Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

У вересні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] р. помер - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.01.2016 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №26. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з: квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житло [NUMBER] від 17.01.1994 року (1/2 частина) та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 07.06.2002 року державним нотаріусом Ізмаїльського державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2/4776, гаражу [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на автогараж № 291 від 05.11.1992 року. За життя [PERSON] заповіт не залишив. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України після смерті [PERSON] , немає. Спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1264 ЦК України є позивач [PERSON] Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом, однак письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М, їй було повідомлено про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Брошкова І.Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вирішення справи залишив на розсуд суду. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснив, що дійсно позивач [PERSON] разом із [PERSON] мешкали за однією адресою: [ADDRESS] , де вели спільне господарство, тобто відносини які склались між ними були сімейними, позивач проживала зі спадкодавцем з 2006 року по день його смерті. Заслухавши представника позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] р. згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №26, видане 06.01.2016 р., [PERSON] помер. (а.с.7). Після смерті [PERSON] , згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житло [NUMBER] від 17.01.1994 року (1/2 частина) та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 07.06.2002 року державним нотаріусом Ізмаїльського державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2/4776, гаражу [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на автогараж № 291 від 05.11.1992 року (а.с.13,17) Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Підтверджую те, що мною не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №114/02-14 від 29.01.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини та на підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Крім того, відповідно до п.п. 41,42 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджених постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна не подається документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, тому що вказані об`єкти не підлягають здачі в експлуатацію. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved