Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Представник\~ позивача [PERSON] який діє в інтересах позивача [PERSON] \~ звернувся з позовом до\~ Голубівської сільської ради Ружинського району, Житомирської області, в якому просить визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) площею 2,64 в умовних кадастрових гектар згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №0263148, що зареєстрований за №221 від 18.06.1997 року в порядку спадкування після смерті свого батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Свою заяву мотивує тим, що [INFO] \~ помер батько позивача [PERSON] . Після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті померлого батька, проте постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), оскільки відсутній правовстановлюючий документу на вищевказане майно. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в ньому. Представник відповідача Голубівська сільська рада Ружинського району Житомирської області\~ надіслала суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника відповідача, проти позову не заперечує та просять його задовольнити . Третя особа- Головне управління Держгеокадастру направило заяву про слухання справи у його відсутність\~ при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа - Ружинська районна державна адміністрація у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена. Суд дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є спадкоємцем по закону майна [PERSON] , який помер, [INFO] у смт.Ружині Ружинського району Житомирської області, що стверджується:\~\~\~ -\~\~ паспортом серії [NUMBER] , виданим 02.10.1998 року Орджонікідземським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.6); - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.09.1974 року Ясашинською сільською радою Алапаєвського району Свердловської області (а.с.49); -свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.09.2019 року Виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Ружинського району Житомирської області (а.с.8); -\~ Експертним висновком від 09.01.2019 року за №056/27 ml наданим Українським бюро лінгвістичних експертиз (а.с.53); Відповідно до ч.1-2 ст.524 ЦК України (1963 року який діяв на час відкриття спадщини) [PERSON] спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і\~ оскільки\~ воно\~ не змінено заповітом. \~ Згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відділу у Ружинському районі № 29-6-0.34-170/120-19 від\~ 04.11.2019 року був виданий на ім`я [PERSON] сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0263148 відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 18.06.1997р. № 221, бувшого реформованого КСП «Зоря», с. Голубівка Голубівської сільської ради , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Ружинською райдержадмінстрацією за № 53 від 17.11.1997 р. (а.с.9). Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7(Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділуХ Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року(561-12),Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «г» ч. 1ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»(втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Відповідно до спадкової справи\~ №288/2019 заведеної 09.11.2019 року Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого, [INFO] , [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем по закону майна вказаної особи та у встановлений законом строк прийняв його спадщину (а.с.42-54). Спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом від\~\~ 20.03.1997 року , посвідченого Голубівською сільською радою Ружинського району Житомирської області, та внесеного до реєстру за №4 був [PERSON] (а.с.69), який згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, помер [INFO] , актовий запис №16 складений 18.09.2010 року Голубівською сільською радою Ружинського району Житомирської області, та який, згідно вищевказаної спадкової справи не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] (а.с.72-73). Згідно постанови державного нотаріуса від 09.11.2019 року на № 1751/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що розташована на території Голубівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, після смерті батька -\~ [PERSON] , який помер , [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи (а.с.11). Враховуючи те, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачем [PERSON] , який є спадкоємцем за законом після смерті останнього.

Outcome: approved