Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. [PERSON] \~звернулася до\~суду з позовом до Красківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка сталась [INFO] , право власності на земельну ділянку, площею 0,3800 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7424483400:02:001:0018. В обґрунтування позову вказує, що вона являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка сталась [INFO] . Останньому за життя видавався Державний акт на право приватної власності на землю (ІV-ЧН № 046622) від 04.11.2003 р. Вказує, що через наявність виправлень, а саме, прізвище « [PERSON] » закреслено та написано прізвище « [PERSON] » вона не може в нотаріальному порядку оформити право власності на вказану земельну ділянку та приватним нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В судове засідання позивач [PERSON] її представник [PERSON] , представник Красківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області не з`явились, просили розглядати справу у їх відсутність, представник відповідача позов визнав. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що: -\~04\~листопада2003 року на підставі рішення Красківської сільської ради Народних депутатів від 18 грудня 1997 року №33 на ім`я [PERSON] , був виданий Державний акт на право приватної власності на землю (ІV-ЧН № 046622), який посвідчував належність останньому права власності на земельні ділянки площею 0.38 га та 0.10 га у межах згідно з планом, що розташована на території с. Убіжичі Ріпкинського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2227. При цьому, у записі прізвища [PERSON] міститься виправлення, прізвище « [PERSON] » закреслено та написано прізвище « [PERSON] »; - [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть (Серія [NUMBER] ); - спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка сталась 11\~червня 2017\~року являється позивач по справі [PERSON] , що стверджується постановою приватного нотаріуса Ріпкинського районного нотаріального округу МИШКО М.А. № 753/02-31 від 31.08.2018 р. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7406689092018 від 02.05.2018 р. та Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.09.2019 р. № 32-25-0.211-4571/178-19 підтверджується: - розмір земельної ділянки 0.3800 га, цільове призначення - для ведення товарного селянського господарства, кадастровий номер - 7424483400:02:001:0018 та нормативна грошова оцінка земельної ділянки 34628 грн. 49 коп. Згідно постанови приватного нотаріуса Ріпкинського районного нотаріального округу МИШКО М.А. № 753/02-31 від 31.08.2018 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено [PERSON] у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.3800 га, що розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, через наявність перекручень та виправлень прізвища спадкодавцяна у Державному акті на право приватної власності на землю (ІV-ЧН № 046622). Джерела права застосовані (не застосовані) судом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів захисту (стаття 16 ЦК України). Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, яка була затверджена Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 р. N 43 та регулювала питання видачі дублікатів державних актів втратила чинність 23.08.2013 р. на підставі наказу Мінагрополітики від 03.07.2013 р. № 404. З 1 січня 2013 р. оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки не видаються, в силу Земельного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Виходячи з наведеного, суд знаходить, що в разі наявності підчисток у Державному акту на право приватної власності на землю, виданому на особу, яка згодом померла та неможливості видачі спадкоємцям такої особи правовстановлюючого документу на таку земельну ділянку, ефективним засобом юридичного захисту та належним способом захисту є визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування. Оцінка суду. Наявністю вказаної довідки про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса Ріпкинського районного\~нотаріального округу\~МИШКО М.А.доведено: 1) неможливість позасудового оформлення права власності на вказану земельну ділянку за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка сталась [INFO] , з причин наявності у вказаному Державному акті на право власності на землю перекручень та виправлень прізвища спадкодавця, що і стало підставою звернення до суду; 2) пасивне заперечення наявності у позивача суб`єктивного цивільного права на спадкування даної земельної ділянки за законом, яке безпосередньо не спричиняє шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне захистити права [PERSON] . в спосіб, передбачений ст. 152 ЗК України та ст. 16 ЦК України, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом визнання за останньою, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка сталась [INFO] року, права власності на земельну ділянку, площею 0,3800 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7424483400:02:001:0018.

Outcome: approved