Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із зазначеною вище позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 22.06.2018 року. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. 01.06.2018 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити та пояснила, що їх дочка є інвалідом дитинства, хворіє на цукровий діабет, тому потребує стороннього догляду, в зв'язку з чим позивач не має можливості працювати, оскільки постійно перебуває з дочкою, просила стягнути з відповідача аліменти саме в частці від його доходу, відповідач почав надавати допомогу лише після пред'явлення позову до суду. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки не має постійного доходу, має проблеми зі здоров'ям і потребує протезування, тому більшу суму сплачувати не може. Крім того, пояснив, що переказував на банківський рахунок позивачки щомісяця по 1000 грн. на утримання дочки. Разом з цим, відповідач підтвердив, що їздив в Турцію, але це не пов'язано з регулярністю його доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 16.05.2008 року по 22.06.2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, являється інвалідом з дитинства, має діагноз: цукровий діабет 1 тип, тяжка форма. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено копії квитанцій про переказ грошових коштів [PERSON] на суму 1005,03 грн. за квітень, травень, червень 2018 року. Крім того, останнім подано заключення - рекомендації лікаря щодо потреби оперативного втручання та кошторис вартості необхідного йому протезу. Згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., а з 1 грудня - 2027 грн. З огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище сторін, відсутність домовленості щодо сплати аліментів на дитину, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, часткове визнання позову відповідачем, а також те, що [PERSON] являється дитиною-інвалідом, відповідач по справі не надав будь-яких доказів неспроможності сплачувати визначену позивачем у частці матеріальну допомогу (аліменти), чи перебування на утриманні відповідача інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у визначеному позивачем розмірі. Доводи відповідача щодо можливого використання відповідачем аліментів не за призначенням, суд вважає безпідставними, оскільки згідно положень ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за відсутності доказів щодо наявності у відповідача пільг по сплаті судового збору, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved