Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся із вказаним позовом до суду, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у квартири [ADDRESS] та 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Інших спадкоємців, які б претендували на майно померлої не має. У зазначені строки позивач не звернувся до нотаріусу з метою оформлення права власності на спадщину, оскільки на момент смерті та протягом шести місяців після неї позивач перебував за межами України. На підставі викладеного просить встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Мєскєв М.С. , який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, рішення просив прийняти на розсуд суду згідно чинного законодавства. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 січня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Ляшенко В.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2-14, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.01.2019 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 січня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Старостенко Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №4-214, [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2019 року. На підставі договору міни квартири від 05 листопада 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Романовою М.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-4509, [PERSON] є власником /3 частки квартири [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2019 року. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 квітня 1990 року, актовий запис №244. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №725. Постановою приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. від 29 березня 2021 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Позивачем надано довідку про затверджену службу на борту морського судна, яку офіційно перекладено з англійської мови на українську мову, з якої вбачається, що [PERSON] , матрос 1 класу, в період з 31 липня 2020 року по 16 березня 2021 року перебував у рейсі поза межами України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У відповідності із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або застереженням. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, який згідно положення ч.4 ст.263 ЦПК України, суд має врахувати. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки останній вчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з причин перебування поза межами території України на момент смерті матері та шість місяців після неї, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що наведені позивачем обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини є поважними та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд, приймає до уваги доводи позивача щодо причин пропуску строку для прийняття спадщини, так як вони знайшли свої підтвердження в судовому засіданні, й приходить до висновку, що [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті матері пропустив з поважних причин, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню і позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини - 1 місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved