Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач НПП «Вижницький» звернувся до суду з позовом про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням до відповідача [PERSON] Посилається на те, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.197 КК України, а саме внаслідок неналежного виконання своїх службових обовязків майстром з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] в період з 27 квітня 2015 року по 30 липня 2015 року, внаслідок незаконної рубки 13 дерев породи дуб червоний, бук та ялиця Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» охоронюваним законом державним інтересам завдано матеріальних збитків на загальну суму 59796,00 грн., а також погіршено природний склад, водоохоронні та інші екологічні властивості лісу, що належить до природно-заповідного фонду України, що являється тяжкими наслідками для держави. Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.12.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Просять стягнути із відповідача [PERSON] шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 59796,00 грн., шляхом їх перерахування: 29898,00 грн. на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Виженської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, 11959,20 грн. до спеціального фонду Чернівецького обласного бюджету; 17938,80 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, та судові витрати. В судове засідання представник НПП «Вижницький» не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, у разі неявки [PERSON] не заперечує щодо заочного порядку розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обємі. Судом встановлено, що вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.12.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. [PERSON] внаслідок неналежного виконання своїх службових обовязків майстром з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] в період з 27 квітня 2015 року по 30 липня 2015 року, внаслідок незаконної рубки 13 дерев породи дуб червоний, бук та ялиця Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» охоронюваним законом державним інтересам завдано матеріальних збитків на загальну суму 59796,00 грн., а також погіршено природний склад, водоохоронні та інші екологічні властивості лісу, що належить до природно-заповідного фонду України, що являється тяжкими наслідками для держави., що підтверджується копією вироку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України про підстави звільнення від доказування передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобовязані берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів, а також компенсувати шкоду, заподіяну негативним впливом на природне середовище. Відповідно до ст.68 ч.1, ч.4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно ст.69 ч.1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ст.105 ч.1, ч.2 п.1 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою цивільно-правову відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 42 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів. З цією метою відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, республіканський Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди. Пунктом 4 ч.1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належить 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, у тому числі до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Враховуючи зазначені вище вимоги закону суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача [PERSON] належить стягнути шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 59796,00 грн., яка підлягає зарахуванню, 50 % від загальної суми завданої шкоди перераховується до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища Виженської сільської ради, що становить 29898,00 грн.; до спеціального фонду Чернівецького обласного бюджету - 20 % від загальної суми, що становить 11959,20 грн.; 30% - до державного бюджету України, що становить 17938,80 грн. Також з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст.3, 16, 1166 ЦК України, ст.ст.105, 107 Лісового Кодексу України, ст.12, 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,

Outcome: approved