Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому, згодом уточнивши вимоги, просить суд встановити юридичний факт та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила заповіт на її ім'я. Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] та половини земельної ділянки загальною площею 0,1492 га, розташованої за тією ж адресою, що належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Спадщину позивачка прийняла, звернувшись своєчасно до нотаріальної контори, але постановою нотаріуса від 03.10.2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона змушена звернутися до суду. [PERSON] і її представник надали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали і просили суд його задовольнити. Від Виконкому Куп'янської міської ради Харківської області також надійшла заява про розгляд даної справи без участі їх представника, заперечень та доповнень щодо позовних вимог [PERSON] вони не мають, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, з'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, вважає уточнені позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню оскільки позов визнаний представниками відповідача, не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і в такому разі відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с.26-27,30). Після спадкодавиці, яка до дня смерті була зареєстрована і мешкала за адресою: [ADDRESS] (а.с.8), залишилося спадкове майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою, належного спадкодавиці в 1/4 частині на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Саврасовою Є.Я. 03.08.1955 року за реєстровим № 5946 та в 1/4 частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Панасенко Р.Г. 11.09.1979 р. за реєстровим № 3675, а також 1/2 частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за тією ж адресою, належна спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю 1-ХР № 052458, виданого 07.05.2002 року Куп'янською міською радою Харківської області (а.с.13,15). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила на ім'я [PERSON] заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 01.12.2008 року, зареєстрований у реєстрі під № 7122 (а.с. 9,10). Ст. 1216 ЦК України передбачає,що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1233, 1236, 1251 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто у даному випадку, з [INFO] року. Відповідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачка спадщину прийняла, подавши до нотаріальної контори заяву. Відповідно до ст.125 3емельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 судам (підсудні) справи за заявами, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб. Постановою державного нотаріуса Куп'янської державної нотаріальної контори у Харківській області від 03 жовтня 2013 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] на частину житлового будинку [ADDRESS], посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на 1/4 частину житлового будинку, тобто договору дарування, та витягу з державного земельного кадастру про зареєстровану земельну ділянку ( а.с. 8). Згідно цієї ж постанови у нотаріуса відсутні відомості про спадкоємців у порядку ст.. 1241 ЦК України, які б прийняли спадщину фактично, а також інших заяв від будь-кого зі спадкоємців про прийняття спадщини чи відмову від неї до Куп'янської держнотконтори не надходило. Згідно копій договору дарування від 03 серпня 1955 року, довідки КП "Куп'янське бюро технічної інвентаризації" та технічної документації на будинок, 1/2 частина спадкового житлового будинку [ADDRESS], належала спадкодавиці за життя на праві приватної спільної часткової власності: в розмірі 1/4 частини на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Саврасовою Є.Я. Куп'янської ДНК від 03.08.1955 року за № 5946 та в розмірі 1/4 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Панасенко Р.Г. Куп'янської ДНК від 11.09.1979 р. за № 3675. Інша 1/2 частина вказаного будинку належить [PERSON]. ( а.с. 11-21, 26-27). Також згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належна земельна ділянка площею 0,1492 га, розташована за вказаною вище адресою з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, акт зареєстровано у Книзі під № 943 ( а.с. 22). Вартість 1/2 частки земельної ділянки - нормативна грошова оцінка складає 74 786,58 грн., що підтверджується копією витягу з технічної документації, наданого 13.09.2013 року Управлінням Держземагентства у Куп'янському районі Харківської області № 319-б-ф (а.с.23). Рішенням державного кадастрового реєстратора Ведут Н.М. від 04.09.2013 року позивачці відмовлено у видачі витягу з Державного земельного кадастру про зареєстровану земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю таких відомостей ( а.с. 25). До теперішнього часу збереглася копія договору дарування, що є у матеріалах справи, але без оригіналу зазначеного договору дарування та відомостей з Державного земельного кадастру про зареєстровану земельну ділянку [PERSON] позбавлена права реалізувати свої майнові спадкові права щодо частини будинку. Судом встановлено, що за життя спадкодавиця зробила своє заповідальне розпорядження на користь позивачки на половинну частку житлового будинку, надвірних будівель і земельної ділянки, проживала у будинку до дня своєї смерті, користувалась ним і землею, здійснювала догляд, тобто визнавала 1/2 частину житлового будинку і землі своєю власністю і спадковим майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина 2 ст. 256 ЦПК України передбачає, що за рішенням суду можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих та майнових прав. Законом не передбачено іншого порядку встановлення таких фактів. З огляду на викладені вище обставини, позовні вимоги про встановлення юридичного факту належності на праві особистої приватної власності [PERSON], яка померла [INFO] року 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування є таким, що підлягає задоволенню, оскільки це підтверджується наданими суду доказами. Своєю волею спадкодавиця заповіла все майно позивачці. У строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, позивачка спадщину прийняла, подавши заяву до нотконтори. Відомості про інших спадкоємців відсутні, як вбачається з постанови нотаріуса від 03.10.2013 року. А тому, виходячи з наведеного вище, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно, як спадкоємиці за заповітом після [PERSON], підлягають задоволенню.

Outcome: approved