Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком дитини. У 2009 році вони припинили шлюбні стосунки і з того часу відповідач не займається вихованням дитини. Він не проживає з дитиною, не займається його вихованням і утриманням, не піклується про фізичний і моральний розвиток дитини, фінансова допомога дитині не надається. Відповідач ніякої уваги дитині не приділяє, заборгованість по аліментам становить 23676,93 грн. 17 лютого 2010 року шлюб між нею та відповідачем розірваний, вона знаходиться в іншому шлюбі, де створені всі умови для проживання, виховання та навчання дитини. Вона звернулася до опікунської ради Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, однак її заява про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав розглянута одностороннє, неповно і наданий висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. У зв'язку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог і пояснила, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, дитина не знає його як батька, називає батьком її чоловіка [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив і пояснив, що позивачка створювала перешкоди у побаченнях з дитиною, і тому він не приймав участі у вихованні та утриманні дитини. Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на у обставину, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою. Представники органу опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області та Біляївської районної державної адміністрації Одеської області у судовому засіданні позовну заяву не підтримали, вважали за необхідне надати відповідачеві можливість виховувати дитину. Вислухавши пояснення сторін, прокурора, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 24 жовтня 2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 4). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом РАГС Біляївського районного управління юстиції Одеської області 17 лютого 2010 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 7). Судом встановлено, що у червні 2009 року сторони припинили шлюбні стосунки, і до теперішнього часу відповідач не займається виконанням своїх батьківських обов'язків. У жовтні 2009 року відповідач бачився з сином, коли позивачка була на прогулянці з дитиною, що підтвердили сторони у судовому засіданні, потім 5 квітня 2010 року, у день, коли святкували день народження сина, відповідач прийшов до дитини, але через те, що він знаходився у неадекватному стані, його до дитини не пустили. 26 лютого 2010 року позивач звернувся до органу опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області з питання визначення часу побачень з дитиною, але на перше засідання не з'явилася позивачка, а на друге засідання не з'явилися обидві сторони, що підтверджується рішенням виконкому Великодальницької сільської ради (а.с. 13). [PERSON] було роз'яснено і рекомендовано звернутися до служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації. Протягом тривалого часу відповідач не намагався звернутися до органу опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації для вирішення цього питання, не приходив до дитячого садка, не звертався до лікарні з питання стану здоров'я дитини. Судом встановлено, що у 2013 році дитині проведена хірургічна операція, але відповідач ніяким чином не намагався відвідати дитину. До 2014 року відповідач не намагався побачитися з дитиною, не вітав сина з Новим роком, з днем народження. Протягом тривалого часу відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків - не піклувався про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готував його до самостійного життя, ніяким чином не цікавився ним. Судом було встановлено, що хлопчик не знає відповідача як батька, він називає батьком чоловіка матері - [PERSON] Цю обставину підтвердив у судовому засіданні відповідач, а також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 11 квітня 2014 року у малолітнього [PERSON] є окрема кімната, де є ліжко, стіл, шафа для одягу, куток для ігор, є окрема кімната, де дитина тільки грається, [PERSON] з чоловіком створили належні умови для проживання та нормального розвитку дитини (а.с. 5). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 14 лютого 2014 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с. 6). З характеристики Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області вбачається, що [PERSON] характеризується з позитивної сторони (а.с. 8). Відповідно до характеристики Великодальницького дошкільного навчального закладу ясла-садок «Золотий ключик» № 40 від 22.04.2014 року [PERSON] водить дитину - [PERSON] в дитячий садок з 07.05.2012 року, за цей час проявила себе уважною, люблячою матір'ю, дитина завжди охайно одягнена, спокійна, урівноважена, мати завжди цікавиться життям дитини у дитячому садку, за весь час перебування дитини у дитячому садку батько дитини [PERSON] жодного разу не з'явився, не цікавився життям дитини (а.с. 9). З розрахунку заборгованості по аліментам від 25.03.2014 року вбачається, що заборгованість становить 23676,93 грн. (а.с. 10). Зазначену заборгованість після вирішення питання органом опіки та піклування В.Дальницької сільської ради про позбавлення відповідача батьківських прав він повністю не погасив, сплатив лише 6715 грн. (а.с. 51), на теперішній час заборгованість по аліментам становить 16961,93 грн. У квітні 2014 року позивачка звернулася до органу опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області з питання позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], з цього приводу було винесено рішення і визнано недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Цим же рішенням [PERSON] рекомендовано погасити заборгованість по аліментам, звернутися до служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації з заявою про призначення зустрічей з чином, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду щодо вирішення питання виплати аліментів [PERSON], а також стосовно позбавлення відповідача батьківських прав. Встановлено, що належних висновків про захист свого порушеного права батька на участь у вихованні дитини відповідач не зробив, адже з приводу усунення перешкод у спілкуванні, на які він посилався, та забезпечення участі у вихованні дитини він не вживав жодних заходів і не звертався з відповідними вимогами ні до суду, ні до органу опіки і піклування. Крім того, звертає на себе увагу також і та обставина, що навіть з часу винесення рішення виконкомом В.Дальницької сільської ради Біляївського району Одеської області (28.04.2014 року) і до теперішнього часу відповідач не намагався побачитися з дитиною. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач виконує свої батьківські обов'язки, не приходить до дитини, не вітає зі святами, ніяким чином не приймає участі у вихованні дитини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює вихователем у дитячому садку, який відвідує [PERSON]. У квітні 2014 року відповідач прийшов до дитячого садка з подарунком для [PERSON] і солодощами, але [PERSON] пройшов повз нього і сказав дітям, що це не його тато, а тато у нього - інший. Судом було встановлено, що того часу, як сторони почали проживати окремо - протягом п'яти років, відповідач усього декілька разів намагався побачитися з дитиною. На запитання суду відповів, що до дитячого садка прийшов, бо його умовили його мати і сестра, а до служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації не звертався, оскільки не було часу та бажання це робити. Відповідно до ч.ч.5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п.16 постанови від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вбачається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом було встановлено, на святкування дня народження [PERSON], коли йому виповнився один рік, відповідача до дитини не пустили через неадекватність поведінки, але до теперішнього часу відповідач не намагався познайомитися з дитиною і приймати участь у його вихованні. Натомість належних і переконливих доказів про створення перешкод відповідачу у спілкуванні із малолітнім сином з 2010 по 2014 р.р. матеріали справи не містять, а судом їх не було здобуто. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе не погодитися з висновком органу опіки та піклування, оскільки він суперечить інтересам дитини. Оскільки зв'язок батька із дитиною перервався саме за винної бездіяльності [PERSON], тому наявні законні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved