Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Укргазбанк» звернувся до Придніпровського районного суду з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 08 листопада 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», відповідно до Статуту та [PERSON] було укладено кредитний договір № СФВ-13/07-10, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 12 000,00 дол. США. на задоволення споживчих потреб позичальника, зі сплатою 12,5 % річних, з кінцевим строком повернення: по 07.11.2019 року. 15 квітня 2008 року було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до кредитного договору, згідно якої суму кредиту було збільшено до 15 000,00 дол. США, а процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена на рівні 13,3% річних. 09 грудня 2010 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору. Для належного виконання зобов'язань за кредитним договором позичальником, відповідно до договору іпотеки № СФВДІ-13/07-10, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 08.11.2007 року за реєстр. №8516, позичальник надав в іпотеку АБ Укргазбанк» двокімнатну квартиру, загальною площею 57,7 кв.м., житловою - 33,1 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить позичальнику на праві приватної власності. 15 квітня 2008 року було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору іпотеки. Відповідно до п. 3.1.1. кредитного договору, банк зобов'язується відкрити позичальнику позичковий рахунок №2203060111207.840 та видати позичальнику кредит в сумі, зазначеній в п. 1.1. цього договору (15000,00 дол. США) з позичкового рахунку шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника № 2620511207.840, відкритий в Черкаській філії ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 354842. Згідно із п. 3.1.2. кредитного договору надання кредиту здійснюється в день укладення цього договору. Відповідно до виписки по позичковому рахунку позичальника за 08.11.2007 року кредитні кошти у розмірі 12 000,00 дол. США, було перераховано на поточний рахунок позичальника, а відповідно до виписки по позичковому рахунку позичальника за 15.04.2008 року кредитні кошти у розмірі 3 000,00 дол. США, було перераховано на поточний рахунок позичальника, як це передбачено умовами кредитного договору. Тобто, банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, визначені п.п. 3.1.1., 3.1.1.2 вказаного договору. В свою чергу, пунктом 3.3.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Відповідно до п. 3.3.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний повернення суми кредиту здійснювати на рахунок №2203060111207.840, щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі, не меншому за 105,00 дол. США. Якщо останній день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється напередодні. Згідно із п. 3.3.4. позичальник зобов'язується щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1. цього договору, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1. цього договору (13.3% річних) на рахунок № 2208560111207.840. Відповідачем (позичальником за кредитним договором) не виконано зобов'язання передбачене п.п. 3.3.1., 3.3.3. та 3.3.4. кредитного договору, а саме, - оплата заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом у строки, визначені кредитним договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість по кредитному договору. Статтею 611 ЦК України визначено, що правовими наслідками порушення зобов'язання є зокрема, сплата неустойки. В пункті 2.2. кредитного договору також зазначається, що кредит, наданий банком, забезпечується неустойкою, передбаченою дійсним договором. Згідно з абз. 3 пункту 3.3.4. кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10. кредитного договору (14,3 % річних), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом, та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Пунктом. 5.3. кредитного договору також передбачається, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Відповідно до п. 5.8. кредитного договору, строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № СФВ-13/07-10 від 08.11.2007 року його заборгованість станом на 16.09.2015 року становить: заборгованість по кредиту строкова - 5238,35 дол. США; заборгованість по кредиту прострочена - 942,75 дол. США; заборгованість по процентах поточна -34,14 дол. США; заборгованість по процентах прострочена - 550,21 дол. США; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 2 810,05 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 1 514,57 грн. При цьому, позичальником сплачено заборгованість по пені за період з 11.12.2012р. по 16.09.2015р. в сумі 398,61 грн. Отже, загальний розмір заборгованості позичальника за кредитним договором становить 6 765, 45 дол. США та 3 926, 01 грн. Також п. 3.2.5. кредитного договору передбачене право банку вимагати дострокового виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору , включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, штрафних санкцій, зокрема у випадку порушення строків/термінів сплати будь-яких платежів за цим договором, в тому числі сплати процентів, комісій, повного/часткового повернення кредиту та інших платежів, передбачених цим договором та договором іпотеки. Окрім вищезазначеного, згідно п. 3.3.4. договору іпотеки, іпотекодавець зобов'язаний на період дії цього договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування. Згідно з п. 3.3.4.1. договору іпотеки, іпотекодавець зобов'язаний вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет іпотеки, зокрема вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк, не менший ніж той, в межах якого позичальник виконає всі зобов'язання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше ніж на наступний рік. Договір іпотеки відповідно до п. 7.1. діє до повного виконання зобов'язань, забезпечених заставою за цим договором. В порушення п. 3.3.4.1. договору іпотеки, іпотекодавцем (позичальником) неодноразово допускалися розриви у часі між укладеними договорами страхування, так, зокрема, між договором страхування заставного майна від 27.01.2014р. та договором страхування заставного майна від 05.03.2015р. період, протягом якого предмет іпотеки не був застрахований, склав 37 днів. А відповідно до п. 4.2. договору іпотеки, за невиконання зокрема, - п. п. 3.3.4., 3.3.4.1 договору іпотеки, іпотекодавець сплачує на користь позивача штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки згідно п. 2.3. договору іпотеки. Відповідно до цього пункту предмет іпотеки оцінено сторонами в 249000,00 грн. Таким чином, за невиконання обов'язку іпотекодавцем щодо безперервності дії договору страхування предмета іпотеки, він повинен сплатити штраф у розмірі 12 450,00 грн. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № СФВ-13/07-10 від 08.11.2007 в доларах США, а не в національній валюті України, обґрунтовані тим, що кредит [PERSON] був наданий у доларах США. Згідно Службового розпорядження НБУ від 15.09.2015 за №40-03027/65905 офіційний курс гривні до долара США становить: 100 доларів США складає 2199,8165 гривні. На підставі викладеного, просить суд, стягнути з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором № СФВ-13/07-10 від 08.11.2007 з наступними змінами до нього: заборгованість по кредиту строкова - 5238,35 дол. США; заборгованість по кредиту прострочена - 942,75 дол. США; заборгованість по процентах поточна - 34,14 дол. США; заборгованість по процентах прострочена - 550,21 дол. США; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 2 810,05 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 1 514,57 грн., а всього: 6 765, 45 дол. США та 3 926, 01 грн. Стягнути з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» штраф за порушення умов договору іпотеки № СФВДІ-13/07-10 від 08.11.2007 в сумі 12 450,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2478,05 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ «Укргазбанк» за дорученням [PERSON] не зявилася. До початку судового засідання подала заяву з проханням проводити судове засідання без її участі, повністю підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами, які повернулися до суду не отриманими, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: в судовому засіданні встановлено, що 08 листопада 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СФВ-13/07-10, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 12 000,00 дол. США. на задоволення споживчих потреб, зі сплатою 12,5 % річних, з кінцевим строком повернення - 07 листопада 2019 року. Для належного виконання зобов'язань за кредитним договором № СФВ-13/07-10 від 08 листопада 2007 року, позичальником, відповідно до договору іпотеки № СФВДІ-13/07-10 від 08 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 08 листопада 2007 року та зареєстровано в реєстрі за №8516, [PERSON] надав в іпотеку АБ Укргазбанк» двокімнатну квартиру, загальною площею 57,7 кв.м., житловою - 33,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить позичальнику на праві приватної власності. 15 квітня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до кредитного договору № СФВ-13/07-10 від 08 листопада 2007 року, згідно якої суму кредиту було збільшено до 15 000,00 дол. США, а процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена на рівні 13,3% річних. Крім того, 15 квітня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору іпотеки № СФВДІ-13/07-10 від 08 листопада 2007 року. 09 грудня 2010 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору № СФВ-13/07-10 від 08 листопада 2007 року, якою внесено зміни до п.п. 3.2.5., 3.3.2., 3.3.1.14., 3.3.15. вищевказаного кредитного договору. Відповідно до п. 3.1.1. кредитного договору, банк зобов'язується відкрити позичальнику позичковий рахунок №2203060111207.840 та видати позичальнику кредит в сумі, зазначеній в п. 1.1. цього договору з позичкового рахунку шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника № 2620511207.840, відкритий в Черкаській філії ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 354842. Згідно з п. 3.1.2. кредитного договору, надання кредиту здійснюється в день укладення цього договору. Також встановлено, що, відповідно до виписки по позичковому рахунку [PERSON] за 08 листопада 2007 року кредитні кошти у розмірі 12 000,00 дол. США, було перераховано на поточний рахунок позичальника, а відповідно до виписки по позичковому рахунку позичальника за 15 квітня 2008 року кредитні кошти у розмірі 3 000,00 дол. США, було перераховано на поточний рахунок позичальника, як це передбачено умовами Кредитного договору. Отже, банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, визначені п.п. 3.1.1., 3.1.1.2 вказаного договору. В свою чергу, пунктом 3.3.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Відповідно до п. 3.3.3. кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернення суми кредиту здійснювати на рахунок №2203060111207.840, щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі, не меншому за 105,00 дол. США. Якщо останній день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється напередодні. Згідно із п. 3.3.4. позичальник зобов'язується щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1. цього договору, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1. цього договору (13.3% річних) на рахунок № 2208560111207.840. Відповідачем не виконано зобов'язання, передбачене п.п. 3.3.1., 3.3.3. та 3.3.4. кредитного договору, а саме оплата заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом у строки, визначені кредитним договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість по кредитному договору. В пункті 2.2. кредитного договору також зазначається, що кредит, наданий банком, забезпечується неустойкою, передбаченою дійсним договором. Згідно з абз. 3 пункту 3.3.4. кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10. кредитного договору (14,3 % річних), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом, та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Пунктом. 5.3. кредитного договору також передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Відповідно до п. 5.8. кредитного договору, строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору. Згідно із розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором № СФВ-13/07-10 від 08 листопада 2007 року його заборгованість станом на 16 вересня 2015 року становить: заборгованість по кредиту строкова - 5238,35 дол. США; заборгованість по кредиту прострочена - 942,75 дол. США; заборгованість по процентах поточна -34,14 дол. США; заборгованість по процентах прострочена - 550,21 дол. США; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 2 810,05 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 1 514,57 грн. При цьому, позичальником сплачено заборгованість по пені за період з 11 грудня 2012р. по 16 вересня 2015р. в сумі 398,61 грн. Отже, загальний розмір заборгованості позичальника за кредитним договором становить 6 765, 45 дол. США та 3 926, 01 грн. Також п. 3.2.5. кредитного договору передбачене право банку вимагати дострокового виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору , включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, штрафних санкцій, зокрема у випадку порушення строків/термінів сплати будь-яких платежів за цим договором, в тому числі сплати процентів, комісій, повного/часткового повернення кредиту та інших платежів, передбачених цим договором та договором іпотеки. Окрім вищезазначеного, згідно п. 3.3.4. договору іпотеки, іпотекодавець зобов'язаний на період дії цього договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування. Згідно із п. 3.3.4.1. договору іпотеки, іпотекодавець зобов'язаний вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет іпотеки, зокрема вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк, не менший ніж той, в межах якого позичальник виконає всі зобов'язання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше ніж на наступний рік. Договір іпотеки відповідно до п. 7.1. діє до повного виконання зобов'язань, забезпечених заставою за цим договором. В порушення п. 3.3.4.1. договору іпотеки, іпотекодавцем (позичальником) неодноразово допускалися розриви у часі між укладеними договорами страхування, так, зокрема, між договором страхування заставного майна від 27 січня 2014р. та договором страхування заставного майна від 05 березня 2015р. період, протягом якого предмет іпотеки не був застрахований, склав 37 днів. Відповідно до п. 4.2. договору іпотеки, за невиконання зокрема, - п. п. 3.3.4., 3.3.4.1 договору іпотеки, іпотекодавець сплачує на користь позивача штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки згідно п. 2.3. договору іпотеки. Відповідно до цього пункту предмет іпотеки оцінено сторонами в 249000,00 грн. Таким чином, за невиконання обов'язку іпотекодавцем щодо безперервності дії договору страхування предмета іпотеки, він повинен сплатити штраф у розмірі 12 450,00 грн. Згідно Службового розпорядження НБУ від 15 вересня 2015 за №40-03027/65905 офіційний курс гривні до долара США становить: 100 доларів США складає 2199,8165 гривні. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Загальними засадами цивільного законодавства є, в т.ч. свобода договору (ст. 3 ч.1 п.3 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо визнання кредитного договору № СФВ-13/07-10 від 08 листопада 2007 року чи іпотечного договору № СФВ-13/07-10 від 08 листопада 2007 року, - недійсним, розірваним чи зміненим. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, повязаних з предявленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки; сплату процентів і неустойки (пені, штрафу); сплату основної суми боргу. Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України Про Національний банк України офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 08.11.2007, з якими під час укладання погодився [PERSON] Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. По справі встановлено, що банк як фінансова установа, мав право, дозвіл та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій. Наявність у банку індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, не передбачено діючим законодавством, в т.ч. на час укладання між сторонами по справі кредитного договору від 08.11.2007р. Крім того, як вже зазначалось, стягнення заборгованості, в т.ч. боргу по тілу кредиту, відсотків за користування кредитними коштами може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ Про систему валютного регулювання та валютного контролю від 19.02.1993р. №15-93 та узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України (постанова у справі №6-145цс14 від 24.09.2014р.). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача пені, то відповідно до вимог зазначеного законодавства та умов кредитного договору від 08.11.07р. (п.5.3), вона підлягає до стягнення у гривневому еквіваленті щодо долару США. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК, ЗУ Про судовий збір необхідно стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 2478грн. 05коп., що підтверджується платіжним дорученням № 5291-1653 від 18.09.2015р. На підставі викладеного та

Outcome: approved