Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та коштів на її утримання. В обґрунтування позовних вимог\~ позивачка зазначає, що 11.09.2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №294. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спочатку подружнього життя з відповідачем їхні стосунки були нормальними, але згодом з`ясувалось, що спільне життя не можливе. Спільне життя не склалося, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, постійно виникають конфлікти з посяганням на честь та гідність особистості. За таких обставин, подальші спільні шлюбні відносини з відповідачем були припинені та збереження їх є не можливим, поновлювати їх не бажає. Сторони проживають окремо. Спільна неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їхньої дитини. Позивачка тимчасово не працює, оскільки доглядає дитину до 3-х років, крім соціальної допомоги у розмірі 860 грн, інших доходів не має, матеріально не забезпечена та потребує допомоги. Відповідач офіційно працевлаштований на Оптима-Фарма ЛТД СП, має регулярну заробітну плату приблизно в розмірі 15 тисяч гривень, і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та коштів на її утримання. У зв`язку з чим, просить стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] кошти на її утримання, щомісячно у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення донькою [PERSON] 3-х років, тобто до [INFO] . Ухвалою суду від 17.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Так, відповідно до п. п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1). чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5). чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6). як розподілити між сторонами судові витрати; 7). чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8). чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 11.09.2019 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.09.2019 року, актовий запис №294. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Вознесенським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з наведеного, батьки зобов`язані забезпечити такий рівень життя своєї дитини, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини на рівні, що визначений законодавством. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,\~наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.п.3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру\~\~аліментів,\~\~суд\~\~повинен ураховувати:\~\~стан\~\~здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою, яка повністю її утримує, потребує матеріальної допомоги на утримання дитини з боку батька дитини. Таким чином, з [PERSON] , [INFO] , необхідно стягувати аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви, тобто 16.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з тим, що дитина, яка не досягла трирічного віку проживає разом з позивачкою, суд вважає, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як дружини з якою проживає дитина, в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 16.03.2021 року до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, які законно обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430\~ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з\~відповідача необхідно\~стягнути 1816,00\~грн.\~\~судового збору\~в дохід\~держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved