Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON], звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, [PERSON], [PERSON], [PERSON], у якій позивач просить: «визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме 1/2 часткою житлового будинку, який розташований по вулиці Богдана Хмельницького, 30, в м. Семенівка Чернігівської області, який належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх позовних вимог представник позивача, [PERSON] послався на те, що позивач являється власником 1/2 частки житлового будинку, що розташований по вулиці Богдана Хмельницького, 30, в м. Семенівка Чернігівської області (квартира № 2). Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори 12.11.1987 року та цього ж дня зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації. Згідно домової книги на вказану частину будинку, в будинку зареєстровано четверо людей, а сама, позивач, а також син, невістка і онук позивача - відповідачі по справі. Однак, відповідачі на даний час лише зареєстровані за вищевказаною адресою, хоча фактично, з 2006 року та по даний час в зазначеному будинку не проживали та не з'являються. За останньою інформацією, яка відома позивачу, відповідачі проживають в [INFO] - Дністровський Одеської області, точна адреса їй не відома, засоби звязку також. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). В свою чергу відповідачі, які не проживають за адресою [INFO], (квартира № 2), в м. Семенівка, Чернігівської області, втратили право на користування житловим будинком, внаслідок їх відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт реєстрації відповідачів в будинку без фактичного їх проживання позбавляє позивача права отримати у встановленому законом порядку субсидію на оплату за житлово-комунальні послуги та приносить інші незручності. Позивач, [PERSON], у судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, але до суду надала письмову заяву, згідно даних якої просить справу розглянути без її участі, позов підтримує, просить задовольнити повністю. Представник позивача - адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але до суду надав письмову заяву, згідно даних якої просить справу розглянути без його участі, позов підтримує, просить задовольнити повністю. У судове засідання відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилися, про поважні причини неявки не повідомили, хоча були повідомлені належним чином шляхом публікації оголошення про виклик через газету "Урядовий курєр" від 27 серпня 2015 року за № 156 (5530), тому суд вважає за необхідне розглянути справу без їхньої участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних підстав. По справі встановлено, що позивач є власником 1/2 частки житлового будинку, що розташований по вулиці Богдана Хмельницького, 30, в м. Семенівка Чернігівської області (квартира № 2). Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори 12 листопада1987 року та цього ж дня зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації (копія на а. с. 4). Згідно домової книги на вказану частину будинку, в будинку зареєстровано четверо людей, а сама, позивач, а також син, невістка і онук позивача - відповідачі по справі (копія на а. с. 5-6). Відповідачі на даний час лише зареєстровані за вищевказаною адресою, хоча фактично, як стверджує позивач, з 2006 року та по даний час в зазначеному будинку не проживали та не з'являються. За останньою інформацією, яка відома позивачу, відповідачі проживають в [INFO] - Дністровський Одеської області, точна адреса їй не відома, засоби звязку також. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). В свою чергу відповідачі, які не проживають за адресою: [INFO], втратили право на користування житловим приміщенням, внаслідок їх відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт реєстрації відповідачів в будинку без фактичного їх проживання позбавляє позивача права отримати у встановленому законом порядку субсидію на оплату за житлово-комунальні послуги та приносить інші незручності. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки позов задовольняється повністю, суд вважає за необхідне згідно вимог ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідачів на користь позивача сплачені позивачем грошові кошти на оплату судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, що підтверджуються квитанцією № 112 від 05 серпня 2015 року (а. с. 1), по 81 (вісімдесят одній) гривні 20 копійок з кожного, а також витрати позивача, повязані з публікацією в пресі (газеті «Урядовий курєр») оголошення про виклик відповідача, в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 00 копійок, що підтверджується квитанції № 0.0.424799349.1 від 20 серпня 2015 року (а. с. 29), по 140 (сто сорок) гривень 00 копійок з кожного.

Outcome: approved