overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 06 червня 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 839. Позивач зазначав, що він з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2013 року, вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, довіри, поваги один до одного, все це призвело до втрати почуття кохання. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважається повідомленою належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 06 червня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 839. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені в травні 2013 року, так як вони мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не була присутня в судовому засідання та не висловила думку щодо зміни свого прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 1502,68 грн., утворену за час з 01.01.2012 року по 31.10.2013 року включно та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, вказавши, що між сторонами наявні відносини з приводу фактичного надання та отримання послуг з теплопостачання, позивачем надавалися відповідачеві такі послуги, а відповідачем споживалися і частково були оплачені, однак в указаний в позовній заяві період за отримані послуги відповідач повного розрахунку не здійснив. При цьому будь-яких заяв, скарг від нього з приводу якості послуг з теплопостачання до позивача не надходило. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], отримав за вказаною адресою послуги з теплопостачання від позивача, однак не здійснив повної їх оплати в період з 01.01.2012 року по 31.10.2013 року включно, внаслідок чого станом на 20.11.2013 року утворився борг у сумі 1502,68 грн., що підтверджується довідками від 20.11.2013 року, виданими МКП "Хмельницьктеплокомуненерго", про склад сім'ї та реєстрацію, а також про розмір заборгованості. У справі наявні судові витрати - судовий збір в сумі 229,40 грн., сплачений при зверненні позивача до суду з заявою про видачу судового наказу, у прийнятті якої було відмовлено, та сплачений при зверненні з позовом до суду. Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що від зареєстрованого з відповідачем шлюбу у них [INFO] народилися сини [PERSON] та [PERSON], які знаходяться на її утриманні. Після припинення у листопаді 2012року шлюбних відносин відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дітей у розмірі по 750грн. на кожну дитину. У судове засідання сторони не з"явились, подали до суду заяви в яких просять справу розглянути за їх відсутності, позивачка просить позов задовольнити, відповідач позов визнав повністю. Вивчивши письмові матеріали справи,суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні їх від цього обов»язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю сторін. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України повинен урахувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено,що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.11.2002 року, від якого мають синів [PERSON] та [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження дітей, де батьком записаний відповідач (а.с.5-7) У листопаді 2012року сторони припинили шлюбні відносини, але проживають в одній квартирі, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Оскільки домовленості про сплату аліментів на дітей сторони не досягли, з відповідача слід стягнути аліменти на їх утримання у судовому порядку. Проти сплати аліментів у зазначеному позивачкою розмірі відповідач не заперечує. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати, пов"язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,ст.ст.180-183,184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з названим вище позовом, посилаючись на те, що з 25 червня 2005 року по 09 червня 2008 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитину залишено на виховання матері, а відповідач повіністю усунувся від виховання та утримання сина. На підставі викладеного позивачка в позовній заяві просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ані позивачка, ані відповідач в судове засідання не з"явились, кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо буде встановлено зокрема, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей та є хронічними алкоголіками або наркоманами. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], ніякої участі в утриманні та вихованні дити не приймає, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. З наведених підстав суд прийшов до висновку про доцільнійсть позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина. Окрім цього згідно з заявою відповідача він не заперечує проти задоволення позову. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У грудні 2013 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку зворотньої вимоги збитки в сумі 17 481,55 грн., а також витрати на правову допомогу 2000 грн. та суждові витрати. Позов обґрунтований тим, що позивач сплатив страхове відшкодування [PERSON], як власнику автомобіля, за пошкодження належного йому транспортного засобу внаслідок ДТП, яка сталася за участю водіїв [PERSON] і [PERSON] з вини останнього, а тому наявні підстави для стягнення зазначеної грошової суми з [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справив у його відсутність, підтримку позовних вимог та погодження на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встанови наступні обставини. Позивачем та [PERSON] укладений договір-поліс № ВЕ 4052194 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 5). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2010р. [PERSON] визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Із зазначеної постанови вбачається, що 09 грудня 2010р. [PERSON], керуючи автомобілем «БМВ 316», реєстраційний номер [NUMBER] по пр. Гагаріна у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Пежо", державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с. 7). Згідно звіту № 182 про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу - автомобіля Peugeot 407 ST, реєстраційний номер [NUMBER], вартість матеріальної шкоди, спричиненої власникові транспортного засобу складає 20977,86 грн. (а.с. 9-10) . На підставі заяви [PERSON], як власника зазначеного транспортного засобу, та отриманих документів позивачем виданий наказ № 2189 від 17 травня 2011р., яким визначена підтверджена шкода по майну в розмірі 17 481,55 грн., і про сплату [PERSON] зазначеної грошової суми за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4,16). Статтею 993 ЦПК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, у відповідності до ст. 993 ЦК України, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві судові витрати в сумі 1000 грн. витрат на правову допомог та судовий збір - 229,40 грн., оскільки вони підтверджені відповідними документами. За такого позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У грудні 2013 р. позивач звернулася до суду із позовом, яким просив визначити йому додатковий місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вчасно до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину не звернувся, в зв'язку з тяжким матеріальним становищем та емоційним станом, пов'язаним зі смертю батька. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є сином [PERSON] і [PERSON] (а.с. 6). На час смерті, [PERSON] був зареєстрований один, у квартирі [ADDRESS], згідно довідок ЖКП "Південь" (а.с. 50). Дана квартира, на підставі свідоцтва про право власності належить [PERSON] і [PERSON], які є батьками [PERSON] (а.с.7). [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] - [INFO] (а.с. 11-13). У зазначеній квартирі на момент смерті [PERSON], з ним були зареєстровані його син - [PERSON] та дружина - [PERSON] (а.с. 48), а на момент смерті останньої - її син - [PERSON] (а.с. 49). Спадкові справи після смерті зазначених не відкривались (а.с. 19-24). Частиною 3 статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлені судом обставини дають достатні підстави для визначення [PERSON], у відповідності до частиною 3 статті 1272 ЦК України, додаткового строку для прийняття спадщини підстя смерті батька - [PERSON]. За такого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У грудні 2013 р. позивачі звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просив визнати дійсним договір міни, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та імені [PERSON] та [PERSON] обміняли [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] вимоги позову підтримав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність та підтримку вимог позову. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Представник біржі в судове засідання не з'явився. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до копії договору міни оформленого універсальною товарною біржею "Нерухомість-Південь" за реєстровим №614 від 21 квітня 1997 р., [PERSON], яка діяла від свого імені та імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON] обміняли належну їм квартиру [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS], належну [PERSON] (а.с. 5). Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано БТІ 23 квітня 1997 р. згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу /а.с. 8/. Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. Таким чином позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Казенного підприємства "Державний гастрольно-концертний центр України" (надалі - відповідач), у якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 35 896,80 грн., середній заробіток за період з 29 квітня 2014 року у розмірі 61 446 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Пізніше позивач уточнив позовні вимоги, а саме просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 35 896,80 грн., середній заробіток за період з 29 квітня 2014 року у розмірі 60 336 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 11 травня 2012 року по 30 квітня 2013 року включно працювала на посаді заступника директора з організаційних питань Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України». Наказом № 6/1-к від 29 квітня 2014 року [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення із позивачем не було проведено розрахунок, у зв'язку з чим наразі відповідач не виплатив [PERSON] нараховану заробітну плату у розмірі 35 896,80 грн. На підставі викладеного позивач звернувся з позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Івановецької сільської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Мукачівська районна державна нотаріальна контора про визнання прав забудовника в порядку спадкування на житловий будинок з будівлями та спорудами по [ADDRESS] Мукачівського району Закарпатської області. Свій позов мотивує тим, що після смерті його матері [PERSON] [INFO] року відкрилася спадщина на забудоване нею будинковолодіння в [ADDRESS]. Крім нього право на спадщину за законом належить брату [PERSON] та сестрі [PERSON], які нотаріально оформили відмову від прийняття спадщини. Звернувшись до нотаріальної контори для прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки його мати не отримувала свідоцтва про право власності та не зареєструвала своє право на будинковолодіння в [ADDRESS] Змушений звернутися в суд для визнання за ним в порядку спадкування, після смерті матері всіх майнових прав та обов»язків забудовника, а саме: прав на ведення об»єкта нерухомого майна в експлуатацію, прав на отримання свідоцтва про право власності на об»єкт нерухомого майна та прав на реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задоволити позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позові. Івановецький сільський голова [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] являється матір»ю позивача. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] [PERSON] та [PERSON] згідно заяв, зареєстрованих від 14 червня 2014 року та 21 червня 2014 року завірених приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] та зареєстрованих в книзі записів № 290 та №301, відмовились від прийняття спадщини за померлою [PERSON] Довікою, виданою Івановецькою сільською радою Мукачівського району №1494 від 27 листопада 2014 року та технічним паспортом на домоволодіння в [ADDRESS] Мукачівського району стверджується, що забудовником даного житлового будинку була [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Пунктом восьмим Постанови Пленуму ВСУ №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року встановлено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що наявні всі підстави для визнання за [PERSON] права забудовника в порядку спадкування за померлою [PERSON], а тому позовна заява підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 26 грудня 1992 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки подружнє життя у них не склалося, на грунті взаємних непорозумінь, небажання рахуватись з інтересами один одного постійно виникали сварки, почуття любові та поваги один до одного ними втрачено, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просить шлюб розірвати. Позивач, будучи належно повідомленим про день час та місце розгляду справи, 02 лютого 2015 року подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує (а.с. 14). Відповідач, будучи належно повідомленою про день час та місце розгляду справи, 02 лютого 2015 року подала до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги визнає, прізвище просить не змінювати (а.с. 13). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 26 грудня 1992 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 369, видане 26 грудня 1992 року Васильківським міським відділом ЗАГС Київської області (а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved