Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з вказаним позовом 03.02.2015 року, уточнивши який просив суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] з кожного окремо на користь КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] по 7520,20 грн. з кожного, судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог прокурор вказував, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 року, який набрав законної сили 23.09.2014 року [PERSON] та [PERSON] кожного окремо визнано винними за ч.2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому [PERSON], [INFO], та спричинило потерпілому [PERSON], [INFO], середньої тяжкості тілесні ушкодження. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у відділенні політравми КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР з 15.06.2013 року по 30.08.2013 року, тобто 76 ліжко-днів, та на його лікування витрачено 15 040, 40 грн. Обґрунтовуючи предявлення вимог в інтересах держави, в особі КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» прокурор вказував, що кошти витрачені лікарнею, яка забезпечується бюджетними асигнуваннями відповідно до соціально-економічних, медико-санітарних та оздоровчо-профілактичних програм, лікарня виконує важливі державні програми щодо охорони здоровя людей, діяльність закладу охорони здоровя має велике соціальне та економічне значення, безпосередньо впливає на життєвий рівень, здоровя та працездатність населення. Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України позови в інтересах держави предявляються прокурором. У звязку з цим, прокурор позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Представник КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР [PERSON], який був присутній в попередніх судових засіданнях та і 01.03.2016 року, підтримував позовні вимоги, але не був присутній у дебатах, в звязку з службовою необхідністю. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] кожен окремо в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. В обґрунтування заперечень вказували, що в ході судового розгляду не надані належні та допустимі докази в підтвердження розміру витрат, затрачених на лікування потерпілого під час знаходження в лікарні. В розрахунку наведені середньостатистичні дані, тоді як необхідно враховувати суми, які були витрачені на лікування конкретної особи. Відповідач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористався, його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги також не визнав, вказуючи, що позовна заява не обґрунтована та позовні вимоги не підтверджені доказами. Також зазначив, що нарахування здійсненні на підставі методики виходячи із середнього розрахунку, а не відповідно витрат затрачених на лікування зазначеного потерпілого. Суд, вислухавши прокурора, сторони та їх представників, спеціаліста, вивчивши матеріали справи, давши оцінку доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 15.06.2013 року близько о 19 год. 00 хв. на 102 км + 700 м автодороги Кіровоград-Запоріжжя, на території Вільнянської сільської ради, Криворізького району, Дніпропетровської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], на Т-образному нерегульованому перехресті, виконуючи поворот ліворуч, в порушення вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу у русі та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухаючись у зустрічному напрямку прямо по рівнозначній дорозі, в порушення вимог п.п. 12.6 (б), 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення з автомобілем NISSAN QASHQAI, після чого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв наїзд на мотоцикл ЯВА350, реєстраційний номер 24-37 ДПК під керуванням [PERSON], [INFO]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця лівої половини обличчя, відкритий скалковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритий міжщіколотковий перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, гемартроз лівого колінного суглобу, рвані рани лівої гомілки та лівої кисті, закритий спіралеподібний перелом 3-ї пясної кістки лівої кисті, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Встановлений комплекс тілесних ушкоджень у потерпілого [PERSON] знаходиться в прямому причинно - наслідковому звязку з встановленим механізмом дорожньо-транспортної пригоди. Вказані обставини встановлені вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2014 року, який набрав законної сили 23.09.2014 року (а.с. 11-15), визнані сторонами та ними не оспорюються, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на лікуванні у відділенні політравми КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» з 15.06.2013 року по 30.08.2013 року, тобто 76 ліжко-днів, що підтверджується довідкою лікарні (а.с. 110). Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. В п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року №11, зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 03 грудня 1997 року №12, закріплено, що питання щодо відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, що також закріплено. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно п. 2 вказаного Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно наявної в матеріалах справи довідки калькуляції на одного пролікованого хворого в день в відділенні політравми, вартість 1- го ліжко-дня складає 197,90 грн., тобто сума витрат КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» на лікування [PERSON] склала 15 040,40 грн. (197,90 грн. х 76 ліжко-днів) (а.с. 101-127). При цьому як вказала допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста - заступник головного лікаря з економічних питань КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» [PERSON] визначення розрахунку витрат на лікування потерпілого [PERSON] проведене на підставі вказаного Порядку, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів (форма 003/у) і загальної суми фактичних витрат на утримання лікувального закладу за період, в якому проводилося лікування. До загальної суми фактичних витрат входить: заробітна плата, нарахування на заробітну плату, мякий інвентар, накладні видатки. Отже, суд вважає, що розрахунок витрат на лікування потерпілого [PERSON] виконаний відповідно діючих нормативно-правових актів, підтверджений відповідними належними та допустимими доказами та складає 15040,40 грн. (а.с.10-127), які підлягають стягненню з відповідачів. Разом з тим, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно пункту 8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року №11, зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 03 грудня 1997 року №12, судам розяснено, що у разі вчинення злочину групою осіб, витрати на стаціонарне лікування потерпілого стягуються з кожного засудженого окремо з урахуванням ступеня їх вини та майнового стану. Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 року відносно [PERSON] та [PERSON] за ч.2 ст. 286 КК України, визначено, що їх вина є рівнозначною та складає по 50% вини кожного (а.с. 14), а тому враховуючи ступень вини кожного із відповідачів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів витрати на лікування потерпілого [PERSON] порівну з кожного по 7 520,20 грн. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов прокурора задоволено в повному обсязі, виходячи з положень п.12 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції", а також враховуючи, що солідарне стягнення з відповідачів судового збору діючим законодавством не передбачено, а позовні вимоги предявлені до кожного із них, тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судовий збір у розмірі по 243,60 грн. з кожного підлягає стягненню на користь держави.

Outcome: approved