Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка за первісним позовом звернулася у листопаді 2011 року з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовані на самочинно збудовані нежитлові приміщення за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 3-А, без додаткових актів введення в експлуатацію. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивачка за первісним позовом у судовому засіданні просила суд визнати за нею право власності на нежитлові приміщення: адміністративно побутової будівлі літ. А-1, прибудова літ. А-1, а-1, загальної площею по літ. А-1, А-1, а-1 162, 5 м2; будівля СТО літ. Б-1, загально площею 160, 8 м2; будівлі СТО літ. 3-2, 3-1, 3-1, прибудова літ. 3-1, загально площею 324, 1 м2;; будівлі СТО, літ. О-2, загальною площею 294, 8 м2; автомийки, літ. П-1, загальною площею 48,9 м2; автомийки, літ Р-1, загальною площею 54, 9 м2, що розташовані за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А без додаткових актів введення в експлуатацію. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечувала в повному обсязі. Позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] (позивачка за первісним позовом) та до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовані на самочинно збудовані нежитлові приміщення за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 3-А, без додаткових актів введення в експлуатацію, а саме: адміністративно побутової будівлі літ. А-1, прибудова літ. А-1, а-1, загальної площею по літ. А-1, А-1, а-1 162, 5 м2; будівля СТО літ. Б-1, загально площею 160, 8 м2; будівлі складу В-1 загальною площею 125, 6 м2; будівлі СТО літ. 3-2, 3-1, 3-1, прибудова літ. 3-1, загально площею 324, 1 м2;; будівлі СТО, літ. О-2, загальною площею 294, 8 м2; автомийки, літ. П-1, загальною площею 48,9 м2; автомийки, літ Р-1, загальною площею 54, 9 м2, що розташовані за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А. В судовому засіданні позивач [PERSON] за зустрічною позовною заявою свій позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Представник Відповідача в справі в судове засіданні не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовані на самочинно збудовані нежитлові приміщення за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 3-А, без додаткових актів введення в експлуатацію не визнав просив в його задоволенні відмовити. Позов [PERSON] до [PERSON], Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані нежитлові приміщення за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 3-А, без додаткових актів введення в експлуатацію підтримав в повному обсязі на його задоволені наполягав. Вислухавши пояснення позивачки за первісним позовом та пояснення позивача за зустрічною позовною заявою, дослідивши письмові та інші докази, суд вважає позовні вимоги позивачки за первісним позовом таким, що не підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] за зустрічною позовною заявою такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка за первісним позовом на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 04.10.2003 року стала у 2003 році власником будівель і споруд, розташованих за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А. Доказів стану будівель і споруд, розташованих за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А. станом на момент набуття власності позивачка за первісним позовом суду не надала. Згідно наявного в матеріалах справи Договору оренди земельної ділянки від 10.09.2003 року, що укладений між позивачкою за первісним позовом та Дніпропетровською міською радою, позивачка за первісним позовом у вересні 2003 року прийняла в оренду земельну ділянку площею 0,3888 га, що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А., для фактичного розміщення відкритої стоянки та складських будівель, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі міста Дніпропетровська за № 2210100000:04:018:0074. В подальшому позивачка за первісним позовом продала відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) [PERSON] будівлю, що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А, про, що свідчить договір купівлі продажу будівлі та споруди вчинений 14 лютого 2005 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі на № 613. Договір наявний в матеріалах справи, доказів недійсності договору на момент розгляду справи сторонами не надано. 25 лютого 2005 року між позивачкою за первісним позовом та відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) [PERSON] було украдено договір про спільну діяльність № 1 від 25 лютого 2005 року, договір наявний в матеріалах справи, доказів його недійсності учасниками судового процесу не надавалося. Відповідно до умов Договору про спільну діяльність № 1 від 25 лютого 2005 року сторони за договором (позивачка за первісним позовом та відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON]М.) зобовязувалися шляхом обєднання майна та зусиль спільно діяти в сфері не забороненій законом підприємницькій діяльності для досягнення господарських цілей. Відповідно до частини 3 Договору про спільну діяльність № 1 від 25 лютого 2005 року позивачка за первісним позовом зобовязалася передати в власність відповідачу (позивачу за первісним позовом) [PERSON] на предмет спору 50 відсотків своїх активів на момент підписання договору про спільну діяльність № 1 від 25 лютого 2005 року. Тобто в момент підписання Договору про спільну діяльність № 1 від 25 лютого 2005 року позивачка фактично передала [PERSON] 50 відсотків майна, що належало їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 04.10.2003 року та 50 відсотків орендних прав на земельну ділянку згідно Договору оренди земельної ділянки площею 0,3888 га, що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А. Таким чином судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що станом на лютий місяць 2005 року, позивачка за первісним позовом та відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] рівно пропорційно володіли обєктами нерухомості, що знаходяться за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А. В подальшому відповідно до умов договору про спільну діяльність № 1 від 25 лютого 2005 року позивачка за первісним позовом та відповідач [PERSON] повинні були рівно пропорційно вкладати грошові кошти та майно для реконструкції та будівництва будівель і споруд, розташованих за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А. Однак, як встановлено в судовому засіданні лише відповідач ( позивач за зустрічною позовною заявою) [PERSON] вносив грошові кошти та приймав безпосередню участь в реконструкції та будівництві будівель і споруд, розташованих за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А, натоміть будь які докази участі позивачки за первісним позовом в реконструкції та будівництві будівель і споруд, розташованих за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А при судовому розгляді позивачкою за первісним позовом не надано. Відповідно до технічного паспорту, що наданий у судовому засіданні відповідачем ( позивачем за зустрічною позовною заявою ) [PERSON], станом на 10 грудня 2015 року збудована та реконструйовано наступні обєкти нерухомості за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 3-А: адміністративно побутова будівля літ. А-1, прибудова літ. А-1, а-1, загальної площею по літ. А-1, А-1, а-1 162, 5 м2; будівля СТО літ. Б-1, загально площею 160, 8 м2; будівля складу В-1 загальною площею 125, 6 м2; будівля СТО літ. 3-2, 3-1, 3-1, прибудова літ. 3-1, загально площею 324, 1 м2; будівлі СТО, літ. О-2, загальною площею 294, 8 м2; автомийка, літ. П-1, загальною площею 48,9 м2; автомийка, літ Р-1, загальною площею 54, 9 м2. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.316-319 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.386 ЦК України держава законодавчо забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.\~\~ Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України, право\~\~власності\~\~на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~\~\~ Право власності на новостворене\~\~нерухоме\~\~майно\~\~(житлові будинки, будівлі, споруди\~\~тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ст.376 ЦК України будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною 1 ст. 23 Закону України "Про планування і забудову територій" (у редакції Закону України від 16.09.2008р. № 509-УІ) визначено, що забудова територій полягає в розміщенні та здійсненні будівництва нових об'єктів, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування існуючих об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво). За положеннями ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.\~\~ Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Outcome: approved