Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ІмексБанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2099019/N-8 від 22.10.2013 року в розмірі 30917,40 гривень та понесених судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причину неявки суду не повідомив, а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором №2099019/N-8 від 22.10.2013 року ПАТ "ІмексБанк" надало кредит [PERSON] проте, свої зобов'язання за даним договором відповідач належним чином не виконував, та станом на 05.09.2014 року заборгованість відповідача становить 30917,40 гривень, яка складається з : заборгованості за кредитом 20000 гривень, заборгованості по сплаті відсотків 2120,32 гривень, заборгованості за комісіями в розмірі 4097,08 гривень, штрафні санкції 4700 гривень. Зазначена обставина нічим не спростована. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 квітня 2015 року (а.с. 39) задоволено позовні вимоги ПАТ «Імексбанк» про стягнення з [PERSON] 30917 грн. 40 коп. заборгованості за кредитним договором, та 309 грн. 17 коп. витрат по оплаті судового збору. 06.04.2016 року [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, мотивуючи тим, що про існування заочного рішення дізнався в Територіальному сервісному центрі регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області, де йому повідомили, що постановою державного виконавця від 21.03.2016 року відповідно до виконавчого листа №344/15640/14 від 22.10.2015 року, накладено арешт на все майно в межах суми стягнення, тобто 30917,40 грн. 20.04.2016 заочне рішення від 28.04.2015 року скасовано. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - кредитного договору №2099019/N-8 від 22.10.2013 року. За змістом до ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З наведених норм матеріального права та обставин справи слідує, що вимоги позивача є підставними, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.11, 15, 16, 526, 610-612,625, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved