Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 15.03.2017 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ІНВЕСТ-СЕРВІС» про стягнення коштів. Стягнуто з ТОВ «ІНВЕСТ-СЕРВІС» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 5127809 грн 98 коп. 26.06.2017 року позивач звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом не вирішено питання про стягнення частини грошових коштів в іноземній валюті, хоча позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог в цій частині та в судовому засіданні з цього приводу давались пояснення та надавались докази. Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 533771 грн 57 коп, 154501 долар США 10 центів, 22281 Євро 52 євроцента. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заяву про ухвалення додаткового рішення та просять її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, причина його неявки суду не відома. Згідно ст.220 ч.1 п.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 15.03.2017 року з відповідача на користь позивача стягнути грошові кошти в грошовій одиниці - гривні. Разом з тим, судом при постановленні рішення залишено поза увагою заяву позивача про збільшення позовних вимог, подану в судовому засіданні 01.12.2016 року, яку позивач в подальшому уточнив та відповідно до ст.533 ч.3 ЦК України просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 533771 грн 57 коп, 154501 долар США 10 центів, 22281 Євро 52 євроцента, надаючи при цьому докази, якими підтверджується передача відповідачу вказаних сум коштів у відповідній валюті. 21.12.2016 року у справі №6-1672 цс16 Верховний суд України зробив правовий висновок щодо стягнення суми заборгованості в іноземній валюті, яка визначається за офіційним курсом національної валюти на день ухвалення судового рішення (або на день подачі позову згідно з позовними вимогами). Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В свою чергу, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положеннями статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За змістом пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Отже, положення чинного законодавства не містять заборони на визначення грошового еквіваленту зобов'язань в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Дана правова позиція висвітлена в постановах Верховного Суду України від 4 липня 2011 року в справі № 3-62гс11, від 26 грудня 2011 року в справі № 3-141гс11 та від 07.10.2014 у справі № 910/763/13, а також у постановах Вищого господарського суду України від 03 серпня 2016 року у справі № 924/1968/15 та від 09 березня 2016 року справа № 910/9976/15. Таким чином суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, в якому зазначити, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти в сумі 533771 грн 57 коп, 154501 долар США 10 центів, 22281 Євро 52 євроцента. Враховуючи наведене, та,

Outcome: approved