Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з цим позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за Кредитною лінією в розмірі 13747,74 грн., яка складається з тіла кредиту -7035,31 грн., простроченого тіла кредиту - 1750,70 грн., заборгованість за відсотками -1226,22 грн., та судовий збір у розмір 243,60 грн.. Свій позов аргументував тим, що 08.11.2012 між Публічним акціонерним товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено Кредитний договір відповідно до умов заяви за № 001-01083-081112, згідно якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України з лімітом кредитної лінії 8800 грн. на 364 дні, з можливістю його продовження без додаткової угоди, зі сплатою 14,99% річних за користування відновлюваною кредитною лінією, плати за обслуговування кредиту (комісії) 3,95% щомісячно. Відповідач у встановлений кредитним договором строк, взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим порушив умови кредитного договору і має кредитну заборгованість, яка станом на 10.06.2014 становить 13747,74 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, одним із пунктів позовної заяви просив справу розглядати у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про визнання позову, просив розглянути справу у його відсутність. Суд вважає, що оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що 08.11.2012 між Публічним акціонерним товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено Кредитний договір відповідно до умов заяви за № 001-01083-081112, згідно якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України з лімітом кредитної лінії 8800 грн. на 364 дні, з можливістю його продовження без додаткової угоди, зі сплатою 14,99% річних за користування відновлюваною кредитною лінією, плати за обслуговування кредиту (комісії) 3,95% щомісячно. Відповідач у встановлений кредитним договором строк, взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим порушив умови кредитного договору і має кредитну заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 10.06.2014 становить 13747,74 грн., що включають в себе тіло кредиту, заборгованість по відсоткам та комісії. Згідно анкети позивальника, строк дії кредитної картки 3 роки. Згідно п.1.3. Правил надання банківських послуг, строк позовної давності за вищевказаним Кредитним договором 50 років. Оскільки обставини зазначені в позові визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ст.ст. 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Проценти за кредитним договором установлюються відповідно до ст. 1056-1 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням задоволення позову, згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved