Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач ПАТ «ОТП Банк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи це тим, що 20.10.2006 р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-Е00/053/2006. Згідно умов якого, остання отримала кредит у розмірі 60 000,00 дол. США, із терміном повернення коштів не пізніше 19.10.2012 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений між позивачем та відповідачем договір іпотеки № PML-Е00/078/2006 від 20.10.2006 р., згідно якого відповідачем було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме, земельну ділянку, площею 0,0747 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого, виникла заборгованість у розмірі 26 290,59 дол. США. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі у розмірі 26 290,59 дол. США, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку, площею 0,0747 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності, шляхом продажу предмету іпотеки спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів) для задоволення грошових вимог позивача, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оцінюючої діяльності/незалежним експертом на стадій оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися у судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судове засідання не з'явилася із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки у судове засідання третя особа суду не повідомила та не подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 20.10.2006 р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна», який змінив своє найменування на ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-Е00/053/2006, надалі - договір. Згідно умов даного договору, [PERSON] отримала кредит у розмірі 60 000,00 дол. США, із терміном повернення коштів не пізніше 19.10.2012 р. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 60 000,00 дол. США, на терміни і на умовах, передбачених у даному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Підпунктом 1.5.1 договору вбачається, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктом 4.1 договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих не себе зобов'язань по цьому договору, позичальник несе відповідальність у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша - зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, [PERSON] має загальну заборгованість у розмірі 26 290,59 дол. США, яка складається з: 23 977,17 дол. США - заборгованість по тілу кредиту; 2 313,42 дол. США - заборгованість по відсоткам; 12 741,29 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов'язання за договором, у результаті чого, виникла заборгованість у розмірі 26 290,59 дол. США, що складає 222 881,97 грн., згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений між позивачем та відповідачем договір іпотеки № PML-Е00/078/2006 від 20.10.2006 р., надалі - договір іпотеки. У договорі іпотеки зазначено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань, що виникли у боржника [PERSON] на підставі кредитного договору, [PERSON] надає банку в іпотеку належну йому на праві власності земельну ділянку, площею 0,0747 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], виданої йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 017689, виданого Тернопільською міською радою 03.04.2006 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 010666100269. У відповідності до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки,основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У відповідності з вимогами ст.38 Закону України «Про іпотеку», суд вважає можливим визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Згідно з положенням ст.5 ЗУ «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Крім того, за правилами ч.2 ст.43 ЗУ «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Згідно ст.ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставне майно здійснює за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 41 ЗУ «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки проводиться, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до задоволення, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-Е00/053/2006 від 20.10.2006 р. укладеного між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] на суму 222 881,97 грн., звернути стягнення на земельну ділянку, площею 0,0747 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 017689, виданого Тернопільською міською радою 03.04.2006 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 010666100269, шляхом продажу предмету іпотеки спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів) для задоволення грошових вимог позивача, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оцінюючої діяльності/незалежним експертом на стадій оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved