Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У грудні 2017 року УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання. В позові зазначили, що відповідач 24.02.2016 року звернулася до управління праці та соціального захисту населення з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Після чого, відповідачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014р., якою був затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, була призначена щомісячна державна допомога на двох членів сім'ї з 24.02.2016 року. В заяві [PERSON] вказала, що вона з донькою фактично проживає по [ADDRESS]. Під час перевірки достовірності та повноти наданої заявником інформації, було отримано інформацію з Державної прикордонної служби України, з якої було з'ясовано, що відповідач не проживала постійно за фактично вказаною адресою. Відповідач не повідомила письмово управління про те, що вона планує виїжджати на тимчасово окуповану території до покинутого місця проживання. Оскільки відповідач надала управлінню недостовірну інформацію про фактичне місце проживання, не повідомила управління про те, що вона виїхала на тимчасово окуповану територію на тривалий час, виникла переплата державної допомоги у розмірі 14054,38, яку відповідач у добровільному порядку не повернула. Представник позивача Боброва С.А. в судове засідання не з'явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. У разі неявки відповідачів у судове засідання не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Бердянського міськрайонного суду. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до Законом України №2147-УІІІ від 03.10.2017 року були внесені зміни до Цивільного процесуального кодексу України, які набрали чинності 15.12.2017 року. Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією. За таких підстав, суд розглядає вказану справу за правилами, що діють на час її розгляду в порядку загального позовного провадження, відповідно до ст.ст.223,247,280 ЦПК України, за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 24.02.2016р. (а.с.2), 25.09.2016р.(а.с.3) [PERSON] зверталася до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради заяву про призначення їй з дитиною щомісячної адресної допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Рішеннями УПСЗН від 26.02.2016 року (а.с.7) та від 19.12.2016 року (а.с.5 на звороті) відповідачу була призначена державна допомога у розмірі 1326,00 грн. щомісячно з 24.02.2016р. по 16.08.2016р., з 25.08.2016р. по 24.02.2017р. За цей період відповідач отримала державну допомогу в загальному розмірі 14054,38 грн. Згідно зі ст.5. ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Відповідно до ч.1,2 ст.9 Закону внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на оплату вартості комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу в місцях компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (містечках із збірних модулів, гуртожитках, оздоровчих таборах, будинках відпочинку, санаторіях, пансіонатах, готелях тощо) за відповідними тарифами, встановленими на такі послуги та товари для населення. Внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. У липні 2017 року до управління надійшла інформаційна довідка Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 05.07.2017 року з якої вбачається, що [PERSON] [INFO] і [PERSON], [INFO], з лютого 2016року по червень 2017 року перебувала на підконтрольній території України по декілька днів ( з 13.02.16-20.02.16, 22.02.16-06.03.16, 16.03.16-26.03.16, 11.06.16-04.07.16, 31.07.16-02.08.16, 10.08.16-25.08.16, 01.11.16-29.11.16, 18.12.16-21.12.16, 29.01.17-31.01.17, 11.06.17-18.06.17), а потім поверталася на непідконтрольну Україні територію. Тобто вказана інформація свідчить про те, що відповідач за місцем фактичного проживання: [ADDRESS], яку вона вказала у заяві про призначення державної допомоги, була відсутня більше 60 днів. Крім того, відповідач до УПСЗН з повідомленням про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, не зверталася, про причину тривалої відсутності УПСЗН не повідомляла. Відповідно до ст.12 Закону підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, повернулася до покинутого місця постійного проживання. Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є зокрема дані, отримані з відповідних державних реєстрів Згідно п.п.9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 за наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських об'єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки. У день прийняття рішення про скасування довідки керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення припиняє призначені структурним підрозділом з питань соціального захисту населення соціальні виплати такій особі та інформує про прийняте рішення органи, що здійснюють соціальні виплати, які припиняють соціальні виплати такій особі до прийняття остаточного рішення комісією. Суд встановлено, що рішенням УПСЗН №336 від 11.08.2017 року скасовано довідку від 17.02.2015р. №2306011381 про взяття на облік [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи і припинено виплату допомоги з 01.09.2017р.(а.с.9), про що відповідача було повідомлено листом, однак до теперішнього часу надміру виплачені грошові кошти у сумі 14054,38 грн. відповідачем не відшкодовано. Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За вимогою ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. З огляду на те, що з боку відповідача наявна недобросовісність набуття грошової допомоги, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути незаконно отриману суму допомоги у розмірі 14054,38 грн. Оскільки позивач на час звернення до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved