Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі [PERSON]) подано вказаний позов, який обґрунтовується тим, що між Банком та [PERSON] 29.03.2006 року укладено кредитний договір №МКIWSE00000409, в результаті чого відповідач отримав кредит в розмірі 10 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості. Позичальник неналежним чином виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, і його заборгованість станом на 04.09.2015 року становить 93 187,49 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить розглянути дану справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання по справі повторно не з'явився без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Тому суд, розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми, з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні: між Банком та [PERSON] 29.03.2006 року укладено кредитний договір №МКIWSE00000409, в результаті чого відповідач отримав кредит в розмірі 10 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості, строком до 27.03.2009 року (а.с.8-9). Позичальник неналежним чином виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, і його заборгованість станом на 04.09.2015 року становить 279 484, 09 гривень, яка складається з наступного: 9620,76 грн. - заборгованість за кредитом; 78126,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5042,11 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 186694,57 грн.,- пеня (а.с.6-7). Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 186296,60 грн., яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2014 року та судовим наказом Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2006 р. з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить 93187,49 гривень, а тому заборгованість до стягнення становить 93 187,49 гривень(а.с.4-5). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що початком перебігу строку позовної давності є наступний день після закінчення дії кредитного договору, тобто 28.03.2009 року. На вказані правовідносини поширюється загальний строк позовної давності у три роки. Обставин, які зупиняли або переривали строк позовної давності, передбачені ст.ст. 263, 264 ЦК України судом не встановлено. Суд враховує, що відповідно до п. 5.1. кредитного договору він діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань. Однак така умова договору не може розглядатись як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, відсутність заяви сторони у справі про застосування строку позовної давності до винесення судом рішення, внаслідок чого сторони скористались правами на власний розсуд, що передбачено ч. 2 ст. 11 ЦПК, позовні вимоги підлягають до задоволення. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача.

Outcome: approved