Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання їй права на шлюб з [PERSON] В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що познайомилася з [PERSON], з яким склалися теплі та щирі стосунки, та вона має намір зареєструвати з ним шлюб. Разом з тим, вони не можуть зареєструвати шлюб, оскільки шлюбний вік для жінок за законодавством України настає у 18 років. Визнання права на укладення шлюбу для заявника є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки на даний час вона вагітна. За такого, просить суд, у відповідності до ч. 2 ст. 23 СК України, надати їй право на шлюб. У судовому засіданні заявниця підтримала вимоги заяви та просила суд їх задовольнити. Законний представник неповнолітньої - мати [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила суд їх задовольнити, так як це відповідає інтересам її дитини, і вона не заперечує проти реєстрації шлюбу між її донькою та [PERSON] Зацікавлена особа [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив суд їх задовольнити, підтвердив, що [PERSON] чекає від нього дитину. Зацікавлена особа Центральний ВДРАЦС надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечують проти задоволення вимог. Вислухавши думку сторін, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] народилася [PERSON] Довідкою №310 Пологового будинку №2 Жіночої консультації №2 від 07.09.2015 року, [PERSON] перебуває на обліку з терміном вагітності 14 тижнів. Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Статтею 23 Сімейного кодексу України передбачено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до роз'яснень п.2 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст.23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч.3 ст.234 ЦПК України). При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст.23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім'я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Враховуючи спільне бажання заявника та особи, з якою має бути укладений шлюб, їх спільний намір створити сім'ю, відсутність заперечень матері заявника, а також вагітність заявника, суд вважає, що слід надати [PERSON] право укладання шлюбу з [PERSON], оскільки таке право буде відповідати їх інтересам та інтересам їх майбутньої сім'ї.

Outcome: approved