Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 28455,00 грн. згідно з договором про надання консультаційних послуг №500221 від 30.11.2016 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» та [PERSON] був укладений договір про надання консультаційних послуг №500221 від 30.11.2016 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кваліфіковані консультації, що відносяться до ринку нерухомості у м. Києві, а відповідач зобов'язалась прийняти та оплатити послуги позивача відповідно до умов договору. Факт надання вказаних послуг позивачем підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 30.11.2016 року. За надані послуги відповідач зобов'язалась сплатити винагороду виконавцю в сумі 28455,00 грн., без ПДВ, що еквівалентно 1050 доларів США не пізніше 09.12.2016 року. Однак, відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконала, винагороду позивачу за надані послуги не сплатила. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти вимог позивача ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липка» звернулась із зустрічною позовною заявою в якій просила визнати недійсним договір про надання консультаційних послуг №500221 від 30.11.2016 року укладений між ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липка» і [PERSON] та визнати недійсним акт прийому-передачі наданих послуг від 30.11.2016 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що предметом спірного договору є те, що ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» за завданням замовника [PERSON] зобов'язався надати консультації, що відносяться до ринку нерухомості в м. Києві, а [PERSON] зобов'язалась прийняти та оплатити надані послуги, які згідно п.п. 4.1 договору складають 28455,00 грн., що еквівалентно 1050 доларів США, не пізніше 09.12.2016 року. Пунктом 2.1 договору передбачено, що у відповідності та на основі інформації, що міститься у власній базі даних, виконавець ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» надав [PERSON] наступну інформацію: про об'єкт нерухомості майна, які пропонуються для продажу у м. Києві; про середньо ринкові ціни на об'єкти нерухомості майна, які пропонуються для продажу у м. Києві, в належності від їх місцезнаходження і якісних характеристик; про динаміку зміни цінна ринку нерухомого майна в м. Києві за період з 29.11.2016 року по 30.11.2016 року. Зазначила, що в неї не було потреби в цих консультаціях, оскільки з метою придбання нерухомого майна, вона разом зі своєю донькою за тиждень до 30.11.2016 року, тобто до дати укладання договору, скористалися мережею Інтернет та на сайті OLX.ua знайшли оголошення щодо продажу квартири за адресою: [ADDRESS]. За тиждень до 30.11.2016 року [PERSON] зателефонувала по вказаному в оголошенні номеру телефону та домовилась про зустріч на об'єкті нерухомості за вказаною адресою з продавцем, при зустрічі з яким в той же день вони дійшли згоди про купівлю-продаж квартири та уклали усний договір завдатку. Працівник ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» наполягав на тому, щоб [PERSON] з продавцем оформили угоду в офісі товариства та посвідчили її нотаріально, на що вона та продавець категорично заперечували. В подальшому працівник ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» сказав про необхідність оформлення документів та запросив в офіс товариства 30.11.2016 року. Прибувши в зазначений час, а саме 30.11.2016 року в офіс товариства майже годину вони чекали нотаріуса. В цей час працівник ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» надавав якісь документи та просив їх підписати, як тепер [PERSON] розуміє, що в тому числі до пакету документів входив спірний договір. Отже, спірний договір було підписано 30.11.2016 року, а консультації виходячи з п. 3.1 могли надаватися напередодні, тобто до підписання договору, а саме 29.11.2016 року, що є незрозумілим. З наведеного вбачається, що спірний договір було підписано [PERSON] під впливом обману з боку працівника ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках», який не повідомив їй всіх обставин, які мають істотне значення, всіх необхідних відомостей та розрахунків. На підставі викладеного просила зустрічний позов задовольнити. Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні первісний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував посилаючись на необґрунтованість та надуманість позовних вимог, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов просила задовольнити. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.11.2016 року між ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» та [PERSON] був укладений договір про надання консультаційних послуг №500221, відповідно до умов якого товариство зобов'язалось надати [PERSON] кваліфіковані консультації, що відносяться до ринку нерухомості у м. Києві, а відповідач зобов'язалась прийняти та оплатити послуги позивача відповідно до умов договору. Згідно п.п. 4.1 договору №500221 від 30.11.2016 року за надані послуги [PERSON] зобов'язалась сплатити ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» винагороду у розмірі 28455,00 грн. без ПДВ, що еквівалентно 1050,00 доларів США, не пізніше 09.12.2016 року. Встановлено, що ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» були надані [PERSON] послуги згідно договору про надання консультаційних послуг №500221 від 30.11.2016 року, що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 30.11.2016 року. В свою чергу, відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо оплати наданих послуг не виконала, у зв'язку з чим позивач за первісним позовом ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 28455,00 грн. згідно з договором про надання консультаційних послуг №500221 від 30.11.2016 року. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти вимог ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» звернулась із зустрічною позовною заявою та просила визнати недійсним договір про надання консультаційних послуг №500221 від 30.11.2016 року та визнати недійсним акт прийому-передачі наданих послуг від 30.11.2016 року посилаючись на те, що оспорюваний договір було нею підписано під впливом обману з боку працівника ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках», на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Кожна із цих вимог є самостійною підставою недійсності правочину. Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Отже, підставою для визнання правочину недійсним є введення однією стороною іншої сторони правочину в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Суб'єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю. До відповідних правових висновків дійшов і Верховний Суд України у постанові від 29 квітня 2014 р. у справі № 3-11гс14. Згідно з роз'ясненнями, наданими в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" особами, котрі беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони даного правочину. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, в даному випадку позивач. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов'язковою умовою кваліфікації недійсності правочину заст. 230 ЦК України. Із оспорюваного договору вбачається, що сторони у справі, діючи добровільно та розуміючи значення своїх дій, попередньо будучи ознайомлені з умовами договору уклали договір, згідно з яким ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» надав [PERSON] консультаційні послуги, за надання яких остання зобов'язалась сплатити кошти. Таким чином, під час укладення договору сторони узгодили основні умови, зокрема умови надання послуг, порядок розрахунку. Підписавши оспорюваний договір та акт прийому-передачі наданих послуг від 30.11.2016 року, [PERSON] підтвердила, що його умови повністю відповідають її волевиявленню, а також про повний розрахунок за надані консультаційні послуги. Будь-яких даних про те, що договір був укладений під впливом обману, внаслідок навмисного введення в оману виконавцем замовника, [PERSON] не наведено та матеріали справи не містять. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України) Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Главою 63 ЦК України визначено загальні положення стосовно зобов'язань з надання послуг. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що між ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» та [PERSON] був укладений договір про надання консультаційних послуг №500221 від 30.11.2016 року, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають, зокрема, з договорів (ч. 2 ст. 509, п. 1) ч. 2 ст. 11 ЦК України). В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Агентство нерухомості «Парк Лейн» на Липках» заборгованості в сумі 28455,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1378,00 грн.

Outcome: approved