Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості в сумі 46410,02 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 19.08.2011 року [PERSON], отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку, а також здійснював її обслуговування. В порушення норм закону та умов договору [PERSON], ухиляється від виконання зобов'язання і тому станом на 30.04.2016 року виникла заборгованість 46410 грн. 02 коп., яка складається із наступного: 5880 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитом; 34593 грн. 83 коп. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3250 грн. 00 коп., - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 2186 грн. 19 коп. - процентна складова штрафу. На підставі зазначеного представник позивача просить стягнути з [PERSON], на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.08.2011 року у зазначеному розмірі, а також судові витрати у розмірі 1378 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, згідно якої на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував і просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак представник відповідача [PERSON], подав до суду заяву згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та застосувати строк позовної давності. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.08.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], укладено кредитний договір у виді анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив [PERSON], картковий рахунок і випустив платіжну картку з встановленим кредитним лімітом в сумі 5900 грн., а також здійснював її обслуговування, а [PERSON], зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і у строки здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, [PERSON], ознайомлено із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із підписаною заявою позичальника складають договір про надання банківських послуг. У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON], умов договору станом на 30.04.2017 утворилася заборгованість на загальну суму 46410 грн., 02 коп., яка складається із заборгованості: за кредитом 5880,00 грн., за відсотками 34593,83 грн., 3250 заборгованість за пенею та комісією, штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 2186,19 грн. (процентна складова), що підтверджується наданим ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунком. Верховний Суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов'язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6- 61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також, що суди мають звертати увагу на те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Як слідує з розрахунку боргу за договором №б/н від 19.08.2011, що останній платіж позичальником здійснено в травні 2013 року, а дія картки закінчилась в жовтні 2016 року, що також свідчить про те, що строк позовної давності не закінчився. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок; якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити часткового - стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 19.08.2011р., за виключенням суми штрафів (фіксованої частини та процентної складової). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст.. 88 ЦПК України та стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved