Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Рішенням Пустомитівського\~районного суду\~Львівської області\~ від\~10.07.2019\~року \~у справі\~№ 450/458/19\~позовні \~вимоги [PERSON] \~задоволено частково,\~вирішено стягнути\~з ТДВ\~«Страхова компанія\~«Київ Ре» на користь [PERSON] 123009,12 грн. заборгованості, з яких: 79334,88 грн. - страхове відшкодування; 27677,79 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 31.01.2018 року по 31.01.2019 року; 9329,68 грн. інфляційні витрати за період з 03.08.2017 року по 31.01.2019 року; 3566,77 грн. - три проценти річних за користування коштами за період з 03.08.2017 року по 31.01.2019 року; 650,00 грн. витрати за евакуацію; 1250,00 грн. - витрати за оплату стоянки; 1200,00 грн.- витрати, пов`язані з залученням експерта. 07.08.2019 року представник позивача, Олешко Т.О., звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом не вирішено питання стягнення з відповідачів втрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. Згідно ч.1 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Оскільки справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, та представником позивача подано всі наявні докази для визначення розміру витрат на правничу допомогу, суд не вбачає необхідності у виклику учасників справи та вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення у їх відсутності. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88\~ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 3.2рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими субєктами права. Частиною 3 ст.\~137\~ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано наступні докази: договір про надання правової допомоги між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «ВЕСТЛЕКС» № 20/2019 від 04.02.2019 року, ордер серії ЛВ № 156916 про надання правової допомоги [PERSON] , детальний опис виконаних робіт адвокатом, квитанція про оплату правничої допомоги , відповідно до якої [PERSON] сплатила на користь Адвокатського об`єднання «ВЕСТЛЕКС» 10 000,00 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 20/2019. Як вбачається із матеріалів цивільної справи № 450/458/19, та мотивувальної частини рішення суду у вказаній справі від 10.07.2019 року вбачається, що вимога позивача про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу була заявлена представником позивача та розглянута судом, однак дана вимога не відображена в резолютивній частині рішення суду. Тому суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Оскільки згідно ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у випадку часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача 1. На підставі викладеного,

Outcome: approved