Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем по справі вона була одружена з 12.03.2004 року, шлюб розірваний за рішенням Нікопольського міськрайоного суду від 20.05.2014 року (справа № 182/462/14ц). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого з відповідача, на підставі виконавчого листа № 2-395/11, виданного 04.04.2011 року за рішенням Нікопольського міськрайоного суду, починаючи з 29.11.2010 року, стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що підтверджується постановою державного виконавця ДВС Апостолівського районного управління юстиції Капусти Т.І. про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2011 року (ВП № 25858454). Відповідач не платив і не платить аліменти синові, маючи заборгованість по аліментах у сумі72 114, 51 гривень (на 01.04.2018 року), яка не погашена, незважаючи на те, що він працює неофіційно, одержує зарплату й живе собі на втіху. Маючи заборгованість по аліментах, відповідач ухилявся неодноразово від сплати аліментів по виконавчому листу, незважаючи на дії державного виконавця. Тому вона змушена була звернутися із заявою у відділ ДВС і поліцію про відкриття кримінального провадження відносно відповідача за злісне ухилення від сплати аліментів в порядку ст.214 КПК України. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів підтверджується листом-розрахунком заборгованості по стягненню аліментів Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби від 28.03.2018 року за № 8004. В силу матеріального становища родини, вона змушена була вдаватися до допомоги третіх осіб. Невиконання відповідачем судового рішення стало причиною виникнення заборгованості, яка на 01.04.2018 року становила 72 114,51 гривень. Вищевказані дані свідчать про наявність провини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], і ухилення від їхньої сплати без поважної причини. Згідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, зобов'язаної сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення пені в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Відповідно до правового висновку, який був винесений Верховним Судом України на засіданні Судової палати по судових справах 11.09.2013 року за результатами розгляду цивільної справи № 6-81 цс 13, предметом якого була суперечка про стягнення заборгованості по аліментах і пені від суми несплачених аліментів, оскільки зобов'язання по сплаті аліментів носив періодичний характер, при розгляді суперечок про стягнення пені на підставі ч.1 ст.196 СК України, від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань повинно бути виконане, і, з урахуванням встановленого, розрахувати розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів щомісяця окремо від дня порушення платником аліментів по своєму обов'язку щодо їхньої сплати до дня винесення судом рішення про стягнення аліментів, додавши суми нарахованої пені за кожний із прострочених платежів і визначивши їх загальну суму. Згідно розрахунків, сума неустойки (пені) за період з 01.01.2011 року по 31.03.2018 року становить 21498,65 гривень. За таких обставин звернулась до суду і просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) в сумі 21498,65 грн. за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], по виконавчому листу № 2-395/11, виданому 04.04.2011 року за рішенням Нікопольського міськрайоного суду, у розмірі 1 % неустойки від суми несплачених аліментів за період з 01.01.2011 року по 31.03.2018 року, допустивши негайне виконання рішення суду. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позов підтримала, на його задоволенні наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи судовими повістками з поштовими повідомленнями, які отримав особисто. Про причини неявки до суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі перебували в шлюбі з 12.03.2004 року по 20.05.2014 року (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6), на утримання якого з відповідача, на підставі виконавчого листа № 2-395/11, виданного 04.04.2011 року за рішенням Нікопольського міськрайоного суду стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.8). Відповідач не платить аліменти, маючи заборгованість на 01.04.2018 року в сумі 72 114, 51 грн. (а.с.11-12). Заборгованість відповідача по сплаті аліментів підтверджується листом - розрахунком заборгованості по стягненню аліментів Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби від 28.03.2018 року за № 8004. Згідно розрахунків, сума неустойки (пені) за період з 01.01.2011 року по 31.03.2018 року становить 21 498, 65 гривень. (а.с.9-10). Згідно до ч.1,2,3 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов, повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З врахуванням вищезазначеного, оскільки відповідач не виконує свої зобов"язання по сплаті аліментів на утримання дитини, не надав жодних доказів щодо відсутності доходів, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожний день прострочки в розмірі 21 498 грн. 65 коп., згідно з розрахунком, наданим позивачкою. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved