Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» звернулося в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 07.11.2006 р. між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та відповідачем був укладений Кредитний Договір № KF 41290, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США, під 14 % річних. Позивачем умови договору виконано та надано відповідачу кредит згідно зазначеної суми, що стверджується заявою на видачу готівки № 1346_15 від 28.11.2006 року та заявою на видачу готівки № 1346_11 від 13.11.2006 року. Відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в розмірі 6196,22 доларів США, а тому змушені звернутися до суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Швед В.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених в письмовій заяві, окрім цього просить застосувати строки позовної давності. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що 07.11.2006 р. між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та відповідачем був укладений Кредитний Договір № KF 41290, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США, під 14 % річних. Позивачем умови договору виконано та надано відповідачу кредит згідно зазначеної суми, що стверджується заявою на видачу готівки № 1346_15 від 28.11.2006 року та заявою на видачу готівки № 1346_11 від 13.11.2006 року. 03 грудня 2012 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області увалено рішення про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», п.1.1. Статуту) заборгованість за кредитним договором № КБ 41290 від 07.11.2006 року в розмірі 4793,95 дол.США, що по курсу НБУ станом на 24.10.2012 року становить 38318,04 грн. та 597,78 грн. судових витрат. 10 березня 2015 року позичальником перераховано на рахунок ПАТ «ВіЕс Банк» кошти у розмірі 38318,04 гривень. Згідно ст. 526 ЦК України - Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України - Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України - Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконанні зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконанні зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, ще випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 ЦК України - Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним, збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України - Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України - Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України - Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1054 ЦК України - За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1056 ЦК України - Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п.7.1 кредитного договору № КF41290 від 07.11.2006 року Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Оскільки, кредитний договір № КF41290 від 07.11.2006 року діє до повного виконання, ПАТ «ВіЕс Банк» має право нарахувати відсотки до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором. Згідно розрахунку загальної суми заборгованості по кредитному договору № KF 41290 від 07.11.2006 р., заборгованість відповідача перед кредитором становить - 6196,22 доларів США, що станом на 20.01.2017 року еквівалентно 170037,65 гривень, яка складається з: 3031.05 доларів США - тіло кредиту; 1930,55 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 1234,62 доларів США - пеня. Вищевикладені норми цивільного законодавства, а також умови договору між сторонами, які відповідають їм, дають суду законні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, то суд приходить до переконання, що така заява задовленню не підлягає, оскільки не відповідає умовам кредитного договору та нормам Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати, зокрема: судовий збір в розмірі 3350,57 грн. ( з яких 2250,57 грн. за подання позовної заяви та 800 грн. за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved