Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Представник АТ КБ ПриватБанк звернувся до Дубровицького районного суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у розмірі 15830,62 грн. за кредитним договором № б/н від 18.11.2014 року. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 18.11.2014 року [PERSON] (надалі - відповідач) отримала кредит у розмірі 4873,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ "Приватбанк" (надалі позивач) Умовами та правилами, Тарифами банку, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, оскільки надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідач у свою чергу не виконала належним чином свої зобов`язання за укладеним договором №б/н від 18.11.2004 року щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, в результаті чого станом на 24.11.2019 року, утворилась заборгованість в розмірі 15830,62 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте у позовній заяві вказав на можливість розгляду справи без його участі. До початку розгляду справи від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково, без врахування заборгованості за пенею. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 18.11.2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 4873,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими позивачем Умовами та правилами, Тарифами банку, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, оскільки надав Відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 витягу із Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 витягу із Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов`язань за Договором, позичальник на вимогу Банку повинен виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 витягу із Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 витягу із Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або в певній банком частки в разі невиконання клієнтом та\\ або довіреною особою клієнта своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п. 1.1.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, сторони погодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 757,06 грн., комісію на 375,74 грн, пеню на 0,0 грн. та штраф на 541,17 грн. Заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 5218,63 грн. (п.1.1.2). У пункті 1.5 Генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не є анулюванням заборгованості позичальника. У пункті 2.1 Генеральної угоди сторони визначили, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 4873,63 грн. на термін 12 місяців, з 18 листопада 2014 року по 30 листопада 2015 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 4873,63 грн. в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів у розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та правилах терміни. Погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 428,78 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2015 року. Пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1673,97 грн. Для надання послуг банк видає позичальнику платіжну карту згідно з пунктом 2.1 генеральної угоди (пункт 2.3 генеральної угоди). Пунктом 2.5 Генеральної угоди передбачено, що позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з Генеральною угодою, Умовами та правилами. Відповідно до пункту 2.8 Генеральної угоди, у разі порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. У пункті 2.10 Генеральної угоди сторони погодили, що позичальник доручає банку без додаткових погоджень перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту у сумі 345,00 грн на будь-який відкритий рахунок в банку. Таким чином, добровільно погодженими умовами Генеральної угоди сторони визначили, що внаслідок домовленості про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № 1 узгоджений розмір заборгованості позичальника перед банком становить 4873,63 грн та передбачили порядок її погашення шляхом сплати обумовленої суми кредиту. Дослідивши у судовому засіданні розрахунок суми заборгованості, судом встановлено, що Відповідач порушила свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 24.11.2019 року за договором № б/н від 18.11.2014 року утворилась заборгованість на загальну суму - 15830,62 грн., яка складається з наступного: 4776,78 грн. - заборгованість за кредитом; 2376,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7303,49 грн. - заборгованість за пенею; 1373,97 грн. - штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди (а.с.6-7). Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст.611, ч.1 ст.612 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. Як вже було зазначено у Генеральній угоді, підписаній сторонами, було визначено розмір відсотків, а саме, сплату процентів в розмірі 0,833 % в місяць на суму залишку заборгованості. Крім того, встановлено, що позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1673,97 грн відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. За таких обставин сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (штрафу) за порушення виконання договірних зобов`язань. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також заборгованість за пенею та штраф за користування кредитом відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Встановлено, що умовами Генеральної угоди сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами, оскільки вказане було письмовою домовленістю сторін. Проте в Генеральній угоді від 18 листопада 2014 року, підписаної сторонами, відсутні умови щодо встановлення відповідальності у вигляді пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання у виді грошової суми або її визначеного розміру. За таких обставин, правові підстави до стягнення пені у розмірі 7303,49 грн. відсутні, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Отже, за змістом вказаної норми закону, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 214 Цивільного процесуального кодексу України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1132,23 грн. (розмір заявлених вимог - 15830,62 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню - 8527,13 грн., розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом - 2102,00 грн. (2102,00 грн х 8527,13 грн. : 15830,62 грн. = 1132,23 грн). Отже, з відповідача на користь позивача, мають бути стягнуті судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1132,23 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved