Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості з відповідача в сумі 5293.12 долари США , 365грн.99 коп. пені за своєчасне погашення заборгованості за кредитом, 2020 грн.44 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за кредитом і 1508 гривен 37 коп. судового збору Мотивує свій позов тим, що згідно кредитного договору № 11215940000 від 14.09.2007 року укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанком « , правонаступником якого виступає публічне акціонерне товариство « УкрСиббанк « і [PERSON], остання отримала кредит у сумі 16290 дол. США до 14 вересня 2017 року.Згідно з умовами договору за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 12.90 % річних. Відповідно до договору Банк свої зобов «язання за кредитним договором виконав в повному обсязі , перерахувавши кошти на рахунок вказаний Позичальником. Відповідно до умов договору згідно п.4.1 позичальник зобов»язаний використовувати кредит на зазначені в договорі цілі , а також повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит і інші грошові платежі на рахунок Банку в порядку та на умовах , передбачених договором. Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено , що за порушення позичальником термінів повернення кредиту та процентів за кредит та комісій , встановлених Договором, банк має право вимагати від позичальника , а Позичальник при цьому зобов язаний сплатити Банку додатково до плати за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого ( еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. У зв'язку з тим, що позичальник не виконує свої зобов «язання по кредитному договору виникла прострочена заборгованість , яка станом на 26.02.2015 року складає 5378 дол. США 21 центів, що по курсу НБУ станом на 26.02.2015 року становить 150837 грн.44 коп. , у тому числі по: -Кредиту - 4671.59 доларів США - Процентам- 621.53 доларів США -Пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 365 грн.99 коп. -Пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам-2020 грн.44 коп. Тому просять стягнути з відповідача дані суми боргу. В судове засідання представник позивача не з»явився, направив заяву про розгляд справи без його участі , підтримав позовну заяву , не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] позов визнала, погоджується з розрахунком позивача. Зазначила, що протягом 7 років сплачувала кошти по даному кредитному договору. Але з лютого 2014 року у неї значно погіршився матеріальний стан , курс долара виріс в декілька разів і тому вона не має можливості сплачувати заборгованість по даному кредитному договору.Звернулася в суд з зустрічною позовною заявою , згідно якої просить судовим рішенням внести зміни до кредитного договору, доповнивши п.1.1 договору абзацом другим наступного змісту» Позичальник повертає кредит , сплачує проценти, передбачені цим Договором шляхом здійснення мінімально необхідного платежу у гривнях за курсом 5.05 грн. за 1 долар США», а також просить звільнити її від штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, що виникли до дати ухвалення судового рішення. Дослідивши матеріали справи , заслухавши [PERSON] суд вважає що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору № 11215940000 від 14.09.2007 року укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанком « , правонаступником якого виступає публічне акціонерне товариство « УкрСиббанк « і [PERSON], остання отримала кредит у сумі 16290 дол. США до 14 вересня 2017 року.Згідно з умовами договору за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 12.90 % річних. Відповідно до договору Банк свої зобов «язання за кредитним договором виконав в повному обсязі , перерахувавши кошти на рахунок вказаний Позичальником. У зв» язку з тим, що позичальник не виконує свої зобов «язання по кредитному договору виникла прострочена заборгованість , яка станом на 26.02.2015 року складає 5378 дол. США 21 центів, що по курсу НБУ станом на 26.02.2015 року становить 150837 грн.44 коп. , у тому числі по: -Кредиту - 4671.59 доларів США - Процентам- 621.53 доларів США -Пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 365 грн.99 коп. -Пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам-2020 грн.44 коп. Відповідачка [PERSON] погодилася з розрахунком позивача і з тим, що вона повинна сплатити дані суми. 27.11.2014 року Банк направляв відповідачу [PERSON] письмову вимогу про сплату кредитної заборгованості , яку остання отримала, про що нею було визнано в судовому засіданні. Тому Банк згідно п.11.1 Договору має право пред»явити вимогу про дострокове повернення кредиту. За таких обставин, згідно із ч.2ст.1050, ч.2ст.1054 ЦК України кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1056-1 ЦК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові у справі № 6-190цс15 від 16.09.2015 р. статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. 16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. У справі, яка є предметом перегляду, кредитний договір укладено сторонами 23 серпня 2007 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. Судом встановлено, що акціонерний комерційний інноваційний банк « УкрСиббанк « отримав банківську ліцензію за №75 на право здійснення банківських операцій , в т.ч щодо розміщення залучених коштів від свого імені , на власних умовах та власний ризик, та письмовий дозвіл №75-2 від 34.12.2001 року на право здійснювати операції з валютними цінностями, що згідно з Декретом Кабінету Міністів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій. Кредитний договір між акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанком « , правонаступником якого виступає публічне акціонерне товариство « УкрСиббанк « і [PERSON] був укладений 14. 09.2007 року , тобто до набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», позивач просить стягнути заборгованість по кредиту та процентам в іноземній валюті, то суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості по кредиту та процентам в доларах США підлягає задоволенню. Тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредиту в сумі 4671.59 доларів США, а по процентам- 621.53 доларів США Пеня розрахована позивачем відповідно до п.7.1 Договору , в межах строку позовної давності, відповідачка погодилася з даним розрахунком. Тому з відповідача підлягає стягненню: -Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 365 грн.99 коп. -Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам-2020 грн.44 коп. Відповідачкою пред»явлений зустрічний позов, зідно якого вона просить судовим рішенням внести зміни до кредитного договору, доповнивши п.1.1 договору абзацом другим наступного змісту» Позичальник повертає кредит , сплачує проценти, передбачені цим Договором шляхом здійснення мінімально необхідного платежу у гривнях за курсом 5.05 грн. за 1 долар США», а також просить звільнити її від штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, що виникли до дати ухвалення судового рішення.Мотивований він тим, що на дату укладення Договору офіційний кус гривні до долара США становив 505 грн. за 100 доларів США, а на дату нарахування заборгованості ( 26.02.2015 року) офіційний курс гривні до долара США становив вже 2776 грн.31 коп. за 100 доларів США, що майже в 5.5 разів перевищує встановлений НБУ курс іноземної валюти, який існував на час прийняття нею кредитного зобов»язання.Основне подорожчання іноземної валюти сталося в період з листопада 2013 року по березень 2015 року , носило абсолютно не прогнозований характер та було спричинене обставинами , які жодна із сторін Договору не могла передбачити.Протягом тривалого часу вона належним чином виконувала свої зобов»язання.В сім»ї склалося тяжке матеріальне становище і вона не має можливості сплачувати кредитну заборгованість. Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч.1 ст.654 ЦК, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо іншого не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Згідно п.9.4 Договору між Банком та [PERSON] зміни до Договору оформлюються шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до нього, крім випадків, коли цим договором прямо передбачено, що зміни його умов не потребують укладання будь-яких додаткових угод. Верховним Судом України в узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин від 07 жовтня 2010 року вказано, що зростання курсу долара США - валюти кредиту за загальним правилом, саме по собі не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. Крім того, відповідно до статті 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України, Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютною регулювання та валютного контролю" встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до Іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року N 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовуйся інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, Позивач прийняв на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мав будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Враховуючи вищевикладене, та врахувавши зміст статей 1046, 1054 ЦК України, суд вважає, що відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір с обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, Позичальник зобов'язаний виконувати договір про надання споживчого кредиту у відповідності до його умов та законодавства. На законодавчому рівні не передбачено здійснення перерахунку валютних кредитів по курсу , який діяв на час укладення договору. Підстав для внесення змін до підписаного сторонами Договору без погодження з іншою стороною всупереч встановленому п.9.4 Договору порядку суд не вбачає. Тому суд вважає, що в задоволенні зустрічної позовної вимоги необхідно відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданого платіжного доручення , позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 1508 грн.37 коп. , що підлягає відшкодуванню..

Outcome: approved