Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 06 грудня 1997 року між ним і відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі 2018 року стосунки між ними поступово погіршувалось, через різні погляди на спільне сімейне життя, в результаті чого вони припинили вести спільне господарство та почали проживати окремо. Позивач вирішив розірвати шлюб, оскільки він носить формальний характер, подальше його збереження є недоцільним, так як це суперечить їхнім інтересам. Строк на примирення просив не надавати, на час подання позову майнових спорів та спору про визначення місця проживання дітей між ними не має. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київській області від 19 вересня 2018 року провадження у вказаній справі відкрито за загальними правилами позовного провадження, призначено підготовче засідання. В підготовче судове засідання з'явилась представник позивача [PERSON], позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилась, до суду направила заяву у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 06 грудня 1997 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківської районної ради м. Запоріжжя, актовий запис № 733, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.13). Від спільного подружнього життя у сторін народилися діти: дочка - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 14-15). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження ш любу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства,продовжувати подальше спільне життя не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved