Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на наступне. Сторони знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 26 вересня 2009 року актовий запис про шлюб № 45 складений у відділу РАЦС Іванівського РУЮ, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Від шлюбних відносин із відповідачем є одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що спільне життя не склалося через непорозуміння, у зв'язку з чим шлюбні відносини припинені. Позивачка позов підтримала, про що надала заяву, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність позов визнав частково, але не згоден з позицією позивачки, яка в позові зазначила, що після розірвання шлюбу донька залишиться проживати разом з матір'ю. Відповідач просив суд при винесенні рішення місце проживання дитини визначити з ним як з батьком дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що дитина вже тривалий час з матір'ю не проживає, а проживає разом з ним та його батьками , на підтвердження чого надав довідку Іванівської селищної ради Одеської області. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб . Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного , враховуючи , що сторони не бажають підтримувати сімейні стосунки, збереження даного шлюбу суперечить його інтересам оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги , що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо , подружжю надавася строк на примирення, в результаті чого сторони не примирилися , тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню . Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб , не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо один від одного, перестали вести спільне господарство , спільне життя не склалося через конфлікти та непорозуміння. Що стосується визначення місця проживання дитини, то суд приходить до висновку, що посилання позивачки щодо проживання дитини разом з нею є необґрунтованим, та відповідач в свою чергу довів, свої доводи та вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] разом з батьком. Виходячи з наведеного , суд вважає , що згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу. України,

Outcome: approved