Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

У жовтні 2017 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Територіальної громади в особі Привільської сільської ради Слов'янського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 5,54 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Привільської сільської ради Слов'янського району Донецької області, що належить померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 07.09.2008 року Слов'янською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Слов'янської районної державної адміністрації №71 від 31.01.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010816700024. Як дочка спадкодавця вона є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину. У встановлений законом термін, 10.07.2014 року позивач звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, яким було заведено спадкову справу №124/2014 з присвоєнням номеру у Спадковому реєстрі 56287177. З метою подальшого оформлення спадщини [PERSON] звернулась до Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, на що їй було надано відповідь, з якої вбачається, що оскільки архів нотаріальних документів залишився в м. Ясинувата, яке віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження таким чином видати свідоцтво про право на спадщину не уявляється за можливе. У зв'язку з чим просить суд визнати за собою [PERSON], [INFO], реєстраційний номер: [NUMBER], право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,54 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Привільської сільської ради Слов'янського району Донецької області, що належить [PERSON], померлій [INFO] року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 07.09.2008 року Слов'янською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Слов'янської районної державної адміністрації №71 від 31.01.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010816700024. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності від 27.10.2017 року, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.31). Суд, вважає за можливим розглянути справу без її участі, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Представник відповідача Територіальної громади в особі Привільської сільської ради Слов'янського району Донецької області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вважає за можливим розглянути справу без участі представника відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив фактичні дані та відповідні їм житлові правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 07.09.2008 року Слов'янською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Слов'янської районної державної адміністрації №71 від 31.01.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010816700024 (а.с.8), належала земельна ділянка площею 5,54 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Привільської сільської ради Слов'янського району Донецької області. 18.03.2017 року [PERSON] - померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] року видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата реєстраційної служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, серія [NUMBER](а.с.6). Позивач [PERSON] як спадкоємець першої черги прийняла спадщину, подавши у встановлений законодавством термін заяву до Державного нотаріуса Ясинуватської державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 10.07.2017 року №37839875, спадкова справа №56287177 (а.с.7), інших спадкоємців на сьогоднішній день немає. З листа Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 20.10.2016 року за №С-363-2625, адресованого [PERSON], вбачається, що архів нотаріальних документів Ясинуватської державної нотаріальної контори залишився у м. Ясинувате, яке віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та доступ до якого відсутній. Таким чином, видати свідоцтво про право на спадщину Ясинуватською державною нотаріальною конторою на теперішній час не представляється можливим. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцем після померлої [PERSON] є її донька [PERSON] що підтверджується, свідоцтвом про народження від 20.02.2076 року серія [NUMBER] (а.с.6). Позивач не може оформити у нотаріуса спадщину, у зв'язку з відсутністю доступу до архіву Ясинуватської державної нотаріальної контори, що залишився у м. Ясинувате, яке віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та доступ до якого відсутній. Вирішуючи питання про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного. Так, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності із ст. 1297 ЦК України, встановлено обов'язок спадкоємця звернутись за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до довідки державного нотаріусу Другої Слов'янської нотаріальної контори Грецької Т.П. від 19.10.2017 року №1097/02-17 (а.с.25), вбачається, що після померлої [PERSON], [INFO] року, заяви про прийняття спадщини не надходили,спадкова справа не заводилась. У відповідність до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, вбачається наявність спадкової справи після померлої [INFO] року [PERSON] в Ясинуватській державній нотаріальній конторі (а.с.26). Згідно із п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємцю, нотаріусом проводиться за наявності зареєстрованих правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкоємне майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Згідно статті 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення у особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, та того, що в даний час позивач виконав всі можливі дії для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, але позивач не може оформити у нотаріуса спадщину, у зв'язку з відсутністю доступу до архіву що залишився на території, яка віднесена до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та доступ до якого відсутній. Таким чином, звернення позивача до суду є єдиним видом захисту порушеного права. У зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності за позивачем [PERSON] на земельну ділянку, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved