Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач у січні місяці 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця мешкання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю. Ухвалою суду від 04.02.2019 року по справі відкрите загальне позовне провадження і призначено справу до підготовчого судового засідання. У підготовчому судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач відзив на позов не надав, до суду на неодноразові виклики не з`являється, про час та місце слухання справи сповіщався судом у відповідності до вимог закону. Представник третьої особи до суду не з`явився, про час слухання справи сповіщений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, вивчив матеріали справи і встановив, що 14 травня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, актовий запис №180, зареєстрований у Першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. 15 травня 2013 року рішенням Малиновського районного суду (справа № 1519/21344/2012) вказаний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції. Рішенням Малиновського районного суду від 05 лютого 2014 року ( справа 521/21052/13 ) з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. За апеляційною скаргою [PERSON] вказане рішення було змінено та встановлено розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча гривень) щомісяця. 03.12.2018 року, Малиновським районним судом було ухвалене рішення про зміну способу стягнення аліментів - за рішенням суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини від заробітку батька. Представник позивача стверджує, що після розірвання шлюбу, дитина проживає з матір`ю та в основному знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї №1810 від 07.09.2018 року, виданою КП «ЖКС «Хмельницький». За весь цей час батько взагалі не цікавився життям та долею дитини, не піклувався про її здоров`я та розвиток, аліменти сплачує не регулярно, внаслідок чого станом на 01.04.2015 року існує заборгованість по аліментам в розмірі3250 грн. Батько останній раз зустрічався з сином більше п`яти років тому назад. Представник позивача пояснив, що з 2012 року сторони спільно не проживають і не спілкуються, при розірванні шлюбу батько не заперечував проти місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, але це питання не вирішувалось в судовому порядку. Дослідивши надані докази і наведені доводи суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Суд встановив , що сторони тривалий час проживають окремо, з 2013 року шлюб між сторонами розірвано, що дитина проживає з матір`ю, проти чого батько не заперечував. Судом також встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не зустрічається з сином, не піклується про його здоров`я та розвиток. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено « якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення». Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини в даній справі суд бере до уваги два міркування: по-перше, суд не отримав будь-яких доказів виконання відповідачем батьківських обов`язків (окрім сплати аліментів в розмірі 1000 грн щомісяця) , ставлення дитини до матері, з якою хлопчик проживає постійно з дня народження. Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. з урахуванням викладеного суд визначає місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю.

Outcome: approved