Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 06.12.2017 року. Згідно з довідкою КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» № 400 від 01.03.2019 року, [PERSON] знаходиться на обліку з діагнозом: вживання алкоголю зі шкідливими наслідками для організму. Згідно з актами органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітня дитина [PERSON] неодноразово була знайдена у різних районах міста Краматорська та влаштована до КМУ «ДТМО» як покинута дитина. Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON] , останні просили прийняти їх дитину, малолітнього [PERSON] на тимчасове влаштування до дитячого будинку строком на 6 місяців. Як вбачається з рішення виконавчого комітету № 604 від 16.08.2017 року, малолітня дитина [PERSON] була тимчасово влаштована до державного закладу на повне державне забезпечення строком на 6 місяців, але після спливу зазначеного строку батьки дитину до родини не забрали. Відповідно до рішення виконкому Краматорської міської ради № 376 від 06.06.2018 року, малолітньому [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно акту Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» № 01/07-233 від 25.05.2018 р. малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває у даному закладі з 29 серпня 2017 року на повному державному забезпеченні. За цей період батьки декілька разів провідували сина, матеріальної допомоги на його утримання не надавали, заходів для повернення дитини до родини не здійснювали. Неодноразово мати приходила до сина, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поводила себе агресивно. .Відповідно до клопотання головного лікаря Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» № 01/07-233 від 25.05.2018 р., останній клопоче перед службою у справах дітей Краматорської міської ради про ініціювання питання про позбавлення батьківських прав відповідачів у відношенні їх малолітнього сина [PERSON] , з метою захисту прав останнього та вирішення його подальшої долі. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, беручи до уваги, що відповідачі не виявляють щодо сина батьківського піклування, свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по його вихованню, вихованням сина не займаються, не піклуються про духовний і фізичний розвиток дитини, не турбуються про належний стан його здоров`я, матеріальну допомогу на утримання дитини не надають, суд приходить до висновку, що у відповідності до п. 2, ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; Тому суд задовольняє позов та стягує з відповідачів аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі ј частки доходів кожного відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. з кожного, за розгляд вимоги майнового та немайнового характеру.

Outcome: approved