Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини, в котрому зазначено, що від спільного життя із відповідачем вони мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] На даний час вони з відповідачем разом не проживають. Допомоги на утримання дітей відповідач надавати не бажає, хоча може надавати таку допомогу. Він є працездатною особою, працює, але їй невідомо де саме. Згідно рішення суду із відповідача на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу боржника, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. А також просила стягувати щомісячно із відповідача на її особисте утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від доходу боржника до досягнення дочкою [PERSON] - [INFO] трьохрічного віку. В судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати у її відсутність, вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до задоволення. В силу ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного життя вони мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - 24.07.2016 р.н.(свідоцтва про народження а.с. 9-12). На даний час вони з відповідачем разом не проживають (акт обстеження житлових умов а.с. 18). Допомоги на утримання дітей відповідач не надає, хоча може надавати таку допомогу. Відповідач є працездатною особою, працює, але невідомо де саме, хронічних хвороб не має, та не має на своєму утриманні інших осіб. Згідно рішення суду із відповідача на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу боржника, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.13, 14). Позивачка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи ті обставини, що відповідач є працездатною особою, має нормальний стан здоров'я, здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір прожиткового мінімуму з 01 грудня 2018 року для дітей віком до 6 років становить 1626 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років 2027 грн., то суд вважає, що з відповідача на утримання неповнолітніх дітей необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. В силу ч. 3 ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків, (постанова Верховного Суду України від 20 червня 2018 року, справа № 308/2749/16-ц). Оскільки відповідач є працездатною особою, а позивачка не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою донькою, то суд, враховуючи дані обставини, а також положення ч. 2 ст. 84 СК України, вважає, що на особисте утримання позивачки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини його доходу, до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трьохрічного віку.

Outcome: approved