Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що рішенням Київського районного суду м. Харкова було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що на даний час донька проживає разом з нею і знаходиться повністю на її утриманні, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 21.1.2016 року надала заяву, що позовні вимоги підтримує, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] надав заяву, що позовні вимоги визнає, просить суд розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, відповідач є батьком, а позивач матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язків щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є працездатною особою і має можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці до досягнення нею повноліття щомісяця. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Крім того, як вбачаться з положень Закону України "Пpo Державний бюджет на 2016 рік", розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років від 1 грудня 2016 року становить у розмірі 1689 грн., тобто позивач, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500 грн., просить суд стягувати з відповідача не більше встановленого державою мінімуму. Також, з заяви відповідача вбачається, що він визнав позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вбачає, що виходячи із суті правовідносин, визнання відповідачем позову не порушує прав та інтересів третіх осіб. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Крім того, суд звертає увагу, що особливістю даної категорії справи є те, що, враховуючи необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, саме платник аліментів зобов'язаний доводи перед судом наявність обставин, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved