Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 06.09.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і в них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом нею і знаходяться на її утриманні. З початку квітня 2016 року після серйозного конфлікту сторони проживають окремо, припинили подружні, сімейні та матеріальні відносини. Будь - якої згоди щодо участі відповідача в утриманні дітей між сторонами не досягнуто, хоча останній є працездатним, має постійну роботу, стабільний заробіток, інших осіб на утриманні немає. Також позивачка зазначила, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, перебуває у відпустці по догляду дитиною до досягнення нею трирічного віку, коштів, які отримує як державну допомогу, не достатньо для забезпечення дітей всім необхідним, тому вона потребує допомоги відповідача на своє утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. На підставі наведеного, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2/5 частки всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки його доходів, щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, але також подав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей визнає повністю та погоджується сплачувати їх в розмірі, який просить позивачка. Водночас вказав, що аліменти на утримання дружини згідний сплачувати в розмірі 1/20 частки отримуваних доходів. Просив суд при винесенні рішення врахувати, що в разі стягнення з нього аліментів в розмірі який просить позивачка, він отримуватиме менше половини заробітної плати, а це порушуватиме його права. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області між сторонами зареєстровано шлюб. Як вбачається з свідоцтв про народження, позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач працює начальником зміни ЦРБ у ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», його заробітна плата за період з квітня 2015 року по березень 2016 року після відрахувань становить 136207,50 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату та інші доходи № 355 від 06.04.2016 року. Відповідно до ст.180, ч.1 ст.182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Крім того, відповідно до вимог ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, в судовому засіданні встановлено, що на утриманні позивачки знаходиться двоє малолітніх дітей, вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання та утримання дітей не надає, хоча має постійну роботу та стабільний заробіток, інших аліментних зобовязань не має. Враховуючи вищевикладене, матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що права дітей та позивачки підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох дітей до їх повноліття в заявленому позивачкою розмірі та на утримання позивачки до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років в розмірі 1/20 частини всіх видів його доходів, оскільки відповідач може надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Правила розподілу судових витрат, встановлені ст.88 ЦПК України, застосовуються навіть у тому випадку, коли сума судового збору визначена за мінімальною ставкою. В силу пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду заяви про стягнення аліментів судовий збір справляється за мінімальною ставкою в розмірі 551 гривня 20 копійок. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено на 90 %, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 496 гривень 08 копійок (551,2 грн.х90):100).

Outcome: approved