overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач проживає окремо від сім'ї та у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги і просила слухати справу в його та позивача відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання, позовні вимоги визнав, просив слухати справу в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2010 року. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24 липня 2014 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ у Миколаївській області (а.с.4). Дитина проживає разом з матір'ю у [ADDRESS] і знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

У квітні 2016 року МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 07.11.2012 року з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Розмір збитків завданих автомобілю «Сузукі», згідно Звіту про оцінку автомобіля №65 від 27.12.2012 р., складеного експертом Палківським О.О. становить 19682 грн. 39 коп. за пошкоджений транспортний засіб. Відповідно до платіжного доручення №1/19663 від 26.03.2013 року МТСБУ виплатило ТОВ «»ВВ Автогруп» страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Сузукі» у сумі 19682,39 грн., оскільки на дату скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов"язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З огляду на викладене, МТСБУ просить суд стягнути з відповідача шкоду у порядку регресу на загальну суму у розмірі 19682,39 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 565 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника МТСБУ, проти ухвалення заочного рішення також не заперечував. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Однак, відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 04 січня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 29 лютого 2016 року має заборгованість в сумі 18971,20 гривні. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 січня 2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 04 січня 2013 року (а.с.7), довідки про умови кредитування (а.с.8-9), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 29 лютого 2016 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 18971,20 грн. в тому числі: 1596,95 грн. - заборгованість за кредитом; 12794,67 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 879,58 грн. - штраф процентна складова. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 08 травня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 29 лютого 2016 року має заборгованість в сумі 12496,31 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 травня 2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 08 травня 2013 року (а.с.7), довідки про умови кредитування (а.с.8-9), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 29 лютого 2016 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 12496,31 грн. в тому числі: 993,22 грн. заборгованість за кредитом; 7731,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 571,25 грн. штраф процентна складова. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 11 вересня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 29 лютого 2016 року має заборгованість в сумі 20479,07 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 вересня 2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 11 вересня 2013 року (а.с.7), довідки про умови кредитування (а.с.8-9), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 29 лютого 2016 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 20479,07 грн. в тому числі: 5810,82 грн. заборгованість за кредитом; 13216,87 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 951,38 грн. штраф процентна складова. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 21 січня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 січня 2016 року має заборгованість в сумі 14202,56 гривні. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 січня 2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 21 січня 2013 року (а.с.7), довідки про умови кредитування (а.с.8-9), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 31 січня 2016 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 14202,56 грн. в тому числі: 1407,19 грн. - заборгованість за кредитом; 8892,87 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2750,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 652,50 грн. - штраф процентна складова. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 28 листопада 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 31 січня 2016 року має заборгованість в сумі 13311,00 гривні. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 листопада 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 28 листопада 2012 року (а.с.7), довідки про умови кредитування (а.с.8-9), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 31 січня 2016 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 13311,00 грн. в тому числі: 1167,82 грн. - заборгованість за кредитом; 8283,13 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2750,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 610,05 грн. - штраф процентна складова. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

у квітні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.05.2003 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність взаємопорозуміння, шлюбні відносини не підтримують та разом не проживають з квітня 2015 року, мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON]А не зявився, направив до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить розглянути справу в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, при цьому вказала, що позов визнає. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Дорогань». Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 10.05.2003 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, зроблено актовий запис № 399. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №094272, виданого 10.05.2003 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №015147, виданого Октябрським ВРАЦС Полтавського МУЮ. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, а отже, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище "Дорогань".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

у квітні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2006 року. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують з січня 2016 року та разом не проживають. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявила про визнання позовних вимог, вважає за доцільне шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 16.09.2006 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1546. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 019668, виданого 16.09.2006 року. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб, укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище "Гальченко".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

у квітні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2000 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують та разом не проживають. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач не зявилася проте направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність, при цьому вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 03.11.2000 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Октябрської районної ради м.Полтави зроблено актовий запис № 151. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ № 064551, виданого 03.11.2000 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "Попельнюк". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved