Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі по тексту - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.04.2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 8500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір. ПАТ КБ "Приват Банк" надав відповідачу кредитні кошти згідно з умовами договору, проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем в загальному розмірі 18601, 56 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також, просив стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22.05.2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 06.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 8500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі по тексту - Умови), «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.7.12. Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Як вбачається з п. 2.1.1.5.5. Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6. Умов, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди Банку. Згідно з п. 2.1.1.7.6. Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якому-небудь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із розрахунком (а.с. 4), заборгованість відповідача за договором, станом на 31.01.2015 рік становить 18601,56 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7253,07 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8597,96 грн., заборгованість за пеню та комісією - 1388,55 грн., штрафу (фіксована складова) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 861,98 грн. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що банком зобов'язання за договором від 06.04.2011 року виконано, а відповідач в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов'язувався погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved