Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 29 серпня 2008 року знаходиться з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №526, в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. З 2010 року з відповідачем проживають окремо і з цього ж часу неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні сина між ними не досягнуто, а відповідач ухиляться від добровільного виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання дитини, в звязку з чим вона змушена звернутися з позовом до суду. Вважає, що з відповідача, який має нерегулярний, мінливий дохід, необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 428 гривень на місяць, тобто не менше 30% встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, розмір якого становить 1286 гривень, а оскільки батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, то при їх ухиленні від виконання цього обовязку, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.21), у судове засідання не зявились, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, за якою позов підтримала в повному обсязі та прохала його задовольнити (а.с.25). Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.21,22), у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.26-27), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 428 гривень щомісячно. В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Статтями 180-182 СК України передбачено, що батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що сторони з 29 серпня 2008 року знаходиться з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №526 (а.с.6), в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.7), який після фактичного припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин згідно довідок Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області проживає з позивачкою та знаходиться на ї утриманні (а.с.8,9). Сторони з 2010 року не підтримують сімейно-шлюбних відносин, про що зазначили в поданих до суду письмових заявах (а.с.25,26), та про що свідчить їх проживання в різних населених пунктах (а.с.3-5,8,9), а неповнолітня дитина згідно Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.8,9). Домовленості щодо участі відповідача в утриманні сина між сторонами не досягнуто, а відповідач ухиляється від добровільного виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання дитини, хоча зобовязаний це робити за законом, в звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.26), матеріальне становище платника аліментів, який не має постійного місця роботи, а щомісячний дохід від виконання періодичної роботи є мінливим та нерегулярним; стану здоровя як відповідача, який є працездатною особою, так і дитини; її віку і потреб та вважає необхідним у відповідністю за ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 428 гривні щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на рівні не менше 30% встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2015 рік прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також витрат позивачки на утримання неповнолітньої дитини суду не надано, а судом не встановлено. Крім цього, в звязку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved