Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

У жовтні 2017 року представник позивачки звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах позивачки [PERSON], в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач по справі, який за вказаною вище адресою тривалий час з 01 вересня 2014 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири. В квартирі не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 28.12.2017 року прийнято рішення проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.10.2007 року належить 1/5 частина квартири [ADDRESS]. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачка є власником частини квартири [ADDRESS], а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що повязані з володінням та користуванням цим майном. З письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Згідно акту №72 від 13.10.2017 року, складеного головою КСН МКР«Курчатова» встановлено, що відповідач по справі зареєстрований в [INFO], однак не проживає за вказаною адресою з 01 вересня 2014 року по теперішній час. За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в [INFO] понад три роки, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved