Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач - Турійська районна державна адміністрація Волинської області звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про побавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що відповідач по справі залишила неповнолітню дочку [PERSON], яка на даний час проживає в с. Купичів Турійського району та перебуває на утриманні бабусі, а неповнолітній син [PERSON] з 23 червня 2011 року зарахований до складу вихованців відокремленого дошкільного відділення «Сонечко» Крупівського навчально - реабілітаційного центру, де мати жодного разу його не провідувала. Відповідач [PERSON] проживає зі співмешканцем в м. Нововолинську та як мати усунулася від виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей. Відповідач втратила контакт з дітьми та не бажає їх виховувати і забирати до себе, за місцем проживання вона характеризується негативно, зловживає спиртними напоями. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просиь позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача - служби у справах дітей Турійської районної державної адміністрації Божко Т.П. позов підтримала повністю, ствердила наведені у ньому факти. Прокурор Безушко О.М., що вступив у справу на підставі ст.ст. 45, 46 ЦПК України, в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, хоч була вчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача - служби у справах дітей Турійської РДА, свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому суд виходив з наступного. Відповідно до свідоцтв про народження (а. с. 6, 7) відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Купичівської сільської ради Турійського району від 19 лютого 2014 року №50, актів обстеження умов проживання від 12 березня 2014 року, від 12 серпня 2014 року, від 05 вересня 2014 року неповнолітня [PERSON] проживає з бабусею [PERSON], яка її виховує та забезпечує матеріально, умови проживання дитини задовільні. Матір [PERSON] вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займається (а. с. 12, 21-23). Відповідно до довідок Відокремленого дошкільного відділення «Сонечко» Крупівського навчально - реабілітаційного центру від 19 лютого 2014 року №№17, 18 неповнолітній [PERSON] з 23 червня 2011 року зарахований до складу вихованців даного закладу. Мати дитини жодного разу не провідувала, не цікавилась життям та здоров'ям сина (а. с. 14, 15). З характеристики Купичівської сільської ради Турійського району від 18 лютого 2014 року №62 слідує, що відповідач [PERSON] характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вихованням своїх малолітніх дітей не займається (а. с. 13). В адресованій суду заяві від 19 лютого 2014 року, посвідченій приватним нотаріусом Турійського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON], відповідач [PERSON], перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, усвідомлюючи природу та значення своїх дій, діючи вільно, за відсутності будь - якого примусу, просить позбавити її батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], так як вона відмовляється від їх виховання та матеріального утримання (а. с. 9). Свідок [PERSON], яка є бабусею неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні суду пояснила, що неповнолітня [PERSON] проживає з нею, вона її виховує та забезпечує матеріально. Також у період канікул забирає до себе [PERSON], який є вихованцем ВДВ «Сонечко». Відповідач [PERSON] практично від самого народження залишила дітей, виїхавши із с. Купичів Турійського району на проживання до м. Нововолинська, та з того часу не цікавиться життям дітей, не спілкується з ними, не забезпечує їх матеріально, хоч має таку можливість, оскільки отримує допомогу як одинока мати та проживає в м. Нововолинську зі своїм співмешканцем в нормальних умовах. Жодних причин, з яких [PERSON] залишила своїх дітей, не пояснювала, жодного разу не виявила бажання забрати їх до себе. Свідок [PERSON] - сільський голова в с. Купичів Турійського району, в судовому засіданні суду пояснив, що відповідач [PERSON] ще в період проживання в с. Купичів Турійського району вела аморальний спосіб життя, не займалася вихованням дітей, проведені із нею бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків не дали результатів, а протягом останніх років остання не навідується до дітей, не забезпечує матеріально, хоч має таку можливість. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні ствердили, що дітьми опікується бабуся. Мати ж дітей до них не навідується, життям дочки та сина не цікавиться. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.150 СК України батьки зобов ' язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім ' ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров ' я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 ст.157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов ' язаний брати участь у її вихованні. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суть обов'язку матері по вихованню дитини полягає у її духовному вихованні, формуванні в ній особистості, підготовці дитини до самостійного життя у дорослому віці. Встановлені судом обставини справи вказують на те, що відповідач [PERSON] не турбується про належне виховання дочки [PERSON] та сина [PERSON], та не піклується про них. Як мати відповідач [PERSON] неналежно ставиться до свого обов'язку по вихованню дітей та щодо їх духовного і морального розвитку. Крім того, неявку відповідача [PERSON] в судове засідання без жодних причин, яка була повідомлена про дату, час та місце його проведення, суд також розцінює як нехтування останньої своїми батьківським обов'язками та байдужість до долі дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). В матеріалах справи наявний висновок служби у справах дітей Турійської районної державної адміністрації від 12 серпня 2014 року №1719/32/2-14, який вказує про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 3). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Таким чином повно, всебічно й об'єктивно з'ясувавши і дослідивши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені надані учасниками судового розгляду докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права та з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини і її зростання в умовах турботи, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з умисним ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей та свідомим нехтуванням своїми обов'язками. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243.60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 19, 164, 165, 167 СК України та

Outcome: approved