Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач ПАТ „Укрсоцбанк звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.08.2005 року ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі - «Позивач») та [PERSON] (надалі - Відповідач) уклали кредитний договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №895/06-034-521. Відповідно до умов Договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. У порушення умов договору, позичальник [PERSON] Д.28.09.20 свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 28.09.2017 року має заборгованість за кредитом 1247,96 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 33037,03 грн., за відсотками 500,03 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 13237,21 грн. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць позивач має право вимагати виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору позичальнику була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. А тому просять суд стягнути з [PERSON] заборгованості в розмірі 1747,99 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 46274,24грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1762грн.00коп. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши до початку судового засідання заяву, в якій позов підтримали та просили справу слухати у х відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Суд на підставі ст. ст. 280-283 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі 12.08.2005 року укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії №895/06-034-521, відповідно до умов якого кредитор зобовязався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 6700,00дол. США зі сплатою12,25% та кінцевим терміном погашення заборгованості 11.08.2015. Факт отримання кредитних коштів підтверджується: заявою на видачу готівки № 14-10 від 12 серпня 2005р. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно 20 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, (одночасно з погашенням траншів кредиту) на рахунок №22185895978111 в Черкаській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк», а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Нарахування процентів за користування кредитом здійсню.ється у валюті Кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360. (п.2.4.1 Договору). Згідно з п. 3.3.8 договору кредиту, позичальник зобовязаний сплачувати кредитору проценти в розмірах та в порядку, визначеному п.п. 2.4,2.5 цього договору, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його повернення та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 цого договору. У разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п. 1.2 договору позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 25 % від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням. У разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п. 3.3.15 цього договору, терміну сплати комісії за дострокове погашення кредиту(частини кредиту), визначеного в п. 3.3.16 цього договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3,4.4, 5.4 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період (п. 4.2 договору). Отже, за наданими позивачем розрахунками заборгованості, судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачуються кошти на погашення заборгованості, що призвело до виникнення боргу. Так, станом на 28.09.2017 року має заборгованість за кредитом 1247,96 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 33037,03 грн., за відсотками 500,03 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 13237,21 грн. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України Про Національний банк України офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 12.08.2005 року, з якими під час укладання погодилася [PERSON]. Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"\~від 19.02.1993 № 15-93\~валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даного позову. До стягнення підлягає з відповідача на користь позивача заборгованість 1747,99 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 46274,24грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1762грн.00коп. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача сплачений ними судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 526, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved