Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на свою користь на утримання дитини, народженої у шлюбі з відповідачем та аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання доньки. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 25 липня 2016 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими та у зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, вона звернулася з даним позовом та просить суд розірвати шлюб, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно та аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 27 грудня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 27 грудня 2013 року актовий запис № 1110 (а.с. 19). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 25 липня 2016 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання дитини відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На момент розгляду справи донька сторін проживає разом з матір'ю, що не заперечувалося відповідачем. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні відповідач пояснив, що він працює та отримує дохід. З огляду на те, що донька проживає з матір'ю, а відповідач не надає матеріальну допомогу матері на утримання дитини добровільно, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 23 вересня 2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] перебуває у відпустці про догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 4). З огляду на те, що відповідач має постійне місце роботи та може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення на її утримання з відповідача коштів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 84, 105, 110, 112, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved