Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що з 11 серпня 2005 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином Азербайджанської Республіки - [PERSON]. 14 серпня 2015 року у зв'язку з придбанням житлового будинку в [ADDRESS], вона та її чоловік [PERSON] переїхали на постійне місце проживання в даний будинок. З 28 жовтня 2015 року зареєстроване перебування [PERSON] на території Яготинського району, з періодичним продовженням. Останній період реєстрації перебування на території Яготинського району в [ADDRESS], [PERSON] був: з 28.08.2017 року по 26.12.2017 року. Напередодні Нового 2018 року її чоловік вирішив відвідати своїх друзів на території Республіки Азербайджан. Проте, в сам період поїздки до Азербайджанської Республіки стан здоров'я [PERSON] різко погіршився, він потрапив в лікарню та в зв'язку з цим залишився на свята в Азербайджані. [INFO] року в телефонному режимі її сповістили, що чоловік [PERSON] помер. Вона, як дружина померлого є єдиною спадкоємицею першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Інші спадкоємиці першої черги у померлого відсутні. В передбачений ст.1270 ЦК України термін вона звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] за законом, проте отримала роз'яснення, що оскільки місце реєстрації спадкодавця саме на день смерті в Україні зареєстровано не було, а місцем його смерті є с. Алноут Уджарського району Республіка Азербайджан, нотаріус не може визначити місце відкриття спадщини. Згідно підпункту 1.14 пункту 1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, «у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили». В той же час, факт постійного (з жовтня 2015 року) проживання [PERSON] на території Яготинського району Київської області підтверджується письмовими доказами. Статтею 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до статті третьої вказаного Закону місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду Укарїни з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Крім того, на даний час з'ясувалося, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на дане спадкове майно, а є лише копії. Дане питання також постало проблемою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Просила встановити, що останнім місце проживання спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO] року, є житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на спадкове майно. В підготовче засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернулася до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в підготовче засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Так, обставини, зазначені позивачкою підтверджуються матеріалами спадкової справи до майна померлого [INFO] року [PERSON]. Враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved