Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Представник позивача у червні 2018 року звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача на користь КЗ Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Боярка» аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх доходів видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги аргументовані тим, що відповідач являється матір'ю [PERSON], [INFO]. 13.09.2017 року до позивача надійшло повідомлення від Боярської амбулаторії ЗПСМ № 2 про те, що у пологовому будинку [INFO] гр. [PERSON] народила дитину жіночої статі, при цьому [PERSON] не мала при собі документів, що посвідчують її особу та місце проживання, щодо наявності та місця перебування батька дитини. В зв'язку з чим, 15.09.2017 року дитину було влаштовано до КЗ Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Боярка». 15.09.2107 року [PERSON] зобов'язалась упродовж тридцяти днів надати акт обстеження житлово-побутових умов помешкання, де планує проживати разом із малолітньою дитиною та довідку від лікаря, на обліку якого буде перебувати дитина. З акту обстеження житлово-побутових умов, складеного за місцем реєстрації [PERSON] встановлено, що остання за зазначеною адресою не проживає, будинок не придатний для проживання із малолітньою дитиною. 01.12.2017 року [PERSON] подала письмову заяву головному лікарю КЗ «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Боярка» про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON], [INFO] на період з 12.12.2017 року по 15.05.2018 року з причин тяжкого матеріального становища. Органом опіки та піклування Києво-Святошинської районної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Батько дитини в свідоцтві про народження записаній зі слів відповідача. Таким чином, відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні своєї малолітньої дитини, тобто нехтує своїми батьківськими обов'язками, тому просять позов задовольнити. ( а.с. 2-5) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 18.06.2018 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого провадження на 16.07.2018 року, який був відкладений за клопотанням відповідача. Ухвалою Світловодського міськрайоного суду від 26.09.2018 року закрито підготовче провадження по даній справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 22.10.2018 року. 27.09.2018 року представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач проживає за місцем своєї реєстрації разом із сином, працевлаштувалась, відвідує дитину в КЗ. В зв'язку з тим, що відповідач проти позбавлення її батьківських прав, вважає, що це свідчить про її зацікавленість у вихованні дитини. (а.с. 72) В судове засідання представник позивача не з'явися, подав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином, подали письмове клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідач являється матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. (а.с. 9) Відповідно до заяви від 09.11.2017 року, відповідач [PERSON] зобов'язалася виготовити свідоцтво про народження дитини та у найкоротший термін створити умови для її проживання, оскільки вдома проводиться косметичний ремонт. (а.с. 11) Згідно інформації головного лікаря КЗ Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Боярка» від 13.03.2018 року вбачається, що з 15.09.2017 року у закладі знаходиться дитина [PERSON], [INFO], батьки дитини з 12.12.2017 року не відвідували дитину, не телефонували, долею дитини не цікавилась, участі в утриманні дитини не приймали. В зв'язку з чим, просить вирішити у судовому порядку питання про позбавлення батьківських прав матір [PERSON] (а.с. 10) Відповідно до інформації служби у справах дітей Світловодської районної державної адміністрації від 20.09.2017 року, гр.. [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] разом із сином [PERSON], [INFO]. За вказаною адресою ніхто не проживає. (а.с. 6) Згідно довідки-характеристики на гр. [PERSON] за місцем реєстрації від 19.09.2017 року, остання проживала по [ADDRESS] разом із сином [PERSON], 2008 року народження. Характеризується, як особа, на яку надходили чисельні скарги сусідів та мешканців села, скандальна, неврівноважена, не працює, домашнім господарством не займається. Вихованням сина не займається, дитина часто не відвідує школу та залишається вдома сам. Наприкінці літа поліція виявила дитину із невідомим чоловіком у м.Каневі. (а.с. 7) З інформації Петропавлівсько - Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.09.2017 року, гр.. [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] останні 18 місяців. (а.с. 12, 13) Із листа служби у справах дітей Світловодської районної адміністрації від 20.02.2018 року вбачається, що під час бесіди із гр.. [PERSON] встановлена, що остання фактично проживає в м.Києві разом із сином [PERSON], який відвідує навчальний заклад. В с.Федірки Світловодського району остання лише зареєстрована, наміру повертатися до місця реєстрації [PERSON] не має. (а.с.14) Із письмових пояснень гр.. [PERSON] вбачається, що остання відмовилась надавати інформацію щодо адреси її фактичного проживання. (а.с. 15) З акту обстеження житлово-побутових умов від 19.10.2017 року, проведеного на підставі заяви [PERSON] від 11.10.2017 року, встановлено, що умови проживання в будинку [ADDRESS] задовільні, в одній з кімнат зроблено ремонт, чисто, маються необхідні меблі, але в будинку холодно. Дохід сім»ї складається з суми аліментів. Сім'я перебуває під постійним контролем сільської ради. На момент обстеження умови для проживання малолітньої [PERSON] (ліжко, одяг, прогулочна колиска, ванночка) відсутні. (а.с. 17) Висновком Органу опіки та піклування Києво-Святошинській РДА на підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. (а.с. 18-21) Згідно медичної довідки від 31.08.2018 року [PERSON] психіатричних протипоказань для зарахування на роботу не має, на обліку не перебуває. (а.с. 73) Відповідно до сертифікату від 31.08.2018 року [PERSON] наркологічних протипоказань для зарахування на роботу не має. (а.с. 74) Із акту обстеження житлово-побутових умов від 14.06.2018 року вбачається, що гр. [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] в будинку [ADDRESS]. Дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері. Батько дитини на території села не проживає з січня 2018 року. (а.с. 75) Разом з тим, з інформації наданої головою Федірківської сільської ради від 07.10.2018 року, сільська рада 14.06.2018 року не складала акт обстеження житлово-побутових умов гр.. [PERSON], остання з вересня 2017 року на території с.Федірки не проживає. (а.с. 86) Відповідачем в судовому засіданні надано копії аркушів із відомостями про дати відвідування нею дитини у дитячому будинку, з якого вбачається, що остання відвідувала дитину за весь час її перебування у медичному закладі 18 разів. Деякі перерви у відвідування складають три місяці. (а.с. 76, 77) Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На заперечення позовних вимог відповідач подала докази щодо відвідування нею дитини в медичному закладі. Разом з тим, суд не бере до уваги зазначені докази, оскільки вони подані у копіях та не засвідчені належним чином, оригінали суду для огляду не надані. Крім того, із вказаних аркушів не можливо встановити ким і коли вони були складені. Клопотань про витребування доказів на підтвердження даної інформації від медичної установи суду не заявлено. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідач не забрала дитину з пологового будинку та КЗ «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Боярка» без поважної причини і протягом більше ніж шість місяців не виявляє щодо неї батьківського піклування. Суд також враховує, що в судовому розгляді оголошувалась перерва за клопотанням відповідача з метою надання їй часу подати докази суду та позивачу щодо наявності у неї місця проживання та працевлаштування. Разом з тим, з інформації позивача від 22.01.2019 року вбачається, що відповідач з 07.12.2018 року для розгляду питання щодо повернення їй дитини до Києво-Святошинської РДА не з'явилась. Тобто, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO]. У зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими в цій частині вимоги позивача та можливим позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в отриманні дитини, влаштованої до державного комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. При цьому, суд враховує, що відповідач має на утриманні малолітню дитину [PERSON], 2008 року народження. Тому, позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача підлягають частковому задоволенню, а саме підлягають стягненню з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які перераховувати на особистий рахунок дитини, який буде відкритий в Державному ощадному банку України, починаючи з 05.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1409, 60 грн. за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (704, 80 х 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved