Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, третя особа: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права на спадкове майно, посилаючись на те, що 08 лютого 2006 року померла її мати - [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті залишився державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 104325 від 28 лютого 2006 року розміром 1,28 га, який виданий згідно розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації від 30 листопада 2004 року № 755/2004-р, земельна ділянка розташована на території с. Стара Гута Дунаєвецького району Хмельницької області. Позивачка є донькою померлої та відповідно спадкоємцем за законом 1-ої черги, згідно рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2017 року, яке набрало законної сили 15 вересня 2017 року їй було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] протягом трьох місяців, інших спадкоємців немає. 20 липня 2017 року нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадщини, оскільки державний акт на земельну ділянку виданий після сметрі матері. Право на зазначену земельну ділянку за померлою [PERSON] виникло на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації від 30 листопада 2004 року №755/2004-р, а тому звернулася з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надали суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника та визнання позову. Третя особа: представник Дунаєвецької райдержадміністрації в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій позов визнає повністю і просить справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 08 лютого 2006 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 1,28 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом на майно померлої, як дочка, згідно рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2017 року, яке набрало законної сили 15 вересня 2017 року їй було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] протягом трьох місяців, інших спадкоємців немає. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20 липня 2017 року приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу видно, що [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після померлої 08 лютого 2006 року [PERSON] , а саме: на земельну ділянку, що розташована на території [PERSON] сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить померлому на підставі державного акту серії ХМ №104325, виданого Дунаєвецькою райдержадміністрацією 28 лютого 2006 року не може в зв'язку із тим, що державний акт на зазначену земельну ділянку виданий після смерті [PERSON] померлої 08 лютого 2006 року. Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації від 30 листопада 2004 р. №755/2004-р. «Про надання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) громадянам на території [PERSON] сільської ради» [PERSON] - власнику сертифіката серії ХМ №104325 надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на територій [PERSON] сільської ради Дунаєвецького району земельну ділянку площею 1,28 га. 28 лютого 2006 року [PERSON] на підставі вищезазначеного розпорядження видано Дунаєвецькою райдержадміністрацією державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 104325 площею 1,28 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6821888500:02:006:0129, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010675300031, що підтверджується копією державного акта. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі абз. 2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ). Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХМ №104325, виданий [PERSON] 28 лютого 2006 року на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації № 755/2004-р. від 30 листопада 2004 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010675300031 порушує права позивача, оскільки не відповідає вимогам закону і виданий з порушенням вимог ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України, а тому його слід визнати недійсним та скасувати його реєстрацію. Позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на земельну ділянку. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд вважає, що [PERSON] набула право на земельну ділянку площею 1,28 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області її право на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому вимоги обгрунтовані і суд задовольняє їх.

Outcome: approved