Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з вищевказаними позовами. Ухвалою судді під час відкриття провадження 22.03.2016 року позовні заяви обєднані в одне провадження. В ході судового розгляду позивачі уточнили та доповнили позовні вимоги. Підтримуючи позовні вимоги представник позивачів вказував, що між позивачами і відповідачем ще у 2009 році (під час отримання орендної плати за 2009 рік), підписувався чистий бланк договору оренди землі із ПСП «Гарант-2005» та чистий бланк Акту про передачу та прийом земельної ділянки підтвердженням цього, є факт передачі земельної ділянки, який засвідчувався підписами сільського голови [PERSON], який виконував обовязки сільського голови до 2010 року. 21 грудня 2012 року зареєстрований в управлінні Держземагенства в Миргородському районі за № 53232000400, укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,53 га між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Гарант-2005» . 25 грудня 2012 року зареєстрований в управлінні Держземагенства в Миргородському районі за № 532320004003375 укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,49 га (кадастровий номер 5323281200:00:004:0018), укладений між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Гарант-2005». 25 грудня 2012 року зареєстрований в управлінні Держземагенства в Миргородському районі за № 532320004003386 договір оренди земельної ділянки площею 4,49 га (кадастровий номер 5323281200:00:004:0015), укладений між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Гарант-2005». В порушення пункту 10 спірних договорів вимог пункту «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, орендар систематично недоплачував орендну плату, оскільки не враховував індекс інфляції, в період з 2010 до 2014 роки, що є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Відповідач не виконує обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі», оскільки недотримується режиму використання земель. У 2012, 2013 і 2014 роках на спірних земельних ділянках було вирощено відповідачем кукурудзу, у 2015 році на землі позивача було вирощено відповідачем соняшник. На протязі шести років оренди земельних ділянок відповідач не зробив еколого-агрохімічний паспорт на об'єкт оренди, тому позивачі вважають, що орендар порушуючи сівозміну, погіршує родючість ґрунтів. Відповідно до вимог п.21 Договору, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Відновити корисливі властивості землі можливо лише за умов внесення до ґрунту органічних добрив у необхідній кількості та якості на протязі кількох років поспіль, однак орендар цього не вчиняє. Оскільки орендарем, відповідачем допущені істотні порушення умов спірних договорів оренди землі просив з метою захисту прав власників розірвати вказані договори. Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні за безпідставністю так як позивачем не наведено обґрунтування та не надані докази про наявність підстав для розірвання договорів оренди передбачених ст.141 ЗК України, не доведено, що діями відповідача заподіяна шкода спірним земельним ділянкам в період передування їх в оренді у відповідача з 2012 року. Відсутні підстави для складання проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок так як зміни цільового призначення земельних ділянок не відбулося і земельні ділянки сформовані в 2004 році з часу присвоєння кадастрових номерів. Твердження позивачів, що відсутність проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь обовязкова наявність якого була визначена законодавством в період з 01.01.2013 року до 05 квітня 2015 року загрожує погіршенню стану, збереження земельних ділянок та родючості ґрунтів є лише припущенням. Посилання позивачів на недотримання відповідачем положень пункту 10 спірних договорів у вигляді систематичної недоплати орендної платив в звязку з неврахуванням індексу інфляції є безпідставним. Зазначений пункт договорів регулює порядок обчислення розміру орендної плати, яка складає 5% від нормативно-грошової оцінки землі, яка зазначена в договорі, яка на час укладення договору була визначена згідно Методики нормативно грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення від 23.03.1995року. За період дії договору в тому числі після внесення змін до Методики нормативно грошової оцінки земель 31.10.2011 року орендодавці не зверталися до орендаря з вимогою внесення змін до договору оренди в частині збільшення нормативної грошової оцінки землі не внаслідок інфляції, а із застосуванням додаткових коефіцієнтів для врахування змін у рентному доході, тому відсутні підстави для збільшення розміру орендної плати. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі суд встановив. [PERSON] (змінила прізвище в звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON]) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються власниками земельних ділянок, розташованих на території Вовнянської сільської ради Миргородського району площею відповідно 4.53 га, 4,49га та 4.49 га, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с.9,30,51) 21 грудня 2012 року зареєстрований в управлінні Держземагенства в Миргородському районі за № 53232000400 договір оренди земельної ділянки площею 4,53 га (кадастровий номер 5323281200:00:001:0028), укладений між [PERSON] (змінила прізвище в звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON]) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Гарант-2005» (а.с.5,6). 25 грудня 2012 року зареєстрований в управлінні Держземагенства в Миргородському районі за № 532320004003375 договір оренди земельної ділянки площею 4,49 га (кадастровий номер 5323281200:00:004:0018), укладений між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Гарант-2005» (а.с. 26,27). 25 грудня 2012 року зареєстрований в управлінні Держземагенства в Миргородському районі за № 532320004003386 договір оренди земельної ділянки площею 4,49 га (кадастровий номер 5323281200:00:004:0015), укладений між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Гарант-2005» (а.с. 47,48). В подальшому, 21 грудня 2012 року та 25 грудня 2012 року, відповідно, між сторонами були укладені додатки до договорів оренди, які стосувалися орендної плати (а.с.7,28,49). Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до от. 24 Закону України "Про оренду землі", орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди: дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 3 частини 1 ст.783 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі. В силу вимог ст.ст. 33-1, 35 Закону України «Про охорону земель», нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах у різних природно-сільськогосподарських регіонах встановлюються для досягнення високих і стабільних урожаїв та запобіганню виснаженню ґрунтів внаслідок ґрунтовтоми. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року №164 затверджено Нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно - сільськогосподарських регіонах. З примітки до вказаних вище Нормативів видно, що допустимі норми періодичності вирощування культури на одному і тому самому полі становлять: для кукурудзи в сівозміні або на тимчасово виведеному із сівозміни полі протягом двох-трьох років поспіль; для соняшника не менше, ніж через сім років; для лікарських рослин (залежно від біологічних властивостей) один десять років. Разом з тим, достовірно встановлено, що відповідач ПСП «Гарант-2005» на території земельних ділянок, що передані йому позивачами, вирощував: у 2013 році кукурудзу ; у 2014 році кукурудзу; у 2015 році соняшник, що підтверджується довідкою відповідача ПСП «Гарант-2005» №203 від19.04.2016 року (а.с.91). Відповідно до даних Полтавської філії ДУ «Держгрунтохорона», які не спростовані відповідачем, встановлено погіршення показника родючості ґрунту рН з нейтрального у 1997 році (відповідачем не наведено доказів про інший показник кислотності ґрунту на час укладення договору) до показника «злегка кислі» на 2016 рік (а.с.121-125). Отже, ним порушуються допустимі нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах, що призводить до виснаження ґрунтів внаслідок ґрунтовтоми. За системним аналізом зазначених норм права та їх взаємозв'язку з положеннями п. 38 договорів оренди земельних ділянок, укладеними між сторонами, перелічені вище обставини є підставою для припинення договорів оренди шляхом її дострокового розірвання та задоволення позовних вимог. Разом з тим суд вважає необґрунтованим твердження позивачів про систематичне порушення відповідачем виплати орендної плати оскільки судом встановлено, що позивачами кожного року отримується орендна плата за користування земельною ділянкою. Не встановлено судом, що в 2014, 2015 роках виплата орендної плати була проведена з порушенням умов договору, оскільки відповідні нарахування проведені з урахуванням індексів інфляції. Індексація сум орендної плати умовами договору не передбачена. В той же час, позивачі не просять суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі, а суд не вправі вийти за межі позовних вимог, оскільки згідно ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог. Отже, позивачами не доведено, що відповідач систематично не сплачує їм орендну плату за користування землею. Незгода позивачів з розміром отримуваної орендної плати, чи не вірністю її нарахування може бути підставою для звернення позивачів з окремим позовом до суду з приводу стягнення такої заборгованості. В звязку з задоволенням позову документально підтверджені судові витрати понесені позивачами при зверненні до суду підлягають стягненню з відповідача на їх користь відповідно до положень ст.88 ЦПК України (а.с.1,22,44).

Outcome: approved