Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 02 квітня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № R53100228652В. Відповідно до умов Кредитного договору позивач надає відповідачеві грошові кошти у сумі 55 тис. грн., зі сплатою 32% річних, а відповідач зобов'язався повернути Кредит у строк до 02 квітня 2015 року та сплатити проценти. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, ПАТ «ВТБ Банк», просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору в сумі 141200 грн. 69 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності та постановити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір № R53100228652В (а.с. 2-5). Відповідно до умов якого, позивач надає відповідачеві грошові кошти в порядку та на умовах визначених Договором у сумі 50 тис. грн., на строк по 02 квітня 2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32% річних (п. 1 Договору). Відповідно до п.п. 3.3.,3.4.,3.5. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами (ануїтет ними платежами), 08 числа кожного місяця. Пунктом 7.1 Кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення кредиту та або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору Позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день порушення. Згідно п. 5.2.1. Правил споживчого кредитування Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, неустойки, комісійної винагороди у випадках передбачених договором або чинним законодавством України. З матеріалів справи, а саме меморіального ордеру від 02 квітня 2012 року, вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачеві кредитні ресурси в повному обсязі (а.с. 27). Однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, останній, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом сплати відсотків, не виконав. У зв'язку з чим станом на 15.10.2014 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 141200 грн. 69 коп. Вищезазначені обставини відповідачем не спростовані. Матеріали справи свідчать, що 10 листопада 2014 року позивачем на ім'я відповідача було направлено лист - вимогу (а.с. 28,29). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), тому у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У ст. 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно вимог ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача на підставі ст. ст. 526, 611 ЦК України слід стягнути на користь позивача 141200 грн. 69 коп., а саме: - 50110 грн. 66 коп. - сума боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо повернення кредиту; - 26696 грн. 31 коп. - сума боргу за процентами ( плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв»язку з поручшенням зобов»язань щодо сплати процентів комісії; - 64393 грн. 72 коп. - сума пені , нарахованої у зв»язку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь ПАТ "ВТБ Банк" підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 412 грн. 01 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved