Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та реєстраційної служби Вільнянського РУЮ, який уточнила під час судового розгляду справи, і згідно якого вимагала визнати недійсним видане відповідачці [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] скасувати державну реєстрацію права власності на будинок та земельну ділянку під ним за відповідачками [PERSON] та [PERSON], та визнати за собою право власності на будинок та земельну ділянку в порядку спадкування після померлої [PERSON] [INFO] року позивачка [PERSON] померла. Ухвалою суду від 17.02.2015 року до участі у справі в якості її правонаступника на боці позивача залучений [PERSON], який підтримав заявлений позов та уточнив позовні вимоги. Як зазначив позивач [PERSON] у своїй позовній заяві, [PERSON] була єдиним спадкоємцем за заповітом своєї матері [PERSON], померлої [INFO] року. При житті останньої від її імені були укладені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки під ним, розташованих по [ADDRESS], покупцем в цих договорах виступала відповідачка [PERSON]; проте судовими рішеннями ці договори були визнані недійсними, а отже, [PERSON] є єдиним належним власником цього майна як спадкоємець [PERSON] Проте вже після ухвалення рішень про визнання договорів недійсними відповідачки [PERSON] та [PERSON] уклали між собою угоду від 13.12.2012 року, згідно якої остання отримала право власності на спірний житловий будинок. Позивач вважає, що ці дії відповідачок є незаконними, оскільки порушували права [PERSON] як власника майна, і його права як спадкоємця [PERSON] Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку за [PERSON] та визнання права власності на це нерухоме майно за собою. Під час судового розгляду справи представник позивача адвокат Семенченко Н.В. підтримала позов, просить його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, наголошуючи на тому, що були порушені права [PERSON] як власника майна. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Разом з цим, відповідачка надала суду письмові заперечення, в яких позов не визнала та прохала відмовити в його задоволенні. При цьому прохала врахувати, що [PERSON] при житті не мала претензій щодо відчуження житлового будинку та земельної ділянки, а [PERSON] при своєму житті не зареєструвала право власності на ці будинок та ділянку, отже, на момент відкриття спадщини ці права їй не належали; оскільки згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять лише ті майнові права, які належали спадкодавцю на момент його смерті, позивач [PERSON] не може претендувати на вказане майно. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача реєстраційної служби Вільнянського РУЮ у судове засідання не з'явилися, про дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідачка [PERSON] про причини своєї неявки суд не повідомила, а представник реєстраційної служби просить розглянути справу за своєї відсутності. Суд, дослідивши доводи сторін та подані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, [INFO] року померла матір [PERSON] - [PERSON] (а.с.15). При житті 10.01.2001 року вона склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON] (а.с.3) За життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка за цією ж адресою під цим будинком. Після смерті [PERSON] [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але не змогла в порядку спадкування оформити право власності на будинок та земельну ділянку, оскільки з'ясувалось, що [PERSON] вже продала [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 07.10.2008 року (а.с.16-18, 21-24). Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.10.2011 року за позовом [PERSON] до [PERSON] договір купівлі-продажу спірного житлового будинку від 07.10.2008 року був визнаний недійсним. Це рішення набрало законної сили 24.10.2012 року (а.с.21-24, 30-33). Крім того, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20.08.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] був визнаний недійсним й договір купівлі-продажу земельної ділянки, що був також укладений 07.10.2008 року (а.с.34-37). Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, зазначеними судовими рішеннями встановлена недійсність з моменту вчинення переходу права власності на будинок та земельну ділянку від [PERSON], спадкоємцем якої є позивачка [PERSON], до відповідачки [PERSON] У зв'язку з цим слід вважати, що [PERSON] на момент своєї смерті мала право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку, і [PERSON], а потім її правонаступник [PERSON] мають право на захист своїх спадкових прав відносно зазначеного майна. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. По справі вбачається, що [PERSON] була єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, а позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] згідно її ж заповіту, обидва вони своєчасно прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори (а.с.21-24, 30-33, 71, 158). На момент розгляду справи спадкових прав [PERSON] та [PERSON] ніхто не оспорює. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] на законних підставах набув право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування після померлих [PERSON] та [PERSON] Суд не приймає доводи відповідачки [PERSON], що [PERSON] не може претендувати на спірні будинок та земельну ділянку, тому що спадкодавець [PERSON] не зареєструвала право власності на них, оскільки реєстрація цього майна за іншою особою, аніж [PERSON], суперечить положенням ч.1 ст.216 ЦК України щодо наслідків недійсності правочину, і є такою, що існує без достатніх правових підстав. Крім того, суд враховує, що реєстрації права власності за позивачкою перешкоджала сама відповідачка [PERSON], яка не визнавала прав [PERSON] на спірні житловий будинок та земельну ділянку, у зв'язку з чим остання змушена була кілька разів звертатися до суду за захистом своїх прав. Судом також встановлено, що після ухвалення судових рішень про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених між [PERSON] та [PERSON], згідно договору купівлі-продажу № 2144 від 13.12.2012 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Сиротенком Г.О., спірний будинок був куплений відповідачкою [PERSON], 21.12.2012 року за нею зареєстровано право власності на нерухоме майно (а.с.91). Зазначена угода була укладена всупереч волі тодішнього власника будинку [PERSON], яка не була її учасником та не давала згоду на її вчинення. Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому суд констатує, що з боку відповідачки [PERSON] не наведено заперечень щодо добросовісності заволодіння нею спірним майном. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень", у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи наведене, заявлений позов має бути задоволений у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved