Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

У зв`язку з тим, що 31 липня 2016 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] та [PERSON] , як позичальниками, був укладений договір позики 40000,00 гривень та 1650 доларів США, зі строком повернення в липні 2017 року, факт отримання грошей підтверджується власноручно виконаною [PERSON] розпискою, завіреною власним підписом обох позичальників, в установлений договором строк [PERSON] та [PERSON] суму позики не повернули і від її повернення відмовляються, позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідачів заборгованість за договором позики та судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про слухання справи своєчасно і належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, за участю її представника, адвоката Раджабова О.Ш. Представник позивачки, адвокат Раджабов О.Ш., з`явившись до суду, у зв`язку з неявкою відповідачів, в судове засідання подав заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі та ухвалити заочне рішення по даній справі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися і не повідомили суд про причини неявки, хоча про дату, місце і час розгляду справи вони були повідомлені своєчасно і належним чином через публікацію оголошення на сайті Рівненського районного суду, оскільки адресовані їм конверти повернулися на адресу суду з причини "за закінченням терміну зберігання". Від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у їх відсутності. Суд визнає неявку відповідачів до суду неповажною і приходить до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності. Тобто, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка і її представник не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 31 липня 2016 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] та [PERSON] , як позичальниками, був укладений договір позики 40000,00 гривень та 1650 доларів США, зі строком повернення в липні 2017 року, про що зазначено в розписці, копія якої долучена до матеріалів справи. Позивачка виконала свої зобов`язання за договором і передала відповідачам обумовлену суму грошей, що підтверджується вказаною розпискою, яка вчинена [PERSON] і завірена його підписом та підписом [PERSON] . Однак, позичальники [PERSON] та [PERSON] не виконали взяті на себе обов`язки і в установлений договором строк суму позики не повернули. 22 липня 2019 року позивачка направила відповідачам лист-претензію з вимогою повернути борг, але відповідачі на нього не відреагували і суму позики не повернули. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не належним чином виконували свої зобов`язання за договором позики, виникла заборгованість, яку в добровільному порядку відповідачі не погашають, тобто в наявності є порушення прав позивачки, за захистом яких спрямоване її звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до задоволення і сума заборгованості підлягає стягненню. Неявку відповідачів до суду розцінено як їх самоусунення від вирішення даного спору, вони жодним чином не зреагувала на позов, не дали свого відзиву на позов, можливих заперечень на нього, хоча мала таку можливість, так як неодноразово заздалегідь повідомлялися про слухання справи, тому суд вважає, що вони погоджується з позовом. В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved