Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У жовтні 2015 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Куйбишевської районної ради у місті Донецьку, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в подальшому уточнивши сої позовні вимоги, в якій просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 5 загальною площею 62,8 кв.м, житловою площею 36,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Байкова в місті Донецьку в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 14 грудня 1997 року, та батька [PERSON], який помер 14 червня 2000 року. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 14.12.1997 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок № 5 загальною площею 62,8 кв.м, житловою площею 36,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Байкова в місті Донецьку. Вона є спадкоємцем після померлої за заповітом. 14.06.2000 року помер її батько [PERSON]. Вона звернулася до П'ятої донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері та батька. Однак, державним нотаріусом П'ятої донецької державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок № 5 загальною площею 62,8 кв.м, житловою площею 36,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Байкова в місті Донецьку. За життя її матері була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку за адресою: м. Донецьк, вул. Байкова, 5. Її мати та батько побудували на зазначеній земельній ділянці житловий будинок ти чоловік збудував житловий будинок загальною площею 62,8 кв.м, житловою площею 36,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, однак належним чином зареєструвати своє право власності на нього мати не встигла. У звязку з тим, що вона не може отримати свідоцтва про право власності на спадщину після померлих батьків, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання представник відповідача суду не надав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Треті особи в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 14 грудня 1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 28). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та [PERSON]. 14 червня 2000 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 29). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як передбачає ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Проте, коли позивач [PERSON], відповідно до вимог законодавства, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом та законом після померлої 14 грудня 1997 року [PERSON] та померлого 14 червня 2000 року [PERSON], їй в цьому було відмовлено на тій підставі, що вона не надала правовстановлюючих документів на житловий будинок № 5 загальною площею 62,8 кв.м, житловою площею 36,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Байкова в місті Донецьку (а.с. 30, 31). Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Виконкому Куйбишевської районної ради депутатів трудящих № 6 від 29.03.1955 року [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку за адресою: м. Донецьк, вул. Байкова, 5. Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 20.06.1955 року, посвідченого П'ятою Сталінською державною нотаріальною конторою 20.06.1955 року, р-р № 728, [PERSON] була надана у безстрокове користування земельна ділянка, розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Байкова, 5, для будівництва житлового будинку на праві приватної власності. Також, відповідно до технічної документації, виданої на ім'я [PERSON], встановлено, що за життя з 1955 року по 1983 року [PERSON] було збудовано житловий будинок № 5 загальною площею 62,8 кв.м, житловою площею 36,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Байкова в місті Донецьку, однак належним чином зареєструвати своє право власності на нього не встигла. Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved