PERSON], племінниця-[PERSON] та племінник - [PERSON] Судом встановлено, що подружнє життя з відповідачем не склалося, на протязі двох років сторони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть, тому суд вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У грудні 2015 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову обгрунтовуються таким. Позивачу [PERSON], відповідачу по справі (колишньому чоловіку позивача) та їхній повнолітній донці (іншому позивачу) належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 25 листопада 1994 року, що видано ЖКК тресту «Шостхімбуд» на підставі розпорядження № 196 від 25 листопада 1994 року. Вищевказана квартира складається з двох житлових кімнат, які є ізольованими, житловою площею 30,1 кв.м (11,8 кв.м, 18,3 кв.м), кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи. Загальна площа квартири складає 54,6 кв.м. Особовий рахунок на оплату комунальних послуг та послуг газо-, водо-, тепло- та електропостачання відкриті на ім'я позивача [PERSON] Відповідач також проживає у даній квартирі, але свою частку комунальних платежів не сплачує. З відповідачем склались неприязні стосунки, які унеможливлюють створення належні умови для спільного проживання. Позивач, яка отримує мінімальну заробітну плату запропонувала відповідачу добровільно визначити порядок користування спірною квартирою, окремо сплачувати комунальні платежі та квартплату на що відповідач відповів відмовою. Посилаючись на норми ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 368-372, 383, 391 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", позивачі просили суд встановити порядок користування вищевказаною квартирою, виділивши позивачу та відповідачу окремі приміщення (житлові кімнати), а приміщення кухні, ванної кімнати, вбаральні, коридору, вбудованої шафи залишити у спільному користуванні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судовому подав заяву про визнання позову. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 25 листопада 1994 року саме сторони в даній справі є співвласниками квартири [ADDRESS], визнання відповідачем позову прав будь-яких інших осіб не порушує, а відповідно до ст. 317, 355, 383 ЦК України саме власник (співвласники) має право визначати порядок користування майном. Таким чином, визнання відповідачем позову в даній справу не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У грудні 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування своєї заяви заявник вказав, що в липні 2015 року померла його тітка [PERSON]. Інші спадкоємці відсутні. Після смерті тітки відкрилась спадщина, однак отримати свідоцтво на право на спадщину він не може, оскільки між померлою і ним не встановлені родинні відносини, для встановлення яких необхідно надати своє свідоцтво про народження,свідоцтво про народження батька [PERSON] за 1922 рік,та свідоцтво про народження [PERSON] за 1938 рік. , одна актові записи про народження його батька та тітки були втрачені, і в державний архів Миколаївської області не надходили. Посилаючись на викладене просив задовольнити заяву. В судовому засіданні заявник та його представник [PERSON] заяву підтримали. Представник зацікавленої особи в судове засідання надала заяву, де при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд вислухавши пояснення заявника та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в липні 2015 року померла [PERSON], актовий запис № 7311 від 11.07.2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина, але заявник не може отримати свідоцтво на право на спадщину, оскільки між померлою і ним не встановлені родинні відносини. Згідно актового запису про шлюб № 5 від 04.01.1972 року складеного Другим Приморським відділом державної реєстарції актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції вбачається що гр. [PERSON], [INFO] зареєструвала шлюб з гр. [PERSON],10.12.1939 року . З копії витягів погосподарської книги за 1941-1946 роки , вказано склад сім"ї до складу якої входили його батько [PERSON] та спадкодавець [PERSON]. Заявник своєчасно звернувся до нотаріально контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак не може отримати свідоцтво про спадщину, оскільки відсутні підтвердження факту родинних відносин. В судовому засіданні свідки пояснили, що [PERSON] був рідним братом померлої [PERSON], а [PERSON] є племіником. Пояснення заявника, свідків , копією свідоцтва про народження [PERSON], копією з погосподарської книги с. Бобрик Врадіївського району за 1994 -1945 роки про склад сім"ї до складу якої входили [PERSON] та спадкодавець [PERSON], підтверджує факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Відповідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.04.2014 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю в поглядах на сімю та сімейне життя, шлюбні відносини не підтримують з серпня 2015 року. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. Судові витрати з відповідача не стягувати. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про визнання позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 12.04.2014 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис №276. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 117487, виданого 12.04.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу за її бажанням залишити прізвище "Яценко".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2005 року. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини не підтримують з вересня 2015 року та спільне господарство не ведуть. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявила про визнання позовних вимог, вважає за доцільне шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 24.09.2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1531. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 04.12.2015 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 08.12.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу за бажанням відповідача необхідно залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved