Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просив: - здійснити тлумачення договору купівлі-продажу від 22.04.1995 (правочин № 563705), згідно з яким (пункт 1) [PERSON] продано, а [PERSON] куплено 1/3 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], площею 0,0021 га, а саме: вважати, що згаданим договором [PERSON] продано, а [PERSON] куплено 1/30 частину від земельної ділянки загальною площею 0,0629 га, що становить 0,0021 га; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер [NUMBER] від 02.03.2018, ухвалене державним реєстратором з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Жмеринської міської ради Вінницької області Федоренком А.В., та скасувати запис про проведену державну реєстрацію № 25142186, а також - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - [NUMBER]. Судові витрати покласти на позивача. Підставами звернення до суду з позовом стало те, що на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого виконкомом Жмеринської міської ради 20.04.1995 згідно з рішенням № 91, Відповідачу 1 належала земельна ділянка загальною площею 0,0674 га у [ADDRESS], що доводиться державним актом, копія якого додається, оригінал зберігається у Відповідача 1. Як видно із запису на даному державному акті, частину вказаної земельної ділянки площею 0,0045 га 21.12.2004 Відповідач 1 продав [PERSON] Після цього залишок належної Відповідачу 1 земельної ділянки становив 0,0629 га. Згідно з договором, посвідченим Жмеринською державною нотаріальною конторою, 22.04.2005 Відповідач 1 продав [PERSON] частину зазначеної земельної ділянки розміром 0,0021 га, вартістю 600 грн., що становить 1/3 від залишкової, копія договору додається, оригінал зберігається у позивача. Наразі її вартість становить 1434 грн., що доводиться відповідним висновком, який додається. Однак в пункті 1 даного Договору його предмет сформульовано дещо двозначно: «Я, Продавець, передаю у власність Покупцю, а я, Покупець, приймаю у власність 1/3 (одну третю) частину земельної ділянки площею 21 кв. м (двадцять один квадратний метр), в межах згідно з планом...». Безпосередньо після укладення договору Позивач з Відповідачем 1 вказаній обставині не придали значення. Позивач деякий період не здійснював переоформлення технічної документації на земельну ділянку, оскільки в цьому не вбачав потреби. Упродовж 2005-2018 років на придбаній земельній ділянці Позивач збудував гараж та оформив на нього право власності. Жодного спору між Позивачем та Відповідачем 1 за вказаний період щодо даного правочину не виникало. В 2017 році на придбану частину земельної ділянки Позивачем замовлено технічну документацію по встановленню її меж, земельній ділянці присвоєно окремий кадастровий номер [NUMBER], копія технічної документації та витягу з ДЗК додаються, оригінали зберігаються у Позивача. Рішенням № 34 від 18.01.2018 виконкому Жмеринської міської ради адресу придбаної Позивчем земельної ділянки змінено на [ADDRESS], копія рішення додається, оригінал зберігається у матеріалах виконкому міської ради. В березні 2018 року Позивач вирішив здійснити державну реєстрацію речового права на земельну ділянку та подав державному реєстратору відповідні документи. Неправильно розтлумачивши договір, державний реєстратор Федоренко А.В. 02.03.2018 прийняв рішення про державну реєстрацію права [PERSON] на земельну ділянку та здійснив запис (індексний номер [NUMBER]), з якого випливає, що [PERSON] визнано власником 1/3 частини на праві спільної часткової власності від земельної ділянки загальною площею 0,0021 га, тобто лише 7 кв. м, що суперечить змісту договору купівлі-продажу. Об'єкту нерухомого майна під час державної реєстрації присвоєно реєстраційний номер [NUMBER]. Не помітивши помилки під час державної реєстрації речового права і вважаючи, що документи впорядковані, [PERSON] став домовлятись з людьми про продаж свого гаража, розташованого на означеній земельній ділянці, натомість потенційний покупець висунув умову, щоб земельна ділянка була оформлена як самостійна, а не на праві спільної сумісної власності. Однак, коли [PERSON] в серпні 2018 року звернувся з такою потребою до державного реєстратора Федоренка А.В., той уважно вивчивши подані ним документи, виявив двозначне тлумачення договору та виніс рішення № 42672782 від 22.08.2018 про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами. Наразі очевидно, що суперечність договору купівлі-продажу частини земельної ділянки була закладена під час його укладання, оскільки у змісті пункту 1 не було вказано, що 1/3 земельної ділянки площею 0,0021 га повинна вираховуватись від цілої земельної ділянки загальною площею 0,0629 га, що цілком відповідає арифметичним розрахункам та правовстановлюючим документам Продавця. Крім цього, виявилось, що під час укладення договору допущено арифметичну помилку, а саме зазначено, що [PERSON] приймає у власність 1/3 (одну третю) частину земельної ділянки, тоді як в дійсності від належної Продавцю ділянки в розмірі 0,0629 га, ділянка площею 0,0021 га становить 1/30 частку, що не повинно оспорюватись Відповідачем 1. Тлумачення даного договору необхідне Позивачу для впорядкування державної реєстрації його речового права на земельну ділянку з метою безперешкодного розпорядження нею при необхідності. 03.10.2018 ухвалою судді відрито провадження у справі. 30.10.2018 закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. 06.12.2018 сторони в судове засідання не з'явились. Позивач [PERSON] заздалегідь подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач 1 [PERSON] в судове засідання не з'явився, заздалегідь подав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та справу просила розглянути у його відсутність. Відповідач 2 [PERSON] в судове засідання не з'явився, заздалегідь подав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та справу просила розглянути у його відсутність. Оскільки усі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, то суд відповідно до частини третьої ст.211 ЦПК України, здійснив розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Як визначено частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підтвердження, доводів викладених позовні заяві позивачем надано докази: копію договору купівлі-продажу частин земельної ділянки від 22.04.2015, згідно якого [PERSON] продав [PERSON] 1/3 частину земельної ділянки у [ADDRESS] розміром 0,0021 га, вартістю 600 грн., що становить 1/3 від залишкової (а.с.6-7). Згідно копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого виконкомом Жмеринської міської ради 20.04.1995 згідно з рішенням № 91, [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,0674 га у [ADDRESS]. Як видно із запису на даному державному акті, частину вказаної земельної ділянки площею 0,0045 га 21.12.2004 [PERSON] продав [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії рішенням № 34 від 18.01.2018 виконкому Жмеринської міської ради адресу придбаної [PERSON] земельної ділянки змінено на [ADDRESS] (а.с.14). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державний реєстратор Федоренко А.В. 02.03.2018 прийняв рішення про державну реєстрацію права [PERSON] на земельну ділянку та здійснив запис (індексний номер [NUMBER]), з якого випливає, що [PERSON] визнано власником 1/3 частини на праві спільної часткової власності від земельної ділянки загальною площею 0,0021 га, тобто лише 7 кв. м, що суперечить змісту договору купівлі-продажу. Об'єкту нерухомого майна під час державної реєстрації присвоєно реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.8). Згідно копії рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор Федоренка А.В. виніс рішення № 42672782 від 22.08.2018 про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами (а.с.13). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Як стверджується у позові, суперечність договору купівлі-продажу частини земельної ділянки була закладена під час його укладання, оскільки у змісті пункту 1 не було вказано, що 1/3 земельної ділянки площею 0,0021 га повинна вираховуватись від цілої земельної ділянки загальною площею 0,0629 га, що цілком відповідає арифметичним розрахункам та правовстановлюючим документам Продавця. Крім цього, під час укладення договору допущено арифметичну помилку, а саме зазначено, що [PERSON] приймає у власність 1/3 (одну третю) частину земельної ділянки, тоді як в дійсності від належної Продавцю ділянки в розмірі 0,0629 га, ділянка площею 0,0021 га становить 1/30 частку, що не оспорюється [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами у наданих заявах по суті справи, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Як вбачається із положень частини першої ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, визначивши способи такого захисту відповідно до частини другої цієї Статті. Відповідно до ст.213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї сторони або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакові для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Відповідно до ч. 2 ст.26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати слід залишити за позивачем як він того просив. На підставі викладеного,

Outcome: approved