Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Представником позивача адвокатом [PERSON] в інтересах позивача, [PERSON], предявлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, в якому представник позивача просить визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) розміром 8,23 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Шлях Леніна» міста Семенівка Чернігівської області, яке належало померлій 01 липня 2009 року [PERSON], посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0256430, виданого Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області 23 серпня 1996 року. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив про те, що 01 липня 2009 року померла тітка позивача по лінії батька [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ № 118886, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області 14 липня 2009 року). Батько позивача [PERSON] помер 07 липня 1974 року. За життя тітці позивача було видано сертифікат серії ЧН № 0256430 на право на земельну частку (пай), розміром 8,23 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю), яка входила до земель сільськогосподарського підприємства «Шлях Леніна» міста Семенівка Чернігівської області. Але в сертифікаті було спочатку помилково зазначено, що він виданий на імя [PERSON], а потім були внесені виправлення на [PERSON], що було засвідчено підписом та печаткою Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області. Коли позивач після смерті тітки звернулася до Семенівської районної державної нотаріальної контори для оформлення права на земельну частку (пай), розміром 8,23 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю), яка входила до земель сільськогосподарського підприємства «Шлях Леніна» на території Семенівської міської ради Чернігівської області, що належало померлій тітці на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0256430, виданого Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області й зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 23 серпня 1996 року, то нотаріус повідомила позивачу, що отримати свідоцтво про право на спадщину буде не можливим, оскільки втрачено оригінал сертифікату, а надана тільки його копія, і в даному випадку оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Ухвалою судді від 12 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 07 травня 2018 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, доручила представляти свої інтереси в суді адвокату [PERSON]. У судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду надав письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити повністю. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, Семенівський міський голова Чернігівської області [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без участі представника Семенівської міської ради, позовні вимоги Семенівська міська рада Чернігівської області визнає повністю, наслідки визнання позову згідно ст. 206 ЦПК України Семенівській міській раді розяснено та зрозуміло. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, [PERSON] в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу без участі представника Семенівської районної державної нотаріальної контори на розсуд суду, та надала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, згідно даних якого інформація про спадкову справу після померлої 01 липня 2009 року [PERSON] та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину відсутня. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У справі встановлено, що 01 липня 2009 року померла тітка позивача по лінії батька [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ № 118886, видане відділом реєстрації атів цивільного стану Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області 14 липня 2009 року). Батько позивача [PERSON] помер 07 липня 1974 року. За життя тітці позивача було видано сертифікат серії ЧН № 0256430 на право на земельну частку (пай), розміром 8,23 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю), яка входила до земель сільськогосподарського підприємства «Шлях Леніна» міста Семенівка Чернігівської області. Але в сертифікаті було спочатку помилково зазначено, що він виданий на імя [PERSON], а потім були внесені виправлення на [PERSON], що було засвідчено підписом та печаткою Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області. Коли позивач після смерті тітки звернулася до Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області для оформлення права на земельну частку (пай), розміром 8,23 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю), яка входила до земель сільськогосподарського підприємства «Шлях Леніна» на території Семенівської міської ради Чернігівської області, що належало померлій тітці на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0256430, виданого Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області й зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 23 серпня 1996 року, то нотаріус повідомила позивачу, що отримати свідоцтво про право на спадщину буде не можливим, оскільки втрачено оригінал сертифікату, а надана тільки його копія, і в даному випадку оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо позивач мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право власності було втрачено, при вирішенні спору про право на земельну частку (пай) застосовуються положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач не має іншої можливості, аніж через суд, визнати право на земельну частку (пай). Оскільки визнання по відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону, тому що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved