Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи це тим, що згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2011 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 50 грн. щомісячно. Зазначає, що на даний час вона хворіє, матеріальний стан значно погіршився, а дитина потребує більшого догляду та коштів, оскільки збільшились витрати на його утримання, що перевищують розмір стягуваних аліментів. У зв'язку з цим просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням суду, з 50 грн. до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згідний сплачувати аліменти у розмірі зазначеному у позові. Згідно із частиною третьою\~статті 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн. щомісячно. Однак, вказаних коштів не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], Серія І-ГЮ №152298 виданого 12.08.2003 Княгининською сільською радою Демидівського району, в графі батько записано [PERSON], а в графі мати [PERSON]. Згідно довідки Завадинецької сільської ради про склад сім»ї від 19.11.2018, [PERSON] разом із сином [PERSON], зареєстровані у [INFO]. На даний час позивачка [PERSON] ніде не працює, що стверджується довідкою Управління соціального захисту населення Ізяславської РДА про не отримання допомоги від 08.10.2018, та Індивідуальними відомостями про застраховану особу наданими Головним управлінням пенсійного фонду України в Хмельницькій області за період 1999-2018 роки. Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За змістом\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року\~роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з розясненнями, наданими судам у п. 23 цієї Постанови, відповідно до ст.\~192\~СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради\~України\~№ 789\~ХІІ\~від\~27\~лютого\~1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, системний аналіз норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Суд вважає, що матеріалами справи підтверджено наявність передбачених ст.\~192\~СК\~України підстав для збільшення розміру аліментів. Також суд враховує доводи позивача, що в звязку із скрутним матеріальними становищем, а саме те що позивач на даний час ніде не працює, а також із збільшенням вікових потреб дитини, витрати, які несе мати на її утримання, значно перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в звязку з чим її матеріальне становище також погіршується. Крім того, суд зауважує, що Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» від\~17\~травня 2017\~року №\~2037-VIII внесено зміни до ст.\~182\~СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи наявні у справі докази, враховуючи зміну життєвих стандартів, приймаючи до уваги гарантований та встановлений державою мінімальний розмір аліментів, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], підлягає збільшенню до 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що головне їхньої дитини. Подальше ж стягнення аліментів у встановленому попереднім рішенням суду розмірі, який є значно меншим від передбаченого ч. 2 ст.\~182\~СК України гарантованого мінімального розміру аліментів, суперечитиме праву неповнолітнього [PERSON] на забезпечення фінансових можливостей умов життя, необхідних для його розвитку, передбаченого ст. 27 Конвенції ООН про права дитини. За таких обставин, та приймаючи до уваги, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. У відповідності з приписами ст. ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду судом справи по суті, з нього на користь держави необхідно стягнути 50% від встановленого розміру судового збору, що складає 352, 40 гривень. На підставі ст.ст.182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved