Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] та просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 2,845 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, та належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 21.03.2001. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що по причині невнесення спадкової земельної ділянки до державного земельного кадастру нотарріус відмовив позитвачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою від 22.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 06.11.2018 до участі у справі залучено третіх осіб: [PERSON]та [PERSON]., які є дітьми спадкодавця, тобто спадкоємцями першої черги за законом. В підготовче засідання 21.11.2018 позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, останній направив заяву про розгляд справи у відсутність позивача та у його відсутність, позовні вимоги підтримує, доповнень не має та просить повністю їх задовольнити. Представник відповідача, Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче засідання 21.11.2018 не з'явився, направив заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, заперечень не має, наслідки визнання позову роз'яснені та зрозумілі, просить повністю задовольнити позовні вимоги. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] 21.11.2018 в підготовче засідання не з'явилися, в письмових поясненнях зазначили, що на спадщину не претендують, від прийняття спадщини відмовились належним чином та просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі, заперечень не мають, наслідки визнання позову їм роз'яснені та зрозумілі. З урахуванням положень ч.3 ст. 200 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд прийняв визнання позову відповідачем та вирішив розглянути справу з ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні, без участі сторін на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Судом встановлено наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку загальною площею 2,845 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину належним чином відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Іншим спадкоємцем за законом є діти спадкодавця [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли та відмовились від неї, про що вбачається із рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 07.06.2018. 08 жовтня 2018 року нотаріус міської державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 2,845 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 21.03.2001; ксерокопією листа Відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області; звітом про експертну грошову оцінку від 12.10.2018 земельної ділянки площею 2,845 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право позивача на спадкування підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] [NUMBER], виданого 24.07.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області; копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], виданого Полого-Вергунівським сільЗАГС Переяслав-Хмельницького району від 15.10.1960; довідкою виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради № 2635 від 08.10.2018; копією Витягу про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 53317929 від 17.09.2018; копією рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.06.2018; копією паспорта; матеріалами спадкової справи № 186 за 2018 рік відносно померлого [PERSON] Подані позивачем докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності разом з витребуваними судом матеріали спадкової справи є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує положення глав 84, 86, 87 Цивільного кодексу України, якими врегульовані питання спадкування, а також загальні та спеціальні норми законодавства про право власності. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В розумінні положень ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу VII «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07 липня 2011 року» до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачою державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними». В досліджуваній ситуації виникнення права власності на земельну ділянку у [PERSON] не залежало від державної реєстрації цього права в Державному земельному кадастрі, оскільки його права, як власника зазначеного нерухомого майна виникли на підставі законодавства, що діяло раніше та посвідчувались Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 21 березня 2001 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 40. З врахуванням вищезазначеного, суд вважає, що невнесення спадкодавцем [PERSON] до державного земельного кадастру земельної ділянки, набутої у 2001 році, не позбавляє його спадкоємців прав на таке майно та оформлення його за собою у відповідності до вимог діючого законодавства. Встановивши, що спадкове майно, яке є предметом даного позову, на момент смерті належало спадкодавцю на праві власності; позивач прийняв спадщину за законом після смерті свого батька; інших спадкоємців-претендентів на спадщину немає; визнання позову відповідачем - органом територіальної громади не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved