Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] - як частку у спільній сумісній власності подружжя. Пояснила, що 02.09.2006 року уклала із відповідачем шлюб, від даного шлюбу у них є двоє дітей. Крім цього додала, що за час подружнього життя за спільні грошові кошти у 2007 році ними був придбаний житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS]. Купівля вищезазначеного будинковолодіння була оформлена у Бережанській державній нотаріальній конторі ім`я відповідача, також були виготовлені на нього відповідні документи у Бережанському МБТІ. Позивачка додала, що у 2007 році вони перейшли жити у будинок, і за спільні грошові кошти там був проведений ремонт. В цьому будинку були зареєстровані вона, відповідач та їх діти. Однак подружнє життя не склалося, в результаті чого шлюбу між сторонами було розірвано. Після цього позивачка змушена була змінити місце проживання. На початку листопада 2014 року сестра відповідача попросила позивачку знятися із дітьми із реєстрації будинковолодіння, оскільки [PERSON] хоче продати вищезазначене будинковолодіння. Представник відповідача [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок із надвірними будівлями у [ADDRESS]. Крім цього пояснила, що її рідний брат [PERSON] після реєстрації шлюбу проживав із дружиною по [ADDRESS]. На початку 2006 року мати відповідача [PERSON] будучи на заробітках за кордоном передала [PERSON] кошти в сумі 3000 євро, для придбання особистого житла синові. З метою реалізації свого наміру [PERSON] узгодила всі умови договору купівлі-продажу житлового будинку із надвірними будівлями, а 29.09.2006 року, тобто безпосередньо після весілля сина, вона уклала договір завдатку із власником будинку [PERSON], який було оформлено у письмовій формі. Внаслідок укладення даного договору їхня мати передала продавцю [PERSON] кошти в сумі 300 дол. США. Згодом вона дала синові гроші для проведення ремонтних робіт в приміщенні будинку. Таким чином подружжя користувалось житловим будинком із вересня 2006 року, хоча договір купівлі-продажу вказаного будинку було укладено 11.10.2007 року, коли [PERSON] та [PERSON] вже там фактично проживали. Відтермінування даного договору було викликано станом здоров`я продавця [PERSON] та неможливістю приїзду із-за кордону матері [PERSON] - [PERSON] Після укладення шлюбу подружжя не мало самостійного джерела заробітку і знаходилось на утриманні матері [PERSON], а тому особистих коштів у подружжя не було. Представник відповідача просить задоволити зустрічний позов, допитати у судовому засіданні свідків, також просить стягнути судові витрати по справі із [PERSON] В судовому засіданні позивачка за первісним позовом /відповідачка за зустрічним позовом/ [PERSON] та її адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, і просять суд позов задоволити, а у зустрічному позові просять відмовити, у зв»язку з його безпідставністю. В судовому засіданні позивачка за зустрічним позовом- представник відповідача [PERSON] та адвокат [PERSON] позовних вимог не визнали, просять в задоволенні позову відмовити, оскільки він є безпідставним та не обґрунтованим, а зустрічний позов задоволити в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється матір`ю [PERSON] суду пояснила, що 29.09.2006 року, після весілля сина, вона уклала договір завдатку із власником будинку [PERSON], який було оформлено у письмовій формі. Крім цього на початку 2006 року вона була на заробітках за кордоном та передала синові кошти в сумі 3000 євро, для придбання житла. Фактично подружжя почало проживати у житловому будинком із вересня 2006 року. Однак договір купівлі-продажу вказаного будинку було укладено 11.10.2007 року, відтермінування даного договору було викликано станом здоров`я продавця [PERSON] та неможливістю її приїзду із-за кордону. Саме тому зазначене будинковолодіння було оформлено на її сина [PERSON], жодного стосунку до купівлі зазначеного будинковолодіння ні її син [PERSON] ні [PERSON] не мали, оскільки власних коштів у них не було, вони перебували на її утриманні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є двоюрідною сестрою [PERSON] суду пояснила, що її брат після одруження звертався до неї із проханням, щоб вона знайшла будинковолодіння для купівлі, оскільки він хоче проживати із дружиною окремо. Крім цього додала, що грошові кошти на будинковолодіння та проведення ремонтних робіт у ньому давала його мати [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є сестрою позивачки за первісним позовом суду пояснила, що їхня мати продала будинковолодіння гр. [PERSON] і дала їй грошові кошти для облаштування свого житла. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона придбала житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] у [PERSON], частину грошей в сумі 3000 доларів США, вона дала [PERSON], однак куди і яким чином було витрачено ці кошти вона не знає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що від [PERSON] їй на початку 2006 року стало відомо про те, що йому мати [PERSON] передала кошти для придбання житлового будинку. Вона та її чоловік допомогли підшукати будинок по [ADDRESS], який на той час продавався. Також вона пояснила, що вказаний житловий будинок фактично було придбано за кошти [PERSON], які вона передала своєму синові [PERSON] Вислухавши в судовому засіданні пояснення [PERSON], її адвоката [PERSON], представника відповідача [PERSON], її адвоката [PERSON], пояснення свідків, всебічно та повно ознайомившись із матеріалами цивільної справи та поданими сторонами доказами, перевіривши їх належність та допустимість, суд вважає, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, що у [ADDRESS] - як частку у спільній сумісній власності подружжя слід залишити без задоволення, а зустрічний позов [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок із надвірними будівлями у [ADDRESS] слід задоволити з наступних підстав. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3,4 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. В судовому засіданні встановлено, що за час спільного проживання було придбано будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS]. Із копії рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 13.06.2014 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із довідки №981 від 05.11.2014 року вбачається, що до складу сім`ї, яка проживає у будинковолодінні, що знаходиться по [ADDRESS] входять: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Із копії технічного паспорту на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] вбачається, що він виданий Бережанським ОКМБТІ на ім`я [PERSON] Із копії договору купівлі-продажу від 11.10.2007 року вбачається, що продавець [PERSON] продав покупцеві [PERSON] за плату в сумі 10 000 грн. будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS]. Із копії витягу серія ССГ №769272 про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить будинковолодіння, що за адресою [ADDRESS]. Із договору завдатку від 29.09.2006 року вбачається, що покупець [PERSON], а продавець [PERSON] отримує завдаток у сумі 300 дол. США в рахунок продажу житла, що за адресою [ADDRESS]. Даний документ, як доказ, стороною позивача не оспорювався та цю обставину було фактично позивачкою визнано. Суд критично оцінює покази позивачки за первісним позовом [PERSON] про те, що будинковолодіння за адресою [ADDRESS] куплено за спільні кошти подружжя, що нею було внесено особистих 3000 доларів США на купівлю та ремонт зазначеного будинковолодіння, оскільки судовому засіданні не встановлено зазначених обставин, доведених належними та допустимими доказами того, що позивачка [PERSON] за спільні грошові кошти придбала із чоловіком спірне будинковолодіння. Крім того, в судовому засіданні доведено, що свідок [PERSON] дійсно передала кошти позивачці в сумі 3000 доларів США, однак відомостей підтверджених належними та допустимими доказами куди і яким чином дані кошти були витрачені в судовому засіданні не здобуто. Крім того, суд критично ставиться до показів свідка [PERSON] рідної сестри позивачки і не бере їх до уваги з огляду на те, що свідок є зацікавленою особою у вирішенні даної справи по суті і окрім цього покази свідка різняться від встановлених в судовому засіданні обставин справи і спростовуються показами інших свідків та матеріалами справи. Із досліджених в судовому засіданні належних доказів слідує те, що в дійсності житловий будинок по [ADDRESS] був придбаний [PERSON] за її кошти та в її інтересах, однак через неможливість приїхати на Україну та іншими обставинами, за яких [PERSON] не міг приїхати в м.Бережани, укладення договору купівлі-продажу відкладалося, хоча [PERSON] та його сім»я фактично проживали у вказаному будинковолодінні. В подальшому коли [PERSON] мав можливість приїхати в м.Бережани для укладення договору купівлі продажу, [PERSON] не змогла приїхати із Португалії, а тому покупцем будинку став [PERSON], який передав продавцеві [PERSON] кошти, які на початку 2006 року йому для придбання будинку надала мати [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні якби [PERSON] мала можливість приїхати із Португалії до м.Бережани для укладення договору купівлі продажу зазначеного будинковолодіння то і покупцем відповідно була б вона, а не її син [PERSON] Таким чином суд, приходить до висновку, що дане будинковолодіння не є об'єктом спільної сумісної власності. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги обставини спору встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок із надвірними будівлями по [ADDRESS] підлягає до задоволення, а у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: approved