Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Токмацького районного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державний нотаріус Токмацької нотаріальної контори Запорізької області, якою просить: 1.Встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем [PERSON] - померлою 15.05.2020 року за адресою реєстрації: [ADDRESS] . 2.Визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовує наступним. [INFO] померла матір позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 15.05.2020 року, відповідний актовий запис №370. Родинні відносини між позивачем та матір`ю [PERSON] , підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим м. В.Токмак Міськрадою РАЦС Запорізької області від 26.02.1962 року. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.2004 р., реєстровий № [NUMBER] . Право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] в КП «Абрис» м. Токмак від 28.01.2004 р. за № 4534315. Фактично позивач прийняв спадщину, шляхом подачі заяви до державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори. Крім позивача спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є також брат позивача, [PERSON] , який є відповідачем по справі, який по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Родинні відносини між відповідачем та матір`ю [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Міськбюро РАЦС м. Токмак Запорізької області від 30.08.1972 р. Відповідач зареєстрований за адресою; [ADDRESS] разом із спадкодавцем, яка на час смерті була зареєстрована та мешкала за цією адресою, що підтверджується довідкою КП «Управляюча компанія «Контакт». Однак, відповідач з 2005 року виїхав на постійне місце проживання до м. Алушти, АР Крим та вже більше п`ятнадцяти років не проживає за вищевказаною адресою, а отже відсутній факт його постійного проживання разом із спадкодавцем. Із заявою про прийняття спадщини відповідач до нотаріуса не звертався. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, позивач звернувся до державного нотаріуса Токмацького державної нотаріальної контори. Листом від 19.11.2020 року за вих. № 872/01-16 державний нотаріус повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку квартири не має можливості, оскільки окрім позивача спадкоємцем також є відповідач, який фактично прийняв спадщину, шляхом проживання разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , де була зареєстрована спадкодавиця, а тому відповідач також вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, отримати свідоцтво про право на спадщину на все майно, яке залишилося після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачу, як єдиному спадкоємцю за законом неможливо. Відповідач надіслав до нотаріальної контори заяву №576 від 17.10.2020 про відмову від спадщини на користь позивача, оскільки на спадкове майно після смерті матері не претендує. Однак, вказану заяву державний нотаріус не прийняла, посилаючись на вимоги ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до яких будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, нотаріус не може прийняти заяву, так як паспорт, який вказаний в ній, що посвідчує особу відповідача не відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно цієї заяви, надісланої відповідачем на адресу державного нотаріуса вбачається, що відповідач відмовляється від частки на спадщину після смерті матері [PERSON] на користь позивача, не має наміру успадковувати майно та не буде мати претензій в майбутньому. Через те, що відповідач, який є братом позивача вважається таким, що прийняв спадщину в порядку встановленому законом, позивач не може успадкувати майно в повному обсязі та у зв`язку з цим, вбачається спір про право. Таким чином, існує необхідність встановити факт не проживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати його таким, що не прийняв спадщину після смерті спадкодавця. Встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину необхідно для оформлення спадкових прав. Ухвалою судді від 30.12.2020 року дана позовна заява залишена без руху, зазначені недоліки позивачем усунені. Ухвалою судді від 16.01.2021 року дана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач та представник позивача в підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державний нотаріус Токмацької нотаріальної контори Запорізької області в підготовче судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за нявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 15.05.2020 року, відповідний актовий запис №370. Родинні відносини між позивачем та матір`ю [PERSON] , підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим м. В.Токмак Міськрадою РАЦС Запорізької області від 26.02.1962 року. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.2004 р., реєстровий № [NUMBER] . Право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] в КП «Абрис» м. Токмак від 28.01.2004 р. за № 4534315. Фактично позивач прийняв спадщину, шляхом подачі заяви до державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори. Крім позивача спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є також брат позивача, [PERSON] , який є відповідачем по справі, який по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Родинні відносини між відповідачем та матір`ю [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Міськбюро РАЦС м. Токмак Запорізької області від 30.08.1972 р. Відповідач зареєстрований за адресою; [ADDRESS] разом із спадкодавцем, яка на час смерті була зареєстрована та мешкала за цією адресою, що підтверджується довідкою КП «Управляюча компанія «Контакт». Однак, відповідач з 2005 року виїхав на постійне місце проживання до м. Алушти, АР Крим та вже більше п`ятнадцяти років не проживає за вищевказаною адресою, а отже відсутній факт його постійного проживання разом із спадкодавцем. Із заявою про прийняття спадщини відповідач до нотаріуса не звертався. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, позивач звернувся до державного нотаріуса Токмацького державної нотаріальної контори. Проте листом від 19.11.2020 року за вих. № 872/01-16 державний нотаріус повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку квартири не має можливості, оскільки окрім позивача спадкоємцем також є відповідач, який фактично прийняв спадщину, шляхом проживання разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , де була зареєстрована спадкодавиця, а тому відповідач також вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, отримати свідоцтво про право на спадщину на все майно, яке залишилося після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачу, як єдиному спадкоємцю за законом неможливо. Відповідач надіслав до нотаріальної контори заяву №576 від 17.10.2020 про відмову від спадщини на користь позивача, оскільки на спадкове майно після смерті матері не претендує. Однак, вказану заяву державний нотаріус не прийняла, посилаючись на вимоги ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно цієї заяви, надісланої відповідачем на адресу державного нотаріуса вбачається, що відповідач відмовляється від частки на спадщину після смерті матері [PERSON] на користь позивача, не має наміру успадковувати майно та не буде мати претензій в майбутньому. Відповідно до положень ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз.3 п.3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до листа Токмацької державної нотаріальної контори від 22.01.2021 р. №28/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена. Відповідач надав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви, яка міститься в заведеній спадковій справі від 17.10.2020 р. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved