Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 19.09.2005 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір №HET0GK00001572 від 19.09.2005р. (надалі Кредитний договір), на виконання умов якого Позивач надав Відповідачу кредит у розмірі 36 705, 00 грн. з кінцевим терміном повернення до 16.09.2021 року, в Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Позові вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого згідно розрахунку ПАТ КБ «Приват Банк» станом на 12.05.2015 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 43 360 грн. 96 коп., з яких: -25503,94 грн. заборгованість за кредитом; - 16697,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 249,60 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; -909,66 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживача, в якому просив визнати дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підняття процентної ставки за кредитним договором незаконними та такими, що здійснені з порушенням умов кредитного договору; зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок сплачених позичальником коштів за кредитним договором; зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі [PERSON]) надати [PERSON] розрахунок сум, сплачених на виконання Кредитного договору без урахування розміру неправомірно збільшеної процентної ставки та повязаних з таким підвищенням пені та підвищених відсотків на прострочену заборгованість. Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані одностороннім підвищенням з боку Банку процентної ставки за кредитним договором 01.02.2009р. всупереч його умовам, що призвело до надмірного нарахування сум кредитної заборгованості. Ухвалою суду від 20 жовтня 2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» про захист прав споживача обєднано в одне провадження з первісним позовом Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки вказані позови виникають з одних правовідносин. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Проти задоволення зустрічного позову заперечував посилаючись на наявність підстав для підвищення банком процентної ставки за кредитним договором. Представник [PERSON] заперечувала проти задоволення первісного позову, зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. Зазначала, що у червні 2015 року [PERSON] дізнався про неправомірне підвищення банком процентної ставки за кредитним договором з 01.02.209р. з 21% річних до 27,95% річних без попереднього повідомлення позичальника та отримання від нього згоди на таке підвищення, при цьому, позивачем за зустрічним позовом протягом всього періоду існування правовідносин між сторонами добросовісно виконувались зобовязання відповідно до умов укладеного кредитного договору №HET0GK00001572, кредитна заборгованість погашалась з урахуванням встановленої в договорі процентної ставки та розміру обовязкового мінімального платежу. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19.09.2005р. між сторонами було укладено Кредитний договір № HET0GK00001572 (далі- Кредитний договір). Пунктом 1.1. вказаного Договору визначено, що [PERSON] надав Позичальникові кредитні кошти на строк до 16.09.2021р. включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 36 705 грн. 00 коп., з яких 31 200 грн. 00 коп. надано на придбання житла, 5505 грн. 00 коп. на сплату страхових платежів зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,75 % на місяць, яка нараховується на суму залишку заборгованості за кредитом та комісією за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,16% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Сторонами передбачено порядок погашення заборгованості шляхом сплати Позичальником Банку щомісячних платежів у сумі 623,08 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотками, комісією, а також іншим витратам Банку відповідно до п. 2.2.9, 4.3. Кредитного договору. Судом встановлено, що додаткових угод до Кредитного договору не укладалось, зміни в договір не вносились. Порядок підвищення банком процентної ставки встановлено у п. 2.3.1. Кредитного договору, де зазначено, що банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у стаховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому [PERSON] надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки за 20 днів до вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США, за згодою Позичальника. Таким чином, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що процедура підвищення процентної ставки передбачає надсилання Банком пропозиції щодо підвищення процентної ставки Позичальникові за 20 днів до запланованого застосування підвищеної ставки та отримання відповідної згоди на таке підвищення. З наданого позивачем за первісним позовом розрахунку заборгованості за кредитним договором № HET0GK00001572 від 19.09.2005р. вбачається, що у період з 20.09.2005 по 31.01.2009 ПАТ КБ «ПриватБанк» застосовувалась процентна ставка на рівні 21% річних (що відповідає визначеним у п. 1.1. Кредитного договору 1,75% на місяць), з 01.02.2009 року Банком застосовувалась процентна ставка в розмірі 27,95% річних, з 23.09.2010 року застосовується процентна ставка на рівні 25,95% річних. В судовому засіданні представником ПАТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження факту повідомлення [PERSON] про заплановане підвищення процентної ставки було надано копію листа від 31.12.08р. та копію реєстру поштових відправлень №104 ір від 09.01.09р. За клопотанням позивача за зустрічним позовом ухвалою від 07 грудня 2015 року на огляд суду було витребувано оригінал реєстру поштових відправлень №104ір від 09.01.2009р. з оригіналом розрахункового документу про відправку, а також оригінал повідомлення про вручення [PERSON] інформаційного листа з пропозицією щодо підвищення розміру процентної ставки. Вищевказаних документів представником ПАТ КБ «ПриватБанк» суду не надано. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» витребувані судом документи не можуть бути надані суду у звязку із закінченням строків зберігання документації. З огляду на відсутність оригіналу реєстру поштових відправлень, його копія не може бути прийнята судом в якості належного доказу направлення позичальникові повідомлення про підвищення процентної ставки. Приходячи до висновку про відсутність належних та допустимих доказів повідомлення позичальника про заплановане підвищення процентної ставки суд також враховує наступне. Відповідно до пунктів 66-68 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин) у разі відправляння згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв'язку. До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання. Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи. Підписи скріплюються відповідними печатками. Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові. Копія реєстру поштових відправлень №104ір від 09.01.2009р. не містить підпису уповноваженої особи Банку та не скріплена печаткою КБ «ПриватБанк», натомість, копія реєстру містить печатку ТОВ «Прин-ц» та підпис без зазначення прізвища та посади особи. Копія реєстру не містить повної адреси отримувача поштового відправлення. Пунктом 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 рекомендоване поштове відправлення поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з п. 114 Правил надання послуг поштового зв'язку адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а у разі його відсутності повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. Таким чином, Позичальник може вважатись належним чином повідомленим про пропозицію збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом виключно в тому разі, коли банком не лише відправлено на його адресу листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Доказуванню підлягають ті обставини, щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За розясненнями, викладеними в п.28 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 (далі постанова Пленуму № 5), при підвищенні процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. В матеріалах справи відсутні належні докази того, що відповідач за первісним позовом належним чином повідомлявся про підвищення процентної ставки та надавав свою згоду на таке підвищення, при цьому, обовязковість такої згоди передбачена у п. 2.3.1. Кредитного договору. За таких обставин, суд доходить висновку, що кредитором були порушені умови договору, які встановлюють порядок, процедуру підвищення процентної ставки, а посилання представника позивача за первісним позовом на те, що відомості про відправку не збереглися, суд вважає безпідставними. Таким чином, копія листа від 31.12.08р. та реєстру поштових відправлень №104 ір від 09.01.09р. не можуть бути прийняті судом до уваги в якості належних та допустимих доказів повідомлення позичальника про заплановане підвищення процентної ставки. Крім цього, суд не приймає до уваги доводи представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що так як [PERSON] продовжував здійснювати погашення заборгованості за договором, то він знав про підвищення відсоткової ставки та був з нею згодний, оскільки вони суперечать умовам укладеного між сторонами кредитного договору, а позичальник сплачував кредит по мірі наявності у нього грошових коштів. Доводи представника ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо пропуску позовної давності за вимогами по зустрічному позову також не заслуговують на увагу, оскільки за змістом статей 257, ч. 1 ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] міг довідатись про порушення свого права 13.03.2015 року з виписки №2256925 о погашеннях по кредиту, в якій прослідковується направлення щомісячних платежів на погашення прострочених процентів з лютого 2009 року. Конкретні розміри застосовуваних процентних ставок були повідомлені банком позичальникові 23.06.2015р. листом №20.1.0.0.0/7-150615/4423. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати строк позовної давності пропущеним з боку позивача за зустрічним позовом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Суд приходить до висновку, що правових підстав для одностороннього підвищення процентної ставки за Кредитним договором №HET0GK00001572 від 19.09.2005р. ПАТ КБ «ПриватБанк» не мав та здійснив відповідне підвищення незаконно і у порушення умов укладеного між сторонами договору. З розрахунку заборгованості кредитним договором № HET0GK00001572 від 19.09.2005р., долученим до позову ПАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що з 01.02.2009 розподіл сплачених позичальником грошових коштів здійснювався з урахуванням неправомірно підвищеної процентної ставки, що потягло за собою неправомірне застосування пені та підвищених процентів на заборгованість, яка безпідставно віднесена кредитором до простроченої. Як вбачається з розрахунків, наведених у зустрічному позові, правильність яких перевірена судом, станом на день проведення розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] мав сплатити обовязкових щомісячних платежів на загальну суму 71 031 грн. 12 коп. (114 (кількість місяців у період з 19.09.2005р. по 12.05.2015р., протягом яких мав сплачуватись обовязків щомісячний платіж) х 623,08 (розмір обовязкового щомісячного платежу) = 71 031,12 грн.). З виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.09.2005 по 25.09.2015 року по рахунку №29097052312072 станом на день предявлення позову вбачається, що [PERSON] здійснив погашення кредитної заборгованості на загальну суму 75 829 грн. 71 коп. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» не повідомив належним чином [PERSON] про підвищення процентної ставки, не пересвідчився про наявність його згоди з таким підвищенням, тому підвищення процентної ставки є неправомірним, зустрічний позов підлягає задоволенню. Суд приходить до висновку, що відсутні підстави стверджувати про неналежне виконання кредитного договору [PERSON] та наявність у нього заборгованості за таким договором, позовні вимоги за первісним позовом є необґрунтованими, а тому в задоволенні первісного позову слід відмовити.

Outcome: approved