Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 22 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] , було укладено Договір банківського обслуговування № ВLaЖГА00065210, відповідно до умов якого, ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав Відповідачу, а останній отримав суму кредиту в розмірі 5 000,00 гривень , зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 10 % річних , з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за ним не пізніше 22.08.2014 року, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків. Позивач вказує, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором не виконує. [PERSON] порушував терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 02.02.2017 року складає - 29 448,24 грн. з яких: 4 880,67 грн. - тіло кредиту; 2 616,43 грн. - відсотки за кредитом; 3 062,50 грн. - комісія за РО; 18 888,64 грн. - плата за пропуск платежів, яку позивач просив стягнути на його користь із відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України. Оскільки за даними ГУДМС УДМС України в Закарпатській області [PERSON] знятий з реєстрації 09.11.2000 року, то [PERSON] викликався до суду через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, яке було розміщено з 19.09.2018 року, з 11.03.2020 року, з 07.05.2020 року,з 17.07.2020 року. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 12.09.2018 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 27.09.2019 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Судом встановлено, що 22 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] , було укладено Договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00065210, відповідно до умов якого, ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав Відповідачу, а останній отримав суму кредиту в розмірі 5 000,00 гривень , зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 10 % річних , з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 22.08.2014 року, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, що стверджується договором банківського обслуговування № ВLаЖГА00065210 від 22.08.2011 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. За умовами п.1.3 Договору кредит надається позичальнику на поточні потреби. Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримав кошти від ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» правонаступником якого є позивач на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Відповідно до п.2.5.2. Договору Позичальник зобов`язується не пізніше дати, встановленої в Графіку (Додаток №1 до Договору), поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Відповідно до п.2.4.1. Договору, проценти розраховуються у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік рівний - 360 дням, місяць рівний 30 діб та сплачується Позичальником згідно з п. 2.5. Договору. За умовами п. п. 2.4.2., 2.4.3. Договору, проценти та комісії за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частині Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашенн: заборгованості. При розрахунку процентів, враховується день видачі кредитни: коштів та виключається останній день строку остаточного повернення кредитни: коштів. При простроченні повернення Кредиту, проценти за користуванн простроченими до повернення сумами коштів нараховуються в порядк визначеному в п. 2.4.1. цього Договору. Згідно пункту 4.3. Договору, у випадку прострочення Позичальником сплаті або не сплати в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право, вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов`язань, строк виконання яких настав і які не бул виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 Договору. Однак, як стверджує позивач, у порушення умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань по погашенню кредиту та відсотків, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 02.02.2017 року перед позивачем за договором банківського обслуговування № ВLаЖГА00065210 від 22.08.2011 року становить 29 448,24 грн. з яких: 4 880,67 грн. - тіло кредиту; 2 616,43 грн. - відсотки за кредитом; 3 062,50 грн. - комісія за РО; 18 888,64 грн. - плата за пропуск платежів, що стверджується розрахунком заборгованості долученим до матеріалів справи . Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не тпередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та тобов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільногозаконодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов`язання є обов`язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом. За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов`язковість виконання договірних зобов`язань. В силу приписів ст. 204 ЦК України діє презумпція дійсності правочину. Як вбачається з матеріалів справи, сторонами було досягнуто домовленості з усіх істотних умов договору шляхом підписання тексту договору укладеного в простій письмовій формі, що відповідає вимогам законодавства. Кредитний договір був підписаний позичальником власноруч, що підтверджує обізнаність та згоду з його умовами. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи на договорі. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання, передбачені вищезазначеним договором № ВLaЖГА00065210 від 22.08.2011 року у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов`язання. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути пок-ладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивіль-ного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереcи фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідност. 2 ЦПК України. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Так, як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача виникло право вимагати від боржника сплати заборгованості за кредитом та сплати процентів. У відповідності до ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення, з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивач за подання позову звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved