Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Український Капітал» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем на відповідачем 30.09.2009 року був укладений Кредитний договір № 09свкл-09, відповідно до якого Позичальнику був наданий кредит в сумі 180 000,00 доларів США 00 центів, строком користування до 17:00 за Київським часом 02 грудня 2011 року, зі сплатою 17,0% річних за користування кредитними коштами. Відповідно до п.1.3. Кредитного договору відновлювальна кредитна лінія, надалі "кредит" здійснюється окремими частинами (траншами). Видача кожного траншу здійснюється на підставі письмової заяви Позичальника після підписання додаткових угол, а повернення кредиту здійснюється Позичальником на позичковий рахунок встановлений п.2.4. Кредитного договору. В подальшому між Банком та Позичальником було укладено низку Додаткових угод та Договорів про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, а саме в частині надання траншів, продовження строків сплати відсотків за користування кредитними коштами. Свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування їх траншами на кредитний рахунок Позичальника відкриті в ПАТ «Банк «Український капітал» із врахуванням п.2.11. Кредитного договору. Пунктами 2.4., 2.5., 2.6. Кредитного договору передбачено порядок та строки повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, а саме : повернення кредиту здійснюється Позичальником на позичковий рахунок згідно графіку погашення, сплатою процентів провадиться позичальником щомісяця /до останнього числа кожного місяця, за звітний місяць/на рахунок нарахованих процентів. Зобов'язання за Кредитним договором Позичальником не виконані належним чином. У зв'язку з чим станом на 02.03.2017 року заборгованість Позичальника по Кредитному договору складає 9 314 533,18 грн., що складається із простроченої заборгованості по кредиту у розмірі - 180 000,00 доларів США 00 центів, що гривневому еквіваленті станом на 02.03.2017 р. по курсу НБУ складає - 4 892 515,02 грн. та заборгованості, що виникла у зв'язку з простроченням термінів повернення кредиту за період з 05.12.2011 р. по 02.03.2017 р. у розмірі 4 422 018,16 грн. 10.10.2017 року представником відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій на підставі вказаного просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що строк користування коштами кредитним договором визначено до 17:00 за Київським часом 02 грудня 2011 року. При цьому, відповідач не виконувала своїх зобов'язань з жовтня 2009 року, в той час, як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся в березні 2017 року після спливу 8 років. Отже, на його думку, строк позовної давності сплинув 30.09.2009 року. У поясненнях представник позивача вказав, що Банком не пропущено строки позовної давності, адже ним вчинялися дії, спрямовані на погашення боржником заборгованості за кредитним договором. Зокрема, позивач звернувся до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та в подальшому на виконання вказаного рішення пред'явлено виконавчий лист до органів виконавчої служби до виконання. Станом на дату подачі позову рішення суду не виконано. Крім того, зазначив, що внаслідок вчинення шахрайських дій, спрямованих на продаж предмета іпотеки, подальше виконання вказаного рішення неможливе. За фактами незаконного продажу предмета іпотеки позивач звернувся із заявою до правоохоронних органів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання, що було призначене на 10.12.2018 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином його представник, про причини неявки суду не повідомив. Між тим, у попередніх судових засіданнях її представник вказував на те, що відповідачем не підписувався кредитний договір та додаткові угоди до нього та, відповідно, кошти вона не отримувала. Крім того, просив відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 04.04.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 04.04.2017 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою суду від 27.04.2017 року накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею - 97,00 кв.м., житловою площею - 59,90 кв.м. Протокольною ухвалою суду від 24.01.2018 року до матеріалів справи долучено копії матеріалів кредитної справи фізичної особи [PERSON] по Кредитному договору №09свкл-09 від 30.09.2009 року, а також відкладено проведення підготовчого судового засідання в даній цивільній справі. Ухвалами суду від 12.06.2018 року та від 13.09.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення почеркознавчої експертизи у даній справі. Протокольною ухвалою суду від 13.09.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.09.2009 року між ПАТ «Банк «Український капітал» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 09свкл-09 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 180 000,00 доларів США, строком користування до 17 год. 00 хв. за Київським часом 09.09.2010 року зі сплатою 17 % процентів річних за користування кредитними коштами. (т. 1 а.с.7-10) Відповідно до Додаткових угод: №1 від 30.09.2009 року, №2 від 01.10.2009 року, №3 від 30.10.2009 року, №4 від 26.11.2009 року до Кредитного договору № 09свкл-09 від 30.09.2009 року, [PERSON] було надано транш в наступних розмірах: 113 070,00 доларів США, 18 417,00 доларів США; 21 000,00 доларів США; 27 513,00 доларів США відповідно (т. 1 а.с. 11-14). Згідно Договору про внесення змін та доповнень від 29.09.2011 року до Кредитного договору № 09свкл-09 від 30.09.2009 року, строк користування кредитними коштами визначено до 17:00 за Київським часом 02 грудня 2011 року. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування їх траншами на кредитний рахунок Позичальника відкриті в ПАТ «Банк «Український капітал» із врахуванням п.2.11. Кредитного договору. Відповідач в свою чергу порушила умови договору. Пунктами 2.4., 2.5., 2.6. Кредитного договору передбачено порядок та строки повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, а саме : повернення кредиту здійснюється Позичальником на позичковий рахунок згідно графіку погашення, сплатою процентів провадиться позичальником щомісяця /до останнього числа кожного місяця, за звітний місяць/на рахунок нарахованих процентів. П. 2.18 Кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі, якщо його вимога не буде задоволена позичальником протягом одного робочого дня з дати отримання листа, - звернути стягнення на предмет застави. У випадку звернення майнового поручителя Позичальника в Банк з заявою видати вклад або його частину, майнові права за яким є забезпеченням виконання зобов'язання Позичальника за цим договором відповідно до договору застави та знаходяться на депозитному рахунку в Банку. При поданні такої заяви строк повернення кредиту вважається таким, що настав, у день отримання Позичальником листа Банку з вимогою дострокового повернення кредиту. У разі прострочення термінів повернення кредиту, визначених в цьому Договорі, Позичальник несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання та, на вимогу Банку, зобов'язаний сплатити суму боргу та 40 % річних від простроченої суми. У випадку недотримання позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, установлених даним договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми вчасно не сплачених грошових коштів, за кожний календарний день прострочення (п. 3.1 Кредитного договору). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач [PERSON] в односторонньому порядку порушила свої зобов'язання, суд вважає за необхідне стягнути з неї кредитні кошти за Кредитним договором №09 свкл-09 від 30.09.2009 року у розмірі суми боргу за тілом кредитом в розмірі - 180 000 доларів США, що еквівалентно станом на 02.03.2017 року по курсу НБУ сумі в розмірі - 4 892 515,02 грн. та кошти фінансових санкцій в розмірі - 17 % річних від простроченої суми боргу за період з 05.12.2011 року по 02.03.2017 року у розмірі - 4 422 018,16 грн. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, варто вказати наступне. Як зазначалось вище, згідно Договору про внесення змін та доповнень від 29.09.2011 року до Кредитного договору № 09свкл-09 від 30.09.2009 року, строк користування кредитними коштами визначено до 17:00 за Київським часом 02 грудня 2011 року. П. 4.1 Кредитного договору передбачено, що він набирає чинності з моменту підписання і діє до повного виконання Позичальником зобов'язань за цим договором. Відповідно до ст. 259 ЦК України, Сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором з роки (п. 3.8 Кредитного договору). Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У судовому засіданні було встановлено, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2013 року у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 09свкл-09 від 30.09.2009 року [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Український капітал» у розмірі 1 904 388 гривень 79 копійок звернуто стягнення на премет іпотеки згідно Договору іпотеки від 26.11.2009 року - земельну ділянку площею 0,7012 га, яка розташована в [ADDRESS], призначена для обслуговування групи житлових будинків, господарських будівель та споруд та належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого відділом земельних ресурсів у м.Яремче 31.10.2008 року зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010829800878, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною, розмір якої не буде нижчим розміру звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу (т. 1 а.с. 121-125). Вказаним рішенням встановлено, що відповідно до Договору іпотеки від 26.11.2009 року [PERSON] виступив майновим поручителем [PERSON], надавши в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,7012 га, яка розташована в [ADDRESS]. 18.10.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений додатковий договір до Договору іпотеки яким був перенесений термін повернення кредиту до 17 год. 00 хв. за Київським часом 29.09.2011 року. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. В той же час, рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки на даний час не виконане, виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Яремчанському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, а за фактом незаконного відчуження земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] (предмета іпотеки) відкрито кримінальне провадження №12018100100002879 від 13.03.2018 року. Отже, строки позовної давності позивачем не порушено у зв'язку з його зверненням до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, право на яке має ПАТ «Банк «Український капітал», що унеможливлює застосування строків позовної давності та відмови в задоволенні позову на цій підставі. Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача про не підписання нею кредитного договору та додаткових угод, адже належних та допустимих доказів, підтверджуючих дану обставину, стороною відповідача не надано. При цьому, факт отримання відповідачем кредитних коштів не було спростовано в ході розгляду справи, адже, як було встановлено рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2013 року, позивачем було перераховано [PERSON] кошти в сумі 180 000,00 доларів США. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 139 717,99 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved