Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Прокуратура Залізничного району м. Львова в інтересах держави Україна в особі позивача Департаменту гуманітарної політики ЛМР звернулася до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ДЕП ЛМР заборгованість в розмірі 50000 грн., що становить частину пайового внеску на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.01.2012р. між Департаментом економічної політики Львівської міської ради та відповідачем було укладено договір про пайову участь № 253 у проектуванні та будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованим приміщенням торгівлі на [ADDRESS], за умовами якого останній зобов'язався сплатити пайовий внесок в сумі 178128,73 грн. на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова. Такий пайовий внесок за умовами договору повинен був здійснюватись у три етапи, зі сплатою першої його частини в сумі 50 000 грн. до 20.01.2012р., 60 000 грн. до 20.05.2012р. та іншої частини в сумі 68128,73 грн. до 11.12.2012р. Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимог, а саме: просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 138128,73 грн. Враховуючи те, що зобов'язання залишається не виконаним, дану суму боргу просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у заяві, просить позов задоволити. Відповідач проти позову заперечив, вважає його нікчемним, подав заперечення, де зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про пайову участь № 253 від 06.12.2011р. відповідно до якого останній зобов'язувався сплатити пайовий внесок у сумі 178128,73 грн. Відповідно до техніко-економічних показників позивачем 02.12.2011 р. проведено розрахунок пайового внеску та визначено його розмір у сумі 138128,73 грн. Враховуючи зазначені зміни, відповідач звернувся до позивача про внесення змін про проведення пайового внеску. проте, на даний час відповіді не отримав, просить відповімо вити у задоволенні позову. Розглянувши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06.01.2012р. між ДЕП ЛМР та відповідачем укладено договір про пайову участь № 253 у проектуванні та будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованим приміщенням торгівлі на [ADDRESS], за умовами якого останній зобов'язався сплатити пайовий внесок в сумі 173 128,73 грн. на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова. Згідно п. 2.2 договору, такий пайовий внесок повинен був здійснюватись у три етапи, зі сплатою першої його частини в сумі 50 000 грн. до 20.01.2012р., другої частини - 60000 грн. по 20.05.2012р. та третьої частини в сумі 68128,73 грн. до 31.12.2012р. За правилами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора певну дію) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як гласить ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної системи та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Договір позики є одним з його видів. За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні та відповідачем не спростовано, зобов'язання за договором останній виконав не в повному обсязі та іншу частину пайового внеску в розмірі 138 128,73 грн. рахунок ДЕП ЛМР не перерахував в обумовлений термін. Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобов'язання, суму коштів в розмірі 138 128,73 грн. з останнього слід стягнути в примусовому порядку. На підставі наведеного та

Outcome: approved