Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду і просить визнати за ним майнові права на об'єкт інвестування - 1-кімнатну кв. [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 14.07.2005 р. між [PERSON] як членом КС «Кредитна спілка військовослужбовців України» та відповідачем - АТЗТ „ДВК" було укладено інвестиційний договір № 54-03/С-1 про інвестування у житлове будівництво, згідно п. 1.1., якого відповідач зобов'язується за рахунок залучених коштів збудувати і передати позивача обумовлене житло - об'єкт інвестування, а [PERSON] при цьому зобов'язався прийняти його у свою власність на умовах цього договору. Свої зобов'язання по сплаті коштів за об'єкт будівництва первісний інвестор [PERSON] виконав в розмірі 63844 грн. 29.09.2005 р. між [PERSON] як первісним інвестором за договором на участь у пайовому будівництві № 54-03/С-1 та позивачем [PERSON] як новим інвестором, за згодою відповідача було укладено Договір про відступлення права вимоги. Згідно із п. 1.3 договору позивач фінансує 2-кімнатну кв. [ADDRESS], запланований початок будівництва - 3 квартал 2005 р., а здача будинку у експлуатацію - 1 квартал 2007 р. При цьому первісний інвестор мав отримати у власність житло за умови повного фінансування - 100% від загальної площі. При цьому відповідачем - АТЗТ «ДВК» протягом 2006 р. було побудовано лише 13 поверхів будинку 1 черги будівництва житлового комплексу по [ADDRESS] призвело до грубого порушення прав позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав свої зобов'язання по сплаті інвестицій. При цьому у позивача відсутні документи які б забезпечували її право на майно до завершення його будівництва. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи у відсутності сторін, які належним чином були повідомлені, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд з'ясував, 14.07.2005 р. між [PERSON] як членом КС «Кредитна спілка військовослужбовців України» та відповідачем - АТЗТ „ДВК" було укладено інвестиційний договір № 54-03/С-1 про інвестування у житлове будівництво, згідно п. 1.1., якого відповідач зобов'язується за рахунок залучених коштів збудувати і передати позивача обумовлене житло - об'єкт інвестування, а [PERSON] при цьому зобов'язався прийняти його у свою власність на умовах цього договору. Свої зобов'язання по сплаті коштів за об'єкт будівництва первісний інвестор [PERSON] виконав в розмірі 63844 грн. 29.09.2005 р. між [PERSON] як первісним інвестором за договором на участь у пайовому будівництві № 54-03/С-1 та позивачем [PERSON] як новим інвестором, за згодою відповідача було укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким позивач сплатила додатково на рахунок відповідача 109154 грн. Згідно із п. 1.3 договору позивач фінансує 2-кімнатну кв. [ADDRESS], запланований початок будівництва - 3 квартал 2005 р., а здача будинку у експлуатацію - 1 квартал 2007 р. Як з'ясовано судом, на виконання даного договору у встановлені строки [PERSON] здійснив фінансування у сумі 63844 грн. При цьому відповідачем - АТЗТ «ДВК»протягом 2006 р. було побудовано лише 13 поверхів будинку 1 черги будівництва житлового комплексу по [ADDRESS], не ввів об'єкт інвестування в експлуатацію та не передав позивачеві необхідних документів для оформлення права власності на про інвестовану кв. [ADDRESS], чим прострочив виконання взятих на себе договірних зобов'язань та що призвело до грубого порушення прав позивача [PERSON] як добросовісного інвестора, який належним чином виконав свої зобов'язання по сплаті інвестицій. Усі усні та письмові звернення позивача до відповідача - АТЗТ «ДВК» стосовно з'ясування причин зупинення будівництва, порушення умов укладених договорів на пайову участь у будівництві та повернення сплачених грошових коштів, не дали позитивних результатів. Як з'ясував суд, по факту вчинення шахрайських дій СВ Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальну справу № 55-1749, за ч. 4 ст. 190 КК України. При цьому позивача [PERSON] визнано потерпілою стороною у кримінальній справі (а.с. 14). У відповідності до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. У відповідності до ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Положеннями ст. 876 ЦК України передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. Як вбачається із п. 1 ч. 1 ст. 331 ЦК України «право власності на нову річ, яка виготовлена/створена особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом». Згідно до п. 5 ст. 7, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій й об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Як з'ясовано судом, позивачем [PERSON] проінвестовано 1-кімнатну кв. [ADDRESS], у даному незавершеному будівництвом об'єкті, а тому вважає, що позовні вимоги щодо визнання майнового права позивача на об`єкт інвестування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Визнання майнового права за позивачем не надає право йому здійснювати оформлення права власності на вказаний об'єкт нерухомості у органах державної реєстрації нерухомого майна, а є лише встановленим судом фактом сплати 90% від інвестиційної вартості об'єкта позивачем передбачених інвестиційною угодою коштів за 1-кімнатну кв. [ADDRESS] та набуття позивачем речових прав у вигляді майнових прав на вказаний об'єкт інвестування. Тому на підставі викладеного та

Outcome: approved