Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У липні 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що вона, 19 липня 2008 рокуодружилась з [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років між ними погіршувались відносини, з квітня 2015 року і по теперішній час вони проживають окремо, шлюбні стосунки припинені, почуття любові та поваги втрачені, тому перебування в шлюбі шкодило їхнім інтересам. 06.11.2015 року, на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області, шлюб розірвано. Так як [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, рішенням Кременчуцького районного суду було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] на її користь в розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 31 серпня 2015 і до повноліття дитини [INFO]. На підставі довідки Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, [PERSON] ухиляється від сплати аліментів у період з 31.08.2015 р. по 06.04.2016 р. згідно з виконавчим листом № 536/1970/15-ц від 12.11.2015 р. який видано Кременчуцьким районним судом. Тому станом на 01.03.2016 р. [PERSON] має заборгованість в розмірі 10493.81 грн. [PERSON] не приймає участі в вихованні дитини. Кременчуцька Загальноосвітня Школа І-ІІІ ступенів № 29 надала інформацію на [PERSON], учня 1 класу, згідно якої з моменту зарахування [PERSON] до школи, з 01.09.2015 року і до теперішнього часу, батько [PERSON] протягом всього періоду навчання жодного разу до школи не приходив, не телефонував і не цікавився шкільним життям сина. Вона звернулась з письмовою заявою до Кременчуцької районної державної адміністрації в якій прохала вирішити питання про позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка. Відповідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 02.06.2016 року, з метою захисту прав дитини, її життя та здоров'я, враховуючи висновок служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації від 01.06.2016 № 01 -15/615 та думку членів комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 8 від 02.06.2016), вважають за доцільне: Позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Також, позивач зазначила, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS], а вона проживає за адресою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного позивач просила суд, ухвалити рішення, яким: Позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Інтереси позивача в судовому засіданні забезпечував представник за довіреністю [PERSON], який позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Проти задоволення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, через оголошення в пресі «Зоря Полтавщини», відповідно до ст.74 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Представник третьої особи Кременчуцької РДА Полтавської області в особі служби у справах дітей на адресу суду надіслав заяву про слухання справи без його участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 липня 2008 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 19 липня 2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ, про що зроблено відповідний актовий запис № 470. Під час шлюбу, [INFO], у них народилася дитина - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 02 квітня 2009 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області, та зроблено відповідний актовий запис № 212. Протягом останніх років між позивачем та відповідачем по справі погіршувались відносини, вони проживають окремо, що зокрема підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб від 05.04.2016 року, складеною ТОВ «Добробит», відповідно до якої за адресою: [ADDRESS]. зареєстровані та входять до складу сім'ї [PERSON] та її син [PERSON] Також, дана обставина підтверджується актом не проживання від 22.04 2016 року складеного ТОВ «Добробит», відповідно до якого, [PERSON] з квітня 2015 року і по час складання акту не проживає за адресою: [ADDRESS]. Шлюб розірвано 06.11.2015 року, на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області, шляхом розірвання шлюбу. Крім цього, даним рішенням було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 31 серпня 2015 і до повноліття дитини [INFO]. На підставі довідки Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, [PERSON] ухиляється від сплати аліментів у період з 31.08.2015 р. по 06.04.2016 р. згідно з виконавчим листом № 536/1970/15-ц від 12.11.2015 р. який видано Кременчуцьким районним судом. Тому станом на 01.03.2016 р. [PERSON] має заборгованість в розмірі 10493.81 грн. Крім цього, відповідач [PERSON] не приймає участі в вихованні дитини, що загалом підтверджується інформацією Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 29 наданої на [PERSON] - дитини сторін по справі, учня 1 класу, згідно якої з моменту зарахування [PERSON] до школи, тобто з 01.09.2015 року і до теперішнього часу, батько [PERSON] протягом всього періоду навчання жодного разу до школи не приходив, не телефонував і не цікавився шкільним життям сина. Одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Декларація прав дитини, проголошена, Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитини повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Виховання - це планомірний та цілеспрямований вплив на свідомість та поведінку людини з метою формування певних установок, понять, принципів, ціннісних орієнтацій, які забезпечують необхідні умови для її розвитку, підготовки до життя та праці. Виховання - це постійний, а не разовий процес прищеплювання якихось навичок тому, кого виховують. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позивач [PERSON] звернулась з письмовою заявою до Кременчуцької районної державної адміністрації служби у справах дітей в якій прохала вирішити питання про позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка. Висновком служби у справах дітей Кременчуцької РДА Полтавської області № 01 -15/615 від 01.06.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON] дитини [PERSON], було встановлено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 02.06.2016 року, комісія з метою захисту прав дитини, її життя та здоров'я, на підставі ст. ст. 150, 155, 164 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» зі змінами та доповненнями, враховуючи висновок служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації від 01.06.2016 № 01 -15/615 та думку членів комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 8 від 02.06.2016), вважають за доцільне: Позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини [PERSON] Згідно положень статті 166 ч. 2. Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. 10 серпня 2016 року, позивач [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], внаслідок чого змінила своє дошлюбне прізвище на «[PERSON]», що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER], видане відділом РАГС адміністрації муніципальної освіти муніципального району "Боровський район" Калузької області. Враховуючи, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved