Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Прокурор звернувся до суду 28 березня 2014 року з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що Лозівською міжрайонною прокуратурою здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні від 23.12.2013 року, в якому досудовим слідством встановлено, що 22.12.2013 року, близько 10 години 50 хвилин водій автомобіля «Мерседес бенц» д/н [NUMBER] [PERSON] рухався по вул. Миру м. Лозова та порушив правила дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП водію автомобіля [PERSON] заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом обох кісток правого передпліччя зі зміщенням. За вчинений злочин, вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Потерпілий внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, перебував на стаціонарному лікуванні, де Лозівською ЦРЛ було витрачено на лікування 2997,30 гривень, що і підлягає стягненню з [PERSON]. Прокурор Єрьоменко О.О. в судовому засіданні підтримав вимоги викладені в позовній заяві та проха суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник Фінансового управління Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, - Притула Т.І., діюча на підставі довіренності вказала, що повністю підтримує позов прокурора, оскільки дійсно, на лікування потерілого [PERSON], державною установю було витрачено відповідну суму, яка підлягає стягненню з винуватця ДТП, яким є відповідач по справі. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього витрат заподіяних кримінальним правопорушенням, про що подав до суду письмовий відзив на позовну заяву. В своїх усних поясненнях вказав, що дійсно за Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 лютого 2014 року, його визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Вирок він не оскаржув, так як визнав свою вину і вирок набрав законноїсили 15 березня 2014 року . Згідно до ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 121 Конституції україни на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом. Відповідно до ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до вироку судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Павлюченка С.В. від 12 лютого 2014 року, що 22 грудня 2013 року, близько 10 години 50 хвилин, водій автомобіля «Мерседес бенц» д/н [NUMBER] [PERSON] рухався по вул.. Миру м. Лозова, Харківської області. Діючи зі злочинною самовпевненістю, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП водію автомобіля ВАЗ 2104 [PERSON] заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом обох кісток правого передпліччя зі зміщенням. За вчинений злочин, [PERSON] визнано винним та призначено покарання. Вирок суду набрав законної сили 15 березня 2014 року (а.с.№4). За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на довідку КЗ охорони здоров»я «Лозівська ЦРЛ» судом встановлено, що вартість лікування хворого [PERSON], що перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 22.12.2013 року по 06.01.2014 року складає 2997 гривень 30 копійок (а.с.№5). Згідно до вимог ч. 3 ст. 1206 ЦК України, п.п. 1,4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання. Затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.07.1993 року № 545, сума, витрачена на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад, у сумі фактичних витрат з винних осіб, тобто з [PERSON]. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. З цього випливає, що вирок Лозівського міськрайонного суду про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності є підставою для стягнення з нього зазначеної прокурором суми витрат. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"(зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Отже, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичний осіб, поданих відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved