Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач, ПАТ «СК «Країна», звернулось в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на його користь матеріальну шкоду в сумі 7 613,68 грн. та покласти на відповідача судові витрати по справі. Позов обґрунтовує тим, що 27.09.2014 року о 10-45 в м. Кіровограді по вулиці Пермська трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ-2109» державний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу марки «Skoda Superb» державний знак [NUMBER], що є власністю [PERSON]. Причиною пригоди стало те, що відповідач з ознаками алкогольного сп»яніння порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху, а саме не врахував безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем«Skoda Superb», який стояв припаркованим з права біля правого боку проїзної частини. Відповідач від продуття алкотестеру «Драгер» та проходження медичного огляду відмовився в присутності свідків, а тому постановами від 11.11.2014 року та від 20.11.2014 року визнаний винним у скоєнні ДТП. В результаті вчинення даного правопорушення відповідачем було завдано матеріальну шкоду [PERSON], як власнику автомобіля[NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно полісу № АІ/3345468, тому [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Країна» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно акту огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції до нього і заяви вх. № 8862 від 22.10.2014 року [PERSON] погодився на відшкодування в сумі 8 123,68 грн. (без ПДВ) та відмовився від проведення експертизи пошкодженого майна. Позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплати страхового відшкодування в сумі 7 613,68 грн., позивачем було виконано покладені на нього обов»язки, а тому розмір збитків відповідача, завданий позивачеві становить 7 613,68 грн., посилаючись на вимоги діючого законодавства, просить задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити, не заперечуючи проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача та ухвалив розглядати справу заочно, про що представник позивача в своїй заяві не заперечував. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 27.09.2014 року о 10-45 в м. Кіровограді по вулиці Пермська трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ-2109» державний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу марки «Skoda Superb» державний знак [NUMBER], що є власністю [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 975274, видане Кіровоградським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області). Причиною пригоди стало те, що відповідач з ознаками алкогольного сп»яніння порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху, а саме не врахував безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який стояв припаркованим з права біля правого боку проїзної частини. Даний факт підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2014 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2014 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу . Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пункт 1 частини 2 вказаної статті визначає, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Країна» згідно полісу № АІ/3345468, тому [PERSON] звернувся до страховика з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно акту огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції до нього і заяви вх. № 8862 від 22.10.2014 року [PERSON] погодився на відшкодування в сумі 8 123,68 грн. (без ПДВ) та відмовився від проведення експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування котів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведені оцінки, експертизи пошкодженого майна. Нормами ст. 12.1 вказаного Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. Згідно полісу № АІ/3345468 страхова сума визначена в розмірі 50 000 грн. франшиза становить 500 грн. Позивачем, розглянувши документи, було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплати страхового відшкодування в сумі 7 613,68 грн., платіжним дорученням № 1831 від 29.12.2014 року страхове відшкодування на вказану суму виплачено згідно заяви [PERSON] Відповідно до пп. В,Г 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння та не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Вказане кореспондується і вимогами ст. 1191 ЦК України, якщо особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» знайшли своє підтвердження в суді і підлягають задоволенню. На підставі викладеного і ст.ст. 22, 1166, 1911 ЦК України, Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved