Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12.10.2016 року на її користь присуджено стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дочки сторін [PERSON] , [INFO] . Однак, на даний час присуджених аліментів на утримання дитини не достатньо. Так, у позивача на даний час змінилось матеріальне становище, їй важко самостійно утримувати вказану дитину, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг та інші речі, необхідні для забезпечення нормального рівня життя дитини. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак, є здоровим, працездатним чоловіком, має нерегулярний мінливий від сезонних робіт, його стан здоров`я та матеріальний стан дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі необхідному та достатньому для її належного утримання, а саме у розмірі 3 000 грн. щомісячно. Тому позивач просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів до 3 000 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, 04.05.2020 року подала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 18). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано, а вказану дитину залишено проживати з матір`ю, тобто позивачем (а.с. 3). Судом встановлено, що згідно із рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.10.2016 року, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання вказаної дитини в твердій грошовій сумі, по 500 грн. щомісячно до досягнення цією дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили 23.10.2016 року (а. с. 4). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Вирішуючи спір, суд враховує вік дитини сторін та пов`язані з цим витрати на її харчування, розвиток здібностей, забезпечення найбільш необхідними речами, відсутність відомостей про місце роботи та розмір заробітку відповідача, тобто майновий стан платника аліментів. Тому суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів явно недостатній для забезпечення навіть найбільш необхідних потреб дитини сторін, в зв`язку з чим цей розмір слід збільшити до розміру, запропонованого позивачем, а саме до 3 000 грн. щомісячно, оскільки саме такий розмір відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: approved