Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Свої позовні вимоги мотивувує тим, що [INFO] в м. Вінниці помирає чоловік [PERSON] - [PERSON] , 1970 року народження, який був зареєстрований та постійно проживав в с. Вовчок Немирівського району. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка є [PERSON] . Після смерті [PERSON] у встановлений законом термін [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори з метою отримати Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно покійного, зокрема, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розміщена по [ADDRESS] . Однак, в нотаріальній конторі їй було повідомлено про те, що існує обтяження, а саме - арешт майна та оголошення заборони на його відчуження на майно покійного [PERSON] . Зазначені обтяження виникли на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 37682133, виданої 23 жовтня 2013 року відділом державної виконавчої служби ( на той час ) Немирівського районного управління юстиції, державний виконавець Царенко Оксана Василівна, в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа 1/140/8/2012 виданого Немирівським районним судом 11.03.2013. Крім того, 23 грудня 2016 року відповідачем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. З ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на цей день) - в зв`язку із смертю боржника. Немирівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження 23.12.2016 року, повинен був також вирішити питання про скасування накладеного в рамках даного виконавчого провадження арешту на майно. А, відтак, арешт майна покійного [PERSON] на сьогоднішній день є накладений необґрунтовано, а тому позбавляє [PERSON] права на успадкування у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим остання звернулася до суду з позовною заявою про скасування арешту на майно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Немирівського районного відділу ДВС Центрально - західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - начальник Скиба Т. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника ДВС. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.ст. 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , відповідно до довідки з Вовчоцької сільської ради від 05.02.2020, дійсно є спадкоємцем після смерті [PERSON] , який проживав та був зареєстрований в с. Вовчок і помер [INFO] . Смерть останнього пітвнрджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 22.08.2015. Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 37682133, виданої 23 жовтня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції Царенко О.В. було накладено обтяження у вигляді арешту на майно [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Суд, ознайомившись з матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно дост. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Так, відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного вище майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved