Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Завод «Маяк» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 09.10.2017 року працював на різних посадах на ПАТ «Завод «Маяк», а 30.07.2018 року був звільнений з роботи у зв'язку із скороченням штату та численності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Проте при звільнені йому не було виплачено роботодавцем нараховану заробітну плату у розмірі 98 478 грн. 98 коп. Оскільки у день звільнення з ним не проведено повного розрахунку по нарахованій але невиплаченій заробітній платі, [PERSON] просить суд стягнути з ПАТ «Завод «Маяк» на його користь 98 478 грн. 98 коп. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 30.07.2018 року та по день ухвалення рішення у справі. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник ПАТ «Завод «Маяк» у судовому засіданні заперечувала позов [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що затримка у виплаті заробітної плати сталася не з вини товариства, а внаслідок накладення арешту державним виконавцем на грошові кошти ПАТ «Завод «Маяк», а тому в цій частині позову просила відмовити. В частині наявності та розміру заборгованості перед позивачем по заробітній платі позов не заперечувала. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що з 09.10.2017 року [PERSON] прийнятий на роботу до ПАТ «Завод «Маяк» на посаду помічника генерального директора з якості та надійності озброєння з адміністрацією підприємства, 17.01.2018 року призначений першим заступником директора технічного-головного інженера на умовах укладеного контракту від 17.01.2018 року по 16.01.2021 року включно, 30.07.2018 року звільнений у зв'язку зі скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с. 11). Відповідно до довідки ПАТ «Завод «Маяк» від 29.10.2018 року за № МА000000069 станом на 30.07.2018 року розмір невиплаченої заробітної плати [PERSON] без урахування податків та інших обов'язкових платежів становить 98 478 грн. 98 коп. За змістом ст.ст. 47, 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Однак, в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство не провело остаточний розрахунок з позивачем за виконану ним роботу, чим порушено його трудові права, які підлягають відновленню шляхом стягнення з ПАТ «Завод «Маяк» на користь [PERSON] суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що затримка у виплаті заробітної плати сталася не з вини товариства, а внаслідок арешту постановами державного виконавця грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках зі спеціальним режимом використання для виплати заробітної плати, а саме поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк», поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «Банк Альянс» та поточний рахунок № [NUMBER] у ПАТ «КБ «Приватбанк». Судом установлено, що постановами заступника начальника Оболонського РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві від 03.05.2018 року № 55232797, від 23.04.2018 року № 55760710, а також постановою головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮ України від 25.07.2018 року № 56804749 накладено арешт на розрахункові рахунки ПАТ «Завод «Маяк» в тому числі на поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк», поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «Банк Альянс» та поточний рахунок № [NUMBER] у ПАТ «КБ «Приватбанк» (а.с. 27-32). З листа ПАТ «Державний ощадний банк України» від 02.01.2018 року вбачається, що постанова державного виконавця про арешт на грошові кошти, які містяться на розрахункових рахунках виконано, зокрема, в частині арешту поточного рахунку [NUMBER], оскільки указаний рахунок не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання (а.с. 23). Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 року у справі №910/10965/17 у задоволенні скарги ПАТ «Завод «Маяк» на дії головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮ України щодо арешту банківських рахунків товариства відмовлено. Зі змісту указаної постанови вбачається, що ПАТ «Завод «Маяк» не доведено те, що поточні рахунки № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк», № [NUMBER] в АТ «Банк Альянс» та № [NUMBER] у ПАТ «КБ «Приватбанк» використовуються лише для виплати заробітної плати, тобто підпадають під визначення рахунків зі спеціальним режимом використання (а.с. 24-26). Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки "класичне" право власності, яке розглядається в Україні, а й до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З огляду на указані положення закону та установлені обставини справи, суд критично відноситься до заперечення представником ПАТ «Завод «Маяк» вини у невиплаті позивачеві заробітної плати у день звільнення, оскільки товариством не було вжито заходів для створення умов належного та своєчасного проведення розрахунку з працівниками, а саме відкриття банківського рахунку зі спеціальним режимом використання, а саме для виплати заробітної плати, що унеможливлювало б накладення арешту на такий розрахунковий рахунок. Таким чином, суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу, тому з відповідача має бути стягнутий середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум по день постановлення рішення. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Згідно довідки ПАТ «Завод «Маяк» від 26.11.2018 року за № 106/1771 відповідно до Постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100 розмір середньомісячної заробітної плати [PERSON] становив 9 597 грн. 15 коп., а середньоденної - 639 грн. 81 коп. Таким чином, час затримки розрахунку з [PERSON] становить 3 місяці 27 днів, а тому на його користь підлягає стягненню середній заробіток у розмірі 41 587 грн. 65 коп. (9 597 грн. 15 коп. х 3 місяці + 639 грн. 81 коп. х 19 робочих днів). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач при звільнені до суду з цим позовом звільнений від оплати судового збору, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові судовий збір у сумі 1 040 грн. 66 коп.

Outcome: approved