Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

позивач Приватне акціонерне\~товариство «Українська\~страхова компанія\~«Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп» (далі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») 14.09.2020 р. звернулось в суд із позовом, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача відшкодування завданої шкоди в порядку регресу в розмірі 24\~000 грн., а також 2\~102 грн. судового збору. В обґрунтування позову покликається на те, що 06.07.2016 р. між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АІ/9742909, забезпечений транспортний засіб марки «Hyundai Tucson», р.н. [NUMBER] , строк дії з 09.07.2016 р. по 08.07.2017 р. 18.11.2016 р. у м.Львові по вул.Звенигородській, 3 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого автомобіля, а саме водій [PERSON] здійснив наїзд на автоматичний шлагбаум, внаслідок чого автоматичний шлагбаум був пошкоджений. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 17.01.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Окрім цього, даною постановою встановлено, що [PERSON] самовільно залишив місце ДТП. На підставі заяви на виплату від 23.08.2017 р. потерпілої [PERSON] , у якій було погоджено розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, та згідно рахунку ПП «Техно-Сімс» №11 від 10.02.2017 р., позивач здійснив виплату страхового відшкодування за пошкодження автоматичного шлагбаума в розмірі 24\~000 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Із покликанням на ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що позивач набув права регресної вимоги щодо суми страхового відшкодування, оскільки відповідач [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди. 20.09.2017 р. відповідачу направлялась претензія щодо добровільної сплати коштів в порядку регресу, однак станом на сьогодні кошти на рахунок позивача не надходили. Ухвалою від 28.09.2020 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.10.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] позовні вимоги визнав частково, з огляду на таке. Відшкодування шкоди потерпілій стороні відбулось із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при визначенні суми нанесеного збитку він не був залучений як заінтересована особа. Страхове відшкодування відбулось 10.02.2017 р. ПП «Техно-Сімс» без ознак проведених по банку взаєморозрахунків між замовником та виконавцем, також за відсутності акту-прийому виконаних робіт із зазначенням №№ агрегатів/деталей, які були замінені, а також без проведення експертизи. Таким чином, вважає, що сума страхового відшкодування значно завищена. 04.11.2020 р. надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначив, що у відповідності до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Тобто зазначена норма спеціального закону не передбачає, що реалізація цього права страховика може мати місце лише в разі відсутності регресу до завдавача шкоди. Підставою регресного позову до відповідача є самовільне залишення ним місця ДТП, що встановлено постановою суду, яка набрала законної сили. Ця підстава прямо передбачена в п.п. "в" п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та вимагає для застосування лише здійснення виплати страховиком страхового відшкодування, при цьому жодних інших умов для застосування, в тому числі погодження суми страхового відшкодування з особою, до якої подається регресний позов, дана норма не передбачає та не вимагає. 04.01.2021 р. надійшло клопотання від відповідача [PERSON] про призначення комплексної будівельно-технічної експертизи щодо визначення суми заподіяної шкоди. Разом з тим, у судовому засіданні 04.03.2021 р. відповідач відмовився від даного клопотання про призначення експертизи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 03.03.2021 р. на адресу суду надійшла заява представника ПрАТ «УСК ««Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Бондарук І.Ю. про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просила такі задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що виплачена сума страхового відшкодування є завищеною, дійсний розмір завданої ним шкоди є значно меншим. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06.07.2016 р. між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АІ/9742909, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», р.н. [NUMBER] , строк дії з 09.07.2016 р. по 08.07.2017 р. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 17.01.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Даною постановою встановлено, що [PERSON] 18 листопада 2016 року о 22.00 год. по вул.Звенигородська, 3 у м.Львові, керуючи автомобілем марки «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки та належно не відреагував на її зміни, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру, не звернувся за допомогою до інших осіб, чим порушив вимоги п.10.9 ПДР, в результаті чого здійснив наїзд на автоматичний шлагбаум, завдавши йому та транспортному засобу технічних пошкоджень. При цьому, після вчинення описаного зіткнення, водій [PERSON] , в порушення вимог п.2.10 ПДР, місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, залишив. У відповідності до ч.6\~ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та залишення ним місця пригоди є встановленим і його вина не підлягає доказуванню. Відповідно до п.22.1\~ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи. Інформаційним листом від 10.02.2017 р. директор ПП «Техно-Сімс» повідомлено ФОП [PERSON] про те, що на об`єкті замовника було здійснено огляд раніше змонтованого шлагбаума, який вийшов з ладу після ДТП внаслідок наїзду автомобіля. Внаслідок вказаного наїзду було деформовано тумбу шлагбаума та відбувся удар в шестерню редуктора. Дані елементи шлагбаума не підлягають ремонту, потрібна заміна на нові запчастини. Оскільки вказані запчастини неможливо замовити через те, що їх знято з виробництва, необхідно здійснити цілісну заміну шлагбаума на новий, надано рахунок на оплату №11 від 10.02.2017 р. 23.08.2017 р. [PERSON] звернулась у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп»\~із заявою\~на виплату\~страхового відшкодування\~в сумі\~24\~000\~грн.\~ Згідно із страховим актом №170000121644 від 04.09.2017 р. та розрахунком суми страхового відшкодування до справи №170000121644 від 04.09.2017 р., сума страхового відшкодування становить 24 000 грн. Відповідно до платіжного доручення №З3РО53453 від 11.09.2017 р. позивачем ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплачено на рахунок [PERSON] на підставі вищевказаного страхового акту 24\~000 грн. Згідно\~ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано в наслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1\~ст.1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем, оскільки страховиком здійснено страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу за договором страхування, а тому такий в силу положень п.п. «в» п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~має право на компенсацію виплаченого страхового відшкодування від відповідача, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Щодо покликань відповідача [PERSON] про те, що сума страхового відшкодування є значно завищеною, суд не приймає до уваги, оскільки позивач звернувся з позовом в порядку зворотньої вимоги (регресу). Із врахуванням вищенаведеного, позовні вимоги слід задовольнити та стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 24\~000 грн. Окрім цього, у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2\~102 грн.

Outcome: approved