Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У липні 2019 року представник [PERSON] адвокат Василенко М.В. звернулася до суду з указаним позовом, просить стягнути з державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області» (далі - ДП «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області») на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 12 березня 2019 року по 20 квітня 2019 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] з 22 серпня 2018 року по 11 березня 2019 року перебував у трудових відносинах з ДП «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області». Відповідно до наказу ДП «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області» №30-К від 11 березня 2019 року [PERSON] 11 березня 2019 року звільнено з ДП «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області», однак остаточні виплати по заробітній платі підприємство провело тільки 20 квітня 2019 року. На думку представника позивача, оскільки підприємство з [PERSON] повний розрахунок провело через 29 днів після його звільнення, то з відповідача має бути стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 12 березня 2019 року по 20 квітня 2019 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 24 липня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У вступному слові в судовому засіданні представник позивача - адвокат Василенко М.В. позовні вимоги підтримала із викладених в позовній заяві підстав. Представник відповідача ДП «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області» - адвокат Райнов Г.С. у судовому засіданні погодився із заявленими вимогами, на підтвердження чого надав лист за підписом керівника державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області» від 17 вересня 2019 року № 836/01. Ознайомившись із вказаним листом, представник позивача погодилась із викладеними в ньому розрахунками. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлено, що [PERSON] з 22 серпня 2018 року по 11 березня 2019 року перебував у трудових відносинах з ДП «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області», що підтверджується записом у трудовій книжці [PERSON] серія [NUMBER] . (а.с.5) Відповідно до листа т.в.о. директора ДП «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області» №836/01 від 17 вересня 2019 року, повний розрахунок по заробітній платі з [PERSON] проведений був через 29 робочих днів після його звільнення, компенсація до нарахування за несвоєчасний розрахунок заробітної плати становить 11 716 грн. Згідно із ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, передбачається, що у випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі календарні дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. З п. 8 Порядку). Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що порядок обрахування розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залежить від правильного визначення середньоденного заробітку, який визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі календарні дні на число відпрацьованих робочих днів. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням заявленого позивачем періоду (з 12 березня 2019 року по 20 квітня 2019 року) кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 29 днів. Наданий відповідачем розрахунок заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідає вимогам закону, тому приймається судом. Відповідно середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 11716,00 грн. без урахування податків та обов`язкових платежів. Згідно із ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, беручи до уваги вищевикладене та визнання відповідачем позову, суд робить висновок про задоволення позову у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з ДП «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області» на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі ст. 47, 115-117 КЗпП України,

Outcome: approved