Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] в якій зареєстрована її дочка [PERSON]. Посилаючись на відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, позивач просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення відповідного оголошення у пресі, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та провести по справі заочний розгляд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується даними копії технічного паспорта на садибний житловий будинок та копією ухвали про затвердження мирової угоди Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.1994 року. Відповідач по справі зареєстрована за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї КП ЖЕК № 6 від 13.05.2015 року № 567. Згідно актів КП ЖЕК № 6 від 22.04.2015 року та від 15.06.2015 року [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] зі слів сусідів з 2010 року. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік, тому вимоги позовної заяви про визнання її такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved