Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку, в обґрунтування якого покликається на те, що з 2014 року, [PERSON] , проживала у цивільному шлюбі із [PERSON] , в смт. Гостомель. У них з відповідачем є четверо спільних дітей син - [PERSON] [INFO] , син - [PERSON] [INFO] , дочка - [PERSON] [INFO] . Також, у них народилася четверта дитина - донька [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні.Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області № 555/894/19 від 30.08.2019 року із [PERSON] стягуються аліменти на трьох дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2019 року до досягнення дітьми повноліття.Однак, обов`язки щодо утримання та виховання найменшої доньки [PERSON] [INFO] на даний час вона несе самостійно. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язку щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття. Клопотання, процесуальні дії у справі. 10 грудня 2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Боротюк О.О. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в задоволенні позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку просить відмовити. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до вимог ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, але за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України"Провиконання рішеньта застосуванняпрактики Європейськогосуду зправ людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню частково, а саме стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно до повноліття дитини, на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1500 гривень, враховуючи можливість відповідача надавати таке утримання, з врахуванням вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved