Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 11.03.2000 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 99. Від шлюбу мають доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Сторони однією сімєю не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільним побутом не повязані. Вважала, що збереження сім'ї неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 11.03.2000 року сторони зареєстрували шлюб в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 99, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО № 084088, виданим 11.03.2000 року. 01.12.2002 року від шлюбу народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 308595. 01.05.2008 року від шлюбу народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 195339. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав\~ для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 704,80 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, у звязку із чим, суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved