Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У березні 2015 року прокурор в інтересах позивачів звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що в ДПТЕН «Чернівецький професійний будівельний ліцей» навчаються [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які відносяться до соціально незахищених осіб, тобто є дітьми сиротами та дітьми позбавленими батьківського піклування. Вказував на те, що у порушення вимог ст. 41 Закону України «Про освіту», ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 37 Закону України «Про професійно-технічну освіту» вказані учні в повному обсязі не отримали компенсацію на придбання одягу, взуття за вересень 2014 року, яка відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України №763 від 17.11.2003 року «Про затвердження норм матеріального та нормативів фінансового забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також вихованців шкіл-інтернатів» становить 595 грн. З вказаної суми учням було виплачено по 396,03 грн. При цьому, відповідно до довідки відповідача заборгованість останнього перед позивачами становить по 198, 97 грн. кожному окрім [PERSON], заборгованість перед яким становить 199,00 грн. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив стягнути з відповідача на користь позивачів компенсацію на придбання одягу і взуття учням із числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування по 198,97 грн. на користь кожного із вказаних вище дітей, окрім [PERSON], на користь якого просив стягнути 199,00 грн. В судовому засіданні прокурор позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. При цьому, вказала на те, що компенсація позивачам на придбання одягу і взуття не була виплачена у зв'язку із відсутністю фінансування й відповідно на даний час кошти виділені та в подальшому будуть перераховані позивачам на їх рахунки. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заяву представника відповідача про визнання позову слід прийняти та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідно до довідки ДПТНЗ «Чернівецький професійний будівельний ліцей» №269 від 12.03.2015 року позивачі навчаються у вказаному навчальному закладі з 01 вересня 2014 року та відносяться до соціально незахищених верств населення, оскільки їм надано статус дітей-сирій або дітей, позбавлених батьківського піклування (а/с 75). Зокрема, відповідно до рішення виконавчого комітету Білоусівської сільської ради від 25.07.2008 року [PERSON], [INFO], встановлено статус дитини позбавленої батьківського піклування (а/с10), рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №675/18 від 22.09.2009 року [PERSON] надано статус дитини-сироти (а/с 17). Крім того, як убачається зі змісту рішення виконавчого комітету Хотинської міської ради від 17.04.2013 року [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а/с 24), а відповідно до рішенням виконавчого комітету Гвіздовецької сільської ради від 29.10.2008 року №59 [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а/с 34). Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27.12.2011 року №840/22 [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а/с 48), а як убачається з розпорядження Вижницької районної державної адміністрації від 20.01.2015 року №10, [PERSON] надано статус дитини-сироти (а/с 59). Також судом встановлено, що розпорядженням Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області від 25.12.2012 року [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а/с 61), а згідно рішення виконавчого комітету Хотинської міської ради від 24.10.2012 року вбачається, що [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а/с 70). Так, відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України «Про освіту» учні державних та комунальних професійно-технічних навчальних закладів із числа дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, і дітей, які потребують особливих умов виховання, перебувають на повному утриманні держави. Згідно ст. 37 Закону України «про професійно-технічну освіту» учень, слухач професійно-технічного навчального закладу, крім прав, передбачених Законом України "Про освіту", мають право на матеріальне забезпечення в період навчання на умовах і в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1996 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів. Як вбачається з Наказу Міністерства освіти і науки України №763 від 17.11.2003 року «Про затвердження норм матеріального та нормативів фінансового забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також вихованців шкіл-інтернатів», затверджено нормативи фінансового забезпечення для первісного придбання предметів гардероба та текстильної білизни для вихованців, учнів, студентів не менше 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - для вихованців, учнів, студентів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають (навчаються) у навчальних закладах усіх типів і знаходяться на повному державному утриманні. Так, відповідно до довідки ДПТНЗ від 23.03.2015 року №301 заборгованість відповідача перед [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] становить 198,97 грн. та перед [PERSON] - 199,00 грн. (а/с 74). За таких обставин, суд оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, ураховуючи характер спірних правовідносин, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вище викладеного та куруючись ст.ст. 11, 1167 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3,4, 10, 11, 57,58, 60,61, 64, 88, 218, 294, 349 ЦПК України, -

Outcome: approved