Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

позивачка звернулась до суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття; стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дітьми трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у сторін від шлюбних відносин народилось двоє дітей, які проживають із матір`ю. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється та жодної домовленості з цього питання між сторонами не досягнуто. Відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, працює та отримує дохід, а відтак має можливість утримувати спільних дітей. Діти повністю перебувають на утриманні матері. У зв`язку із цим, що діти не досягли трирічного віку потребує також матеріальної допомоги. У відповідності до ст. ст. 180-183, 191 СК України просить позов задовольнити повністю. 24 грудня 2019 року відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дітей визнає повністю. Щодо надання утримання для дружини заперечує, адже у нього відсутня матеріальна можливість здійснення цього, адже позивачем не доведено протилежне. Окрім цього покликається, що має на утримані ще одну неповнолітню дитину, працює вчителем, однак отримує невелику заробітну плату, є директор ТзОВ "Про-Актив", однак заробітної плати не отримує, оскільки підприємство не здійснює діяльність; наявність заборгованості перед різними установами банку на суму понад 200000,00 грн. Враховуючи наведені обставини, у вимозі про стягнення утримання на дружину відмовити за недоведеністю ,а позов задовольнити частково. 07 листопада 2019 року ухвалою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просить такі задовольнити з підстав викладених у заявах по суті. У судовому засіданні відповідач надала пояснення аналогічні змісту письмових викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження арк. спр. 6, 7/. Діти проживають разом із матір`ю. Суд враховую також спільну позицію сторін з цього питання. У зв`язку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дитини, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до\~ст. 182 цього Кодексу\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, суд також враховує законодавчі положення щодо розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» становить з 01 січня 2020 року у розмірі 2218 грн. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд встановив, що відповідач працює вчителем у Наварійській ЗОШ І-ІІІ та керівником гуртка ЦДЮЕ та отримує заробітну плату за період з вересень по листопада 2019 року у розмірі 19773,06 та 724,67 відповідно, що підтверджено довідками від 06.12.2019 № 88 та № 89 /арк. спр. 24, 25/. На утриманні у відповідача перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.03.2019 № 450/898/19 та постановою про відкриття виконавчого провадження за ним від 17.04.2019 № 58922450 /арк. спр. 26, 27/. У зв`язку із вищевикладеним та аналізуючи наведені норми права, суд прийшов переконання, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дітей, яких утримує матір, адже доказів заперечення таких обставин із сторони відповідач не подано, а надведено лише аргументи у відзиві на позов; ураховує матеріальне становище відповідача, який працює, а відтак має можливість утримувати своїх дітей та позицію відповідача з цього питання, який визнає зазначену позовну вимогу; наявність на утриманні іншої неповнолітньої дитини, не звільняє останнього від обов`язку утримання інших своїх дітей відсутність. Суд також бере до уваги задовільний стан здоров`я дітей та відповідача, адже відсутні будь-які докази щодо незадовільного стану таких осіб. Таким чином, суд прийшов висновку, що виходячи з презумпції рівномірності розподілу обов`язку по утриманню дітей між батьками, з урахуванням законодавчого визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з відповідача на користь позивачки на утримання дітей необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, а позовну вимогу задовольнити повністю. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд прийшов наступного. 24 жовтня 2017 року сторони укладали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про народження / арк. спр. 6/. Суд повторюється, що у сторін у липні 2019 року народилось два сини, яким на момент розгляд справи у суді не виповнилось одного року та такі проживають із матір`ю. Згідно з ч.1, ч. 4\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд відмічає, що відповідач посилається на аргументи відсутності можливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини та підтверджує їх доказами отримання заробітної плати у невеликому розмірі та стягнення із нього аліментів на дітей, наявність кредитної заборгованості перед установами банку /арк. спр. 24-31/. Попри те, наведені аргументи відповідача з цього питання суд оцінює у сукупності із іншими доказами по справі, однак на думку суду вони не можуть бути беззаперечними аргументами незадовільного матеріального становища відповідача, що унеможливлює надання матеріальної допомоги для дружини до досягнення дітьми трирічного віку. \~ \~ \~ \~Враховуючи встановлені обставини та норми сімейного законодавства з цього питання, суд прийшов висновку про підставіть позовної вимоги, а відтак з відповідача на користь позивачки на її утримання необхідно стягувати аліменти у розмірі 1000,00 грн, щомісячно, починаючи з 06 листопада 2019 року і до досягнення дітьми трирічного віку, а позовну вимогу задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів. Позивачка у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання такої заяви, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн в доход держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved