Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому вказала, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на утримання яких, як вказує позивачка, відповідач матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову на утримання доньки Ізабелли до досягнення нею повноліття, а також на утримання доньки [PERSON] до закінчення її навчання на денному відділенні в ЗНУ або до досягнення нею 23-х років. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції 27.07.2006 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції 22.06.2011 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 15-32 від 26.02.2015 року, [PERSON] навчається в Запорізькому національному університеті на другому курсі, денної форми навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3, від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби їй в матеріальній допомозі батьків. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов'язок обох батьків утримувати дітей до їх повноліття, те, що відповідач є особою працездатного віку, має змогу надавати матеріальну допомогу дітям, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення донькою Ізабеллою повноліття, та на утримання доньки [PERSON] починаючи з дня подачі позову і до закінчення її навчання на денному відділенні в ЗНУ або до досягнення нею 23-х років. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved