Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Сторони з 26 липня 1991 року по 21 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі сторони мають, в тому числі доньку [PERSON], яка 11 вересня 2015 року досягла повноліття. З 09 серпня 2012 року [PERSON] навчається на денному відділенні\~ у Могилів-Подільському\~ медичному коледжі. У звязку з необхідністю розвитку додаткових здібностей спільної з відповідачем дочки, позивач уклала договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації та надання додаткових освітніх послуг з Могилів-Подільським медичним коледжем, відповідно до умов якого загальна вартість освітньої послуги становить 34500 гривень. У період неповнолітя дочки позивач сплатила за її навчання у коледжі 31500 гривень. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на підставі ст.. 185 СК України ? частини освітньої послуги сплачених нею за навчання неповнолітньої дочки у розмірі 15750 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала свою позовну вимогу\~ з підстав, наведених у позовній заяві. Зокрема, позивач зазначила, що\~ має з відповідачем троє спільних дітей: [PERSON], 1992 року нардження, який є інвалідом з дитинства, [PERSON],\~ [INFO]\~ та\~ [PERSON], [INFO]. З 2008 року вона припинила подружні стосунки з відповідачем. У звязку з необхідністю розвитку додаткових здібностей їх дочки [PERSON], 09 серпня 2012 року вона уклала договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг з Могилів-Подільським медичним коледжем. Загальна вартість оплати за навчання становить 34500 гривень, з яких вона сплатила 31500 гривень. Оскільки нести такі витрати мають обоє батьків, а відповідач уникав такого обовязку, просить стягнути з відповідача половину сплачених нею до досягнення дочкою повноліття додаткових щорічних витрат, повязаних з оплатою навчання в учбовому закладі в розмірі 15750 гривень. Відповідач позов визнав частково і пояснив: Дійсно з 2008 року він припинив подружні стосунки із позивачем і з тих пір проживає окремо від сімї. Він в даний час працевлаштований і його заробітна плата є мінімальною. З цієї суми бухгалтерія щомісячно утримує половину на погашення заборгованості за виконавчим листом про стягнення аліментів на спільних з позивачем дітей. Він неодноразово перераховував дочці кошти для оплати навчання, але не має про це доказів. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України), що закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Із рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2014 року (а.с. 25) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 26 липня 1991 року по 21 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. В цьому судовому засіданні сторони ствердили, що припинили подружні стосунки у 2008 році. Свідоцтвом про народження\~ (а.с. 6) стверджується, що відповідач є батьком [PERSON], яка 11 вересня 2015 року досягла повноліття. Договором про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг від 09 серпня 2012 року (а.с. 8),\~ довідкою директора Могилів-Подільського медичного коледжу № 301 від 03 грудня 2015 року (а.с. 3) стверджується, що\~ [PERSON] є студенткою денної форми навчання медсестринсько-стоматологічного відділення Могилів-Подільського медичного коледжу, навчається за контрактом і закінчує навчання 29\~ червня 2016 року. Загальна вартість навчання, відповідно до договору, за 2012-2016 роки складає 34\~500 гривень. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 20 листопада 2015 року, яке набрало чинності 1 грудня 2015 року (а.с. 18-19), з [PERSON] Миколайовичана користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, починаючи із 21 жовтня 2015 року до закінчення нею навчання у Могилів-Подільському медичному коледжі, але не довше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. \~ Із цього ж рішення слідує, що [PERSON] є платником аліментів на користь позивача на утримання їх спільних дітей у розмірі по 200 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 04 лютого 2010 року. У п. «а» ч. 1 ст. 29 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зазначено, що держава погоджується щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі. У відповідності до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі. Як встановлено судом та підтверджено квитанціями про оплату за навчання [PERSON] (а.с. 4-7), позивачем протягом 2012-2015 років понесені витрати на навчання дочки в сумі 31\~500 гривень. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові, як в даному випадку. Позивач ствердила, що дочка [PERSON] має здібності та цікавиться медичною справою. З метою подальшого удосконалення та розвитку, вона вступила на навчання в коледж, у зв'язку з чим позивач несе додаткові витрати. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, відповідно до належних та допустимих доказів, наданих на виконання вимог ст. 60 ЦПК України, вбачається що позивачем, починаючи з 2012 року до липня 2015 року, тобто до досягнення дочкою повноліття, самостійно були понесені витрати, що викликані особливими обставинами навчанням спільної з відповідачем дочки [PERSON] в сумі 31500 гривень. Враховуючи те, що відповідач не довів своєї участі в оплаті навчання дочки [PERSON], обставину, що відповідно до вимог Сімейного кодексу України, сторони порівну повинні нести ці витрати, стягненню з [PERSON] підлягають витрати в сумі 15750 гривень (31500 грн. : 2). Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати державного мита звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Outcome: approved