Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 квітня 1998 року між позивачем та відповідачами укладено договір міни № 3-00071, квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала відповідачам на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яка належала їй, який посвідчений і зареєстрований Каховським відділенням Херсонської товарної біржі «ВА-БАНК». Істотні умови зазначеного договору сторонами виконанні в повному обсязі, проте при її зверненні до приватного нотаріуса Садовського районного нотаріального округу [PERSON] щодо посвідчення договору довічного утримання предметом якого має бути зазначена вище квартира їй було відмовлено, оскільки зазначений договір міни нотаріально не посвідчений, та запропоновано звернутись до суду. На підставі викладеного просила суд визнати зазначений договір міни дійсним. Представник позивача в судове засідання не з'явилась у адресованій суду заяві просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причин не явки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 - 226ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 27 квітня 1998 року в Каховському відділенні Херсонської Товарної біржі «Ва-Банк» між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] передають квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON], а [PERSON] в свою чергу передає домобудівлю з надвірними будівлями, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON], [PERSON] Зі змісту договору також вбачається, що у відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договір не підлягає нотаріальному посвідченню. 21 вересня 1998 року вказаний договір зареєстрований Каховським БТІ. 09.04.2014 року приватним нотаріусом Садовського районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено у посвідчені договору довічного утримання предметом якого має належна [PERSON] квартира [ADDRESS], оскільки договір міни нотаріально не посвідчений, та рекомендовано звернутись до суду. Сторони від нотаріального посвідчення договору міни ухилились, оскільки були впевненні в достатності укладання угоди міни лише на товарній біржі і вважали такий договір законним. Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 241 ЦК України 1963 року за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує; до ст. 242 ЦК України 1963 року до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін; відповідно до ст. 227 ЦК України договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі - продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів; відповідно до ст. 47 ЦК України нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення не вимагається; відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, чинній на момент укладення договору міни, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, враховуючи встановлені по справі обставини та аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає доведеним, що 27 квітня 1998 року між сторонами був укладений договір міни, в результаті якого відповідачами була передана позивачці у власність спірна квартира, а позивачкою в свою чергу передано відповідачам у власність житловий будинок. Тобто, обома сторонами договору повністю виконано угоду, яка на момент її укладання відповідно до норм ЦК України потребувала нотаріального посвідчення, а відповідно до вимог Закону України "Про товарну біржу" не підлягала нотаріальному посвідченню, спірний договір міни був зареєстрований в БТІ, до теперішнього часу жодна з сторін договору не заявляла про його недійсність, але вже в 2014 році під час коли позивачка намагалася скористатися своїм правом розпорядитися власністю, вона отримала відмову в нотаріальному посвідчені договору з причин відсутності нотаріального посвідчення спірного договору, що призвело до порушення її конституційного права на володіння, користування і розпорядження своєю власністю, тому суд вважає за необхідне визнати зазначений договір міни дійсним, а позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved