Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 16.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») та [PERSON] укладено кредитний договір № 5839353, відповідно до умов якого йому було надано кредит у розмірі 29000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у строки та на умовах, передбачених кредитним договором та графіком погашення кредиту. У забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором 16.11.2007 року ЗАТ «ПУМБ» та [PERSON] уклали договір поруки № 5870094, відповідно до умов якого відповідач як поручитель поручився за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Проценти, нараховані з моменту видачі першого траншу кредиту по 22.01.2016 року (включно), та проценти, нараховані з моменту видачі другого траншу кредиту по 14.04.2016 року (включно) були погашені відповідачем у повному обсязі. Однак, у подальшому [PERSON] припинив виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим, станом на 17.07.2016 року (включно) сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом складає 837,11 доларів США та 269,66 гривень. 02 березня 2016 року позивачем на адресу [PERSON] надіслано вимогу про повернення кредиту, яка не була вручена під час доставки та повернута відправнику. Таким чином, у зв'язку із тим, що відповідачем [PERSON] сума простроченої заборгованості за кредитним договором, яка виникла з 10.05.2016 року, погашена не була, станом на 17.07.2016 року заборгованість за сумою кредиту складає 18008,38 доларів США та 10574,03 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 17171,27 доларів США та 10304,37 грн., заборгованість за непогашеними процентами за користування кредитом - 837,11 доларів США та 269,66 грн. На підставі цього ПАТ «ПУМБ» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 18008,38 доларів США та 10574,03 грн., судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору просив покласти також на відповідачів у солідарному порядку. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 16 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5839353, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 29000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у строки та на умовах, передбачених кредитним договором та графіком погашення кредиту. У подальшому до зазначеного кредитного договору були внесені відповідні зміни та доповнення, згідно додаткових угод № 16284766 від 23.07.2012 року та № 1 від 15.01.2015 року. У свою чергу 16 листопада 2007 року у забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», укладено договір поруки № 5870094, на підставі якого відповідач поручився перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі, зобов'язався у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, погасити заборгованість за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 5839353 від 16.07.2007 року відповідач [PERSON], станом на 17.07.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом у сумі 18008,38 доларів США та 10574,03 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 17171,27 доларів США та 10304,37 грн., заборгованість за непогашеними процентами за користування кредитом - 837,11 доларів США та 269,66 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, ч. 2 - поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. 24 лютого 2016 року на адресу відповідачів ПАТ «ПУМБ» надіслав вимоги про дострокове повернення кредиту за Вих. №№ 1258 та 1259, у відповідності до якого [PERSON] та [PERSON] були повідомлені про наявність у них заборгованості за кредитним договором. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Стосовно валюти виконання грошового зобов'язання суд відзначає наступне. Відповідно до представленої позивачем банківської ліцензії, дозволу та додатку до дозволу, виданих Національним банком України, позивач має право на здійснення операцій з валютними цінностями. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Вказаний висновок підтверджується правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду України від 24.09.2014 року у справі №6-145цс14. З огляду на вказані положення та висновки Верховного суду України заборгованість, що виникла перед позивачем, підлягає стягненню в іноземній валюті. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідачів за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідачі не надали суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ними грошових обов'язків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідачі неналежно виконали свої зобов'язання за кредитним договором № 5839353 від 16.11.2007 року та з них підлягає стягненню заборгованість у сумі 18008,38 доларів США та 10574,03 грн., оскільки це підтверджується письмовими матеріалами справи. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 6861,59 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках.

Outcome: approved