Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про усунення від права спадкування за законом, обґрунтовуючи підставність позовних вимог наступним чином. [INFO] року померла її мати [PERSON]. [INFO] року помер її батько [PERSON] (спадкодавець). Після їх смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вони не зробили. До складу спадкового майна після смерті батька увійшов житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] та грошові вклади у розмірі 6103,31 грн. Позивачка, будучи дочкою, а відтак спадкоємцем першої черги за законом спадщину прийняла як після смерті матері так і після смерті батька шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. До кола спадкоємців за законом увійшов також її брат [PERSON], будучи її братом та рідним сином спадкодавця. Проте, [INFO] року він помер. Тому право представляти інтереси померлого [PERSON] перейшло до його дітей: [PERSON] (відповідача по справі) та [PERSON]. Під час прийняття спадщини за законом та отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовився від спадщини в письмовому вигляді на користь сестри - [PERSON], тому право на представлення інтересів померлого [PERSON] повністю перейшло до відповідача. Державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Кицюком О.П., було видано свідоцтво № 7461195 від 11 вересня 2011 року про право на спадщину та свідоцтво № 746196 від 11 вересня 2011 року, згідно якого посвідчувалися поділ житлового будинку та грошових вкладів у рівних пропорціях між позивачем та відповідачем. На думку позивача, відповідач має бути усунута від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки будучи спадкоємцем за законом вона ухилялась від допомоги спадкодавцеві, який особливо потребував такої допомоги незалежно від того, що така допомога надавалась і з її, позивача, сторони, шляхом своєї бездіяльності, свідомо уникаючи обов'язку забезпечення моральної підтримки, хоча мала матеріальну і фізичну можливість це виконувати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі, дав суду згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. В телеграмі, яку вона направила в адресу суду просила розгляд справи відкласти, у зв'язку із її хворобою, при цьому не надавши підтверджуючих документів. В письмовому запереченні, що наявне в матеріалах справи свою правову позицію з вирішення даного питання аргументувала наступним чином. Вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що її, [PERSON], дід, [PERSON], потребував допомоги від неї, та вона мала можливість її надати, проте ухилялася від обов'язку щодо її надання. Так, і по даний час вона, [PERSON], у зв'язку з важким матеріальним станом, на відміну від позивача, свої спадкові права не оформила. В позовній заяві Позивачем не надано відомості, які б свідчили про те, що її, [PERSON], дідусь, який вже отримував допомогу від Позивача, додатково потребував та просив про неї її, [PERSON], та те, що вона, маючи змогу надати Спадкодавцю допомогу, умисно ухилялася від її надання. Позивачем також не надано доказів того, що Спадкодавець звертався до неї, [PERSON] за допомогою, та йому було відмовлено. Вказала, що з 29 липня 2005 року вона, [PERSON], не працює, проживає без чоловіка, оскільки в шлюбі не перебувала та не перебуває, виховує та утримує малолітнього сина [PERSON], [INFO], проживала окремо від спадкодавця, а тому не мала можливості надавати допомогу спадкодавцю. Враховуючи викладене, просила в позові відмовити повністю. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце судового засідання були оповіщені належним чином, що підтверджується належними доказами, однак про причини своєї неявки суд не поставили до відома. Суд у зв'язку з належною оповіщеністю відповідача про час та місце судового засідання, неявкою відповідача та неповідомлення ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, враховуючи наявну згоду позивача на заочний розгляд справи, на підставі ч. 4 ст. 169, ч. ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. За правилами ст.180 ЦПК України судом було допитано наступних свідків. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] та [PERSON] приходились йому тіткою та дядьком, які проживали в [ADDRESS]. Їх син [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті сина [PERSON] переживала, а тому її стан здоров'я значно погіршився, а далі вона взагалі злягла, у зв'язку із чим неодноразово викликалась їй швидка допомога, а згодом і вона померла. Після смерті тітки, у дядька [PERSON], також стались ускладнення із здоров'ям, у нього дуже впав зір. Позивачка забрала батька до Києва аби він там підлікувався, однак він помер. Йому, [PERSON], достовірно відомо, що останнім часом, а ні тітка, а ні дядько не могли обходитись без сторонньої допомоги, оскільки вони були інвалідами І групи, та такої допомоги вони вкрай потребували. Про стан діда та баби, онуки - відповідачка [PERSON] та її брат [PERSON] були обізнані, однак допомоги їм не надавали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] та [PERSON] це її тітка та дядько, а тому їй відомо, що останні хворіли: тітка взагалі була лежача, а дядько - сліпий та глухий. Вони обоє потребували стороннього догляду. Після смерті [PERSON], його діти, а відповідно онуки тітки та дядька, до останніх не приїздили, хоча ті вкрай потребували стороннього догляду. І навпаки, коли необхідно було допомогти фізично - виконати ремонтні роботи, онук [PERSON], навіть брав гроші за виконану ним роботу. Свідок [PERSON] суду засвідчила, що [PERSON] та [PERSON] є її сусідами, а тому вона перебувала з ними в гарних відносинах, добре знала їх сина [PERSON] та пам'ятає, що ще при його житті батьки потребували вже допомоги та стороннього догляду. Онуків своїх сусідів, вона [PERSON], бачила в них ще при житті їх батька [PERSON], а останній раз на похороні їх батька. Свідок [PERSON] суду показала, що померлі [PERSON] та [PERSON] були її сусідами, а позивачка у справі її однокласницею. [PERSON] та [PERSON] хворіли та потребували сторонньої допомоги, яку їм надавала позивачка. Про те чи звертались [PERSON] та [PERSON] до своїх онуків з проханням про допомогу вона не знає, проте, що вони хворіли онуки добре знали. Також вказала, що дід та баба відповідача, при їх житті, постійно надавали матеріальну допомогу своїм онукам, лише останніх років три до їх смерті така допомога була припинена зі сторони баби та діда, оскільки останні хворіли, а відтак самі потребували як матеріальної так і моральної допомоги та стороннього догляду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. [INFO] року в місті Києві помер [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті [PERSON] не зробив. Як свідчать матеріали Спадкової справи до майна померлого [PERSON] №14/2011, які були надані Липовецькою державною нотаріальною конторою за запитом суду, своїм правом на спадкування скористалась дочка спадкодавця [PERSON], подавши у визначений законодавцем строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька. Крім цього, до кола спадкоємців, які мають право на спадкове майно після смерті [PERSON] увійшов його син [PERSON], однак він помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER], відтак за правом представлення, право на його частку мають його діти, тобто онуки померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] Своїм правом на реалізацію спадкових прав скористалась [PERSON], подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини за законом. [PERSON] від своєї частки відмовився на користь сестри - відповідачки у справі [PERSON], засвідчивши свою відмову заявою відповідного змісту, яка міститься в матеріалах спадкової справи до майна спадкодавця. 07.09.2011 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], які були зареєстровані в реєстрі нотаріусом відповідно за №1577, 1579. Згідно вказаних свідоцтв, посвідчувався поділ спадкового майна у рівних частках як за позивачем так і за відповідачем. Своє право власності на спадкове майно позивач [PERSON] зареєструвала у визначений законодавцем спосіб, на що вказують: штемпель на Свідоцтві про право на спадщину із відміткою про реєстрацію в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 03.10.2011 року; Витяг про державну реєстрацію прав від 03.10.2011 року, згідно якого констатовано належність 1/2 частки житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], на праві власності [PERSON]; Технічний паспорт на садибний житловий будинок виданий 12.07.2011 року (Інвентаризаційна справа №1409, реєстровий №13), де власником 1/2 частки зазначено [PERSON] За правилами ч.5 ст. 1224 ЦК особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З огляду на зміст зазначеної норми закону суд, вирішуючи таку справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК, повинен установити: а) перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво; б) ухиляння потенційного спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві за наявності у нього можливості надавати таку допомогу; в) рішення суду про усунення такої особи від права на спадкування. Положення статті 1224 ЦК України поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Як слідує із Довідки до Акта огляду МСЕК від 30.03.2007 року, [PERSON], 1928 року народження, мав І групу інвалідності, яка йому була встановлена безтерміново. Наведене свідчить про те, що [PERSON] маючи вік 85 років, був інвалідом першої групи, відтак [PERSON] був особою похилого віку, яка внаслідок порушенням здоров'я зі стійким розладом функцій організму був нездатним до самообслуговування та був неспроможним своїми силами матеріально, самостійно забезпечити умови свого життя, тобто в повній мірі залежав від інших осіб, а тому суд вважає, що він перебував у безпорадному стані, у зв'язку з чим потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] судом було встановлено, що відповідачці було відомо про хворобу її діда, те, що він був інвалідом І групи (Довідка МСЕК від 30.03.2007 року) та постійно потребував стороннього догляду, так як він був сліпий та глухий, оскільки [PERSON] з братом [PERSON] неодноразово навідувались до дідуся та бабусі ще до 2009 року при житті їх батька [PERSON], який помер [INFO] року. Останній раз онуки були у діда та баби на похороні свого батька. В письмовому запереченні відповідачка вказала, що вона не працює, виховує сина сама без чоловіка, оскільки в шлюбі не перебувала та не перебуває, проживала окремо від спадкодавця, а тому не мала можливості надавати допомогу спадкодавцеві. Згідно правил ст.60 ЦПК України, визначено обов'язок сторін щодо доказування та подання доказів, відповідно до якої, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, наявність дитини, неперебування у шлюбі та відсутність офіційної роботи не позбавляє можливості спадкоємця надавати допомогу спадкодавцеві, який потребує такої допомоги, оскільки вона може мати місце і не в матеріальному виразі. З огляду на викладене, суд розцінює таку бездіяльність відповідача, як ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON], треті особи без самостійних вимог: [PERSON], [PERSON] про усунення від права спадкування за законом. При вирішенні позовних вимог про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved