Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Процедура : 1. У листопаді 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 05 березня 2015 року в розмірі 11 553 грн. 72 коп. 2. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 17 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 3. Представник позивача, Кіріченко В.М., надав суду письмові заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. 4. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. 5. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позиція позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: 6. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що дійсно відповідно до укладеного 05 березня 2015 року договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві від 05 березня 2015 року. Проте, [PERSON] з липня 2018 року перестав повертати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 05 березня 2015 року, після чого позивачем автоматично списувалися кошти на погашення заборгованості, останнє автоматичне списання відбулося в сумі 5,91 грн. 26 жовтня 2019 року. Враховуючи викладене, станом на 05 жовтня 2020 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 11553 грн. 72 коп., в тому числі: - заборгованість за тілом кредиту - 9564,95 грн.; - заборгованість за пенею - 1988,77 грн.; 7. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: - анкета-заява відповідачка від 05 березня 2015 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання у Банку платіжної картки з кредитним лімітом; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідач перед Банком за договором б/н від 05 березня 2015 року з якого видно, що відповідач використовував кредитні кошти та погашав заборгованість за кредитом та відсотками, останній платіж в сумі 100 грн. здійснив 17 липня 2018 року; - банківська виписка по кредитному рахунку, який було відкрито клієнту [PERSON] ; - довідку про видані відповідачеві картки. Позиція відповідача, [PERSON] : 8. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в тому числі через оголошення на сайті "Судової влади", без поважних причин в судове засідання не з`явився повторно, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав. 9. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. 10. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов належить задовольнити з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 11. 05 березня 2015 року [PERSON] уклав з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» йому надало, а він отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 12. На підставі вказаного договору відповідач, [PERSON] , з липня 2016 року отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 100 грн. здійснив 17 липня 2018 року. 13. Після липня 2018 року [PERSON] припинив надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 05 березня 2015 року, після чого позивачем автоматично списувалися кошти на погашення заборгованості, останнє автоматичне списання відбулося в сумі 5,91 грн. 26 жовтня 2019 року. Станом на 05 жовтня 2020 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: - заборгованість за тілом кредиту - 9564,95 грн. та заборгованість за пенею - 1988,77 грн. 14. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами договору виник спір щодо виконання зобов`язання за договором б/н від 05 березня 2015 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку. 15. 03 листопада 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 березня 2015 року в розмірі 11 553,72 грн. 16. Відповідач, [PERSON] , не надіслав до суду відзиву на позовну заяву, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суду не повідомив. Оцінка суду: 17. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. 18. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 19. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 20. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. 21. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 22. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. 23. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 24. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 25. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 26. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Висновок суду: 27. 05 березня 2015 року [PERSON] уклав з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» йому надало, а він отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підставі вказаного договору відповідач, [PERSON] , з липня 2016 року отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 100 грн. здійснив 17 липня 2018 року. Після липня 2018 року [PERSON] припинив надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 05 березня 2015 року, після чого позивачем автоматично списувалися кошти на погашення заборгованості, останнє автоматичне списання відбулося в сумі 5,91 грн. 26 жовтня 2019 року, в зв'язку з чим, станом на 27 серпня 2020 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: - заборгованість за тілом кредиту - 9564,95 грн. 28. На підставі викладеного, позовну вимогу АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 05 березня 2015 року, а саме - заборгованість за тілом кредиту в сумі 9564, 95 грн. слід задовольнити. Оцінка суду: 29. Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості за пенею суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пеня за своєю правовою природою є неустойкою. Висновок суду: 30. Встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором спричинено позивачу збитки в розмірі сум заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 9564, 95 грн., які даним рішенням вирішено стягнути. 31. Згідно розрахунку заборгованості станом на 27 серпня 2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком становить: заборгованість за пенею - 1988, 77 грн. 32. На підставі викладеного, позовну вимогу АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 05 березня 2015 року, а саме - заборгованість за пенєю в сумі 1988,77 грн. слід задовольнити. 33. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст.141 ЦПК України та покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved