Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач - ПАТ«УкрСиббанк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до[PERSON], [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11036272000 від 07.09.2006року в сумі 52\~393,97 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 19.11.2014року дорівнює 829\~607,59грн., та складається з: 51\~888,54 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 821\~604,60грн. кредитна заборгованість; 505,43 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 8\~002,99грн. заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 8\~928,15грн., яка складається з: 6\~221,03грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 2\~707,12грн. пеня за прострочення сплати процентів, а також просив суд стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 07.09.2006року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11036272000, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті сумі 78\~248,00 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Представник позивача також вказує, що у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 07.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №40147, згідно з яким поручитель зобовязуються перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх її зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11036272000 від 07.09.2006року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Представник позивача зазначає, що позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, однак відповідачка [PERSON] з грудня 2013року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, також має заборгованість зі сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Невиконання відповідачами зобовязань по укладеним договорам зумовило звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду із відповідним позовом. У судове засідання 01.06.2016року представник позивача не зявився, надіслав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, до цього надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачка - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 01.06.2016року не зявилась, надіслала на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю на роботі. Судом було відмовлено у задоволенні заяв представника позивача та відповідачки про відкладення розгляду справи, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито ще 23.01.2015року. Неприбуття у судове засідання належним чином повідомлених представника позивача та відповідачки розцінюється судом як намір затягування розгляду справи. Також, суд звертає увагу на те, що справа перебуває в провадженні суду вже півтора року, однак представник позивача був присутнім у судовому засіданні лише один раз, а відповідачка взагалі в жодне судове засідання не зявилась. При цьому суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Крім того, суд вказує, що відповідач - [PERSON] також двічі надсилав на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом, розгляд справи було відкладено. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неприбуття у судове засідання належним чином повідомлених представника позивача та відповідачки, з урахуванням положень ч. 1 ст. 157 ЦПК України та п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяв про відкладення розгляду справи. Крім того, будь-яких доказів неможливості прибуття у судове засідання представником позивача та відповідачкою надано не було. Суд також зазначає, що інститут представництва юридичної особи не є безпосередньо повязаним з особистістю будь-якого окремого представника. Таким чином, позивач, який є юридичною особою, мав можливість направити до суду іншого представника для забезпечення захисту своїх інтересів, надавши при цьому відповідну довіреність. Відповідач - [PERSON] та його представник про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання 01.06.2016року не зявились, про поважність причин відсутності не повідомили. Також суд зазначає, що 28.10.2015року від представника відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшли заперечення щодо розрахунку заборгованості за кредитом. В обґрунтування наданих заперечень представник відповідача посилається на те, що перевіривши квитанції про сплату заборгованості по кредиту за період з 2006 року по 2014рік, [PERSON] встановлено, що фактична заборгованість відповідачів набагато нижча, ніж зазначено позивачем в розрахунку заборгованості, деяка кількість платежів, здійснених позичальником [PERSON] для погашення кредиту не відображені у розрахунку заборгованості позивача, а також те, що позивач нараховував вдвічі збільшений розмір відсотків за кредитом, не передбачений умовами договору. Представник відповідача вказує, що згідно розрахунку заборгованості позивача, в рахунок погашення тіла кредиту нібито було сплачено 26 359,46 швейцарських франків, однак, після підрахунку всіх квитанцій про сплату заборгованості, [PERSON] встановлено, що насправді було сплачено в рахунок погашення тіла кредиту 30 390,00 швейцарських франків, що більше, ніж вказано позивачем. Представник відповідача вважає, що станом на теперішній час у відповідачки - [PERSON] навпаки наявна переплата по тілу кредиту у розмірі 3 380,17 швейцарських франків, а не прострочена заборгованість, як стверджує позивач, у звязку з чим, будь-які штрафні санкції, в тому числі пеня, не можуть бути нараховані. Таким чином, як вказує представник відповідача, загальна заборгованість відповідачів по сплаті кредиту по кредитному договору №11036272000 від 07.09.2006 року становить 40 107,67 швейцарських франків, а ні 51 888,54 швейцарських франків, як зазначено позивачем. Дані про фактичне погашення заборгованості по кредиту та відсоткам взяти з первинних документів - квитанцій про сплату заборгованості, а також наданого позивачем розрахунку заборгованості, при цьому, кожне фактичне погашення заборгованості по кредиту та відсоткам підтверджується відповідною касовою квитанцією, або визнається позивачем в його розрахунку заборгованості, копії яких додані до цих заперечень. Таким чином, представник відповідача вважає, що розрахунок заборгованості позивача ґрунтується на припущеннях щодо розміру та погашення заборгованості, оскільки він не підтверджується жодним первинним документом, а розрахунок заборгованості відповідача, навпаки, підтверджується первинними касовими документами - квитанціями про сплату заборгованості за кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 07.09.2006року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11036272000, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 78\~248 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 320\~191,00грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору. Надання кредиту здійснюється у термін з 07.09.2006року по 07.09.2027року. Позичальник у будь якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 07.09.2027року. Згідно до п.п. 1.3.1., 1.4. кредитного договору за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процента ставка встановлюється у розмірі 7,99% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2. даного договору. Кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на придбання нерухомості. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. вищезазначеного договору, позичальник зобовязується використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. Погашати кредит, сплачувати проценти, комісії та інші платежі на рахунок, вказаний в першому розділі даного договору. П. 7.1. кредитного договору №11036272000 від 07.09.2006року передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. З метою забезпечення виконання зобовязань по договору про надання споживчого кредиту №11036272000 від 07.09.2006року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №40147, згідно з яким, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №11036272000 від 07.09.2006року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. договору поруки №40147 від 07.09.2006року поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в вищезазначеному кредитному договорі. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Згідно п. 2.2. договору поруки, у випадку невиконання боржником своїх зобовязань по кредитному договору кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання на 5-й робочий день з моменту невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договорі. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (скорочена назва - АТ «УкрСиббанк»). Враховуючи порушення відповідачем [PERSON] строків повернення кредиту, 08.09.2014року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось на адресу відповідачів з вимогами за №30-11/16112, №30-11/16113, в яких вимагало на протязі 31 календарного дня з дати отримання даної вимоги здійснити погашення простроченого зобовязання, направлення яких підтверджується копією реєстру. Відсутність відповіді на надіслані вимоги, а також невиконання відповідачами своїх зобовязань за вищезазначеними договорами, зумовило звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду із відповідним позовом. Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з положеннями п.п. 1.3., 1.4. договору поруки №40147 від 07.09.2006року, відповідно до яких поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачений умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Таким чином, суд зазначає, що позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON]є відповідальними перед кредитором - ПАТ «УкрСиббанк» як солідарні боржники. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Як вбачається із наданої представником позивача довідки розрахунку заборгованості за кредитом, довідки розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, довідки розрахунку заборгованості по комісії, довідки розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, довідки розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом (а.с. 26-38), у відповідачки [PERSON] наявна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, яка дорівнює 52\~393,97 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 19.11.2014року дорівнює 829\~607,59 грн., та складається з: 51\~888,54 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 821\~604,60 грн. кредитна заборгованість; 505,43 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 8\~002,99 грн. заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 8\~928,15 грн., яка складається з: 6\~221,03 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 2\~707,12 грн. пеня за прострочення сплати процентів. Доказів сплати зазначеної суми відповідачами, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано. При цьому суд окремо зауважує про те, що в ході розгляду справи представником [PERSON] - [PERSON] з метою спростування зазначеного розрахунку позивача, було надано інший розрахунок, за яким позичальник не має заборгованості, та натомість має переплату - 3380,17 швейцарських франків, однак надаючи йому оцінку суд вказує на те що його належність перед судом доведена не була - невідомо, хто та напідставі яких документів його здійснив, чи має така особа відповідну кваліфікацію, чи було при його проведенні враховано своєчасність сплати всіх платежів. Натомість, суд вказує, що розграхунок, наданий до суду позивачем - належним чином завірено - підписано посадовою особою Банку та скліплено печаткою. Як відомо ПАТ "Укрсиббанк" є фінансовою установою, а відповідні розрахунки та довідка про заборгованість виконані із застосуванням спеціального програмного забезпечення, що забезпечує облік фінансів у вказаній установі. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору №11036272000 від 07.09.2006року передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Не приймаються судом до уваги посилання представника відповідача на те, що розрахунок заборгованості позивача ґрунтується на припущеннях щодо розміру та погашення заборгованості, оскільки він не підтверджується жодним первинним документом, а розрахунок заборгованості відповідача, навпаки, підтверджується первинними касовими документами - квитанціями про сплату заборгованості за кредитом, оскільки вони, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не обґрунтовані будь-якими доказами, клопотань про призначення судової економічної експертизи для зясування відповідності розрахунків заборгованості укладеному кредитному договору, відповідачами також заявлено не було. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення 51\~888,54 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 821\~604,60грн. кредитної заборгованості, 505,43 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 8\~002,99грн. заборгованості по процентам, 6\~221,03грн. - пені за прострочення сплати кредиту, 2\~707,12грн. пені за прострочення сплати процентів, що заявлені на підставі наданого позивачем розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3\~654,00 грн. у рівних частинах.

Outcome: approved