overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2013 року. Від даного шлюбу вони мають спільну малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем поступово погіршувалося і призвело до припинення сімейних відносин, оскільки між ними склалася психологічна несумісність, що стало причиною постійних конфліктів, позивачка прохала розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що близько чотирьох місяців вони не проживають разом, оскільки відповідач застосовував до неї фізичну силу в присутності дитини, а тому прохала розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, також в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину своєї неявки. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 152069, між сторонами було укладено шлюб 15 червня 2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на даний час не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, оскільки відповідач ніяким чином не відреагував на вказаний позов та не вжив заходів для збереження сім`ї, до того ж неналежна поведінка останнього може негативно вплинути на виховання та стан здоров`я дитини, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]", за її проханням. Також суд вважає необхідним судові витрати, понесені позивачкою, розподілити порівну між сторонами, стягнувши з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 352,40 грн., оскільки в даному випадку розірвання шлюбу можливе лише в судовому порядку і це не залежало б від бажання чи небажання відповідача розірвати шлюб. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 1998 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через розбіжності в поглядах на права і обов`язки в сім`ї, між ними розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові і поваги, у зв`язку з чим подружні відносини припинені 10 років, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що сімейне життя з відповідачем не склалося, через що вони вже 10 років не проживають разом. На примирення вона не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що сім`я розпалася по причині того, що вони з позивачкою мають різні характери та різні погляди на сімейне життя. В зв`язку з цим на примирення він теж не згідний і не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про одруження № [NUMBER] , між сторонами було укладено шлюб 16 вересня 1998 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривало часу (10 років) не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між ними склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто " [PERSON] ", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 1999 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на життя та сімейні обов'язки і на грунті цього та сімейно-побутових проблем між ними виникла неприязнь, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникали сварки і суперечки, відповідач проявляв неповагу до неї, через що втрачено почуття любові і вона не бажає надалі проживати з ним. А тому на примирення не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що причиною розпаду сім'ї є несумісність їх характерів та поглядів на життя. Крім того він постійно перебуває на заробітках, щоб забезпечити дітей, і приїздить додому на деякий час, а потім знову їде. Оскільки позивачка твердо вирішила розірвати шлюб, то він теж на примирення не згідний і не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про одруження, між сторонами було укладено шлюб 17 липня 1999 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі двох років не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між подружжям склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2010 року. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що сімейне життя не склалося, оскільки відповідач не проявляв належної уваги та поваги до неї і дочки, не цікавився інтересами сімї, зловживав алкогольними напоями, через що в сімї виникали непорозуміння та сварки, ніде не працював, що вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, що відповідач неодноразово вчиняв насилля в сімї щодо неї в присутності малолітньої дочки, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, в звязку з чим подружні відносини між ними припинилися з лютого 2015 року, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач не цікавився життям сімї, не приділяв належної уваги їй та дочці, кошти витрачав лише на себе та на гральні автомати. Крім того він зловживав алкогольними напоями, через що в сімї виникали сварки, а також неодноразово вчиняв насилля в сімї щодо неї. А тому на примирення вона не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про, що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не з`явився. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії 1-СР № 065657, між сторонами було укладено шлюб 18 вересня 2010 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривалого часу проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, оскільки відповідач ніяким чином не відреагував на вказаний позов та не вжив заходів для збереження сім`ї, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Купрійчук", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2011 року. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що сімейне життя не склалося, оскільки відповідач не проявляв належної уваги та поваги до неї і дітей, не цікавився інтересами сім'ї, через що в сім'ї виникали непорозуміння та сварки, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та різні інтереси, що відповідач неодноразово вчиняв насилля в сім'ї щодо неї, за що притягувався до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в зв'язку з чим подружні відносини між ними припинилися з травня 2016 року, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач не цікавився життям сім'ї, хоча вони і прожили разом п'ять років, але з серпня цього року проживають окремо, так як відповідач забрав свої речі і виїхав на постійне місце проживання в Чорнобаївський район. Крім того, відповідач періодично вживав алкогольні напої, в результаті чого в сім'ї виникали непорозуміння, сварки при дітях та сторонніх особах, а також він неодноразово вчиняв насилля в сім'ї щодо неї, за що та притягувався до адміністративної відповідальності. А тому на примирення вона не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про, що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не з`явився. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], між сторонами було укладено шлюб 18 червня 2011 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, оскільки відповідач ніяким чином не відреагував на вказаний позов та не вжив заходів для збереження сім`ї, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]", за її проханням. Також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2013 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність виявлення до неї належної уваги та поваги, на грунті чого у сімї постійно виникали непорозуміння, які переходили у сварки, безпідставні ревнощі відповідача до інших чоловіків, надмірний контроль, обмеження, у зв`язку з чим подружні відносини між ними припинені з лютого 2015 року, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що вона не бажає проживати з відповідачем через його безпідставні ревнощі та постійний контроль. А тому на примирення не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що дійсно ревнував та контролював позивачку, але сварок в сім`ї не виникало. На даний час вона хоче проживати окремо, проти чого він не заперечує. У зв`язку з цим теж згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 098051, між сторонами було укладено шлюб 19.07.2013 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на даний час проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, з чого слідує, що збереження сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим повернути позивачці дівоче прізвище, тобто "Похил". На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1 червня 2002 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що на протязі останнього року між ними сімейне життя погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, а відповідач постійно нехтує сімейними цінностями і з його ініціативи між ними систематично виникають сварки, до того ж він веде аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим сімейні відносини на даний час припинено, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він принижує її, застосовує до неї фізичну силу, через що на протязі двох місяців вони разом не проживають. А тому вона наполягає на розірвані шлюбу. Відповідач позов спочатку не визнав, прохаючи надати строк для примирення, та пояснив суду, що хоче зберегти сім'ю. Однак в даному судовому засіданні відповідач пояснив, що вони з позивачкою не помирилися і на даний час позивачка проживає вже з іншим чоловіком. У зв`язку з цим він згідний на розірвання шлюбу. Будучи допитаною в судовому засіданні в присутності сторін, як її законних представників, малолітня [PERSON] пояснила суду, що вона на даний час проживає з батьком і хотіла б залишитися проживати з ним та бабусею, але спілкуватися з матір`ю. Вислухавши сторін та їх малолітню дочку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 115216, між сторонами було укладено шлюб 01.06.2002 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на даний час проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, з чого слідує, що збереження сім`ї буде суперечити їхнім інтересам, до того ж за наданий судом строк вони не помирилися і обоє наполягають на розірванні шлюбу. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]". На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1 червня 2013 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на шлюб та сімейні обов'язки, через що в сім`ї часто виникали сварки, свідком яких була дитина, що негативно впливало на її психологічний стан, до того ж спільне господарство між ними не ведеться і з березня цього року вони не проживають як подружжя, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що немає сенсу продовжувати проживати разом, оскільки відповідач протягом останніх п`яти років нічого не намагався змінити, щоб матеріально забезпечити сім`ю і вирішити питання про проживання сім`ї окремо, нічого не зробив для дитини, до того ж вона не бажає проживати в селі, а відповідач не хоче переїздити до неї в м.Черкаси. Близько чотирьох місяців вони проживають окремо і на примирення вона не згідна, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що вони не проживають разом і він згідний з причинами розпаду сім'ї, вказаними позивачкою, адже дійсно причиною її розпаду є те, що він не зміг матеріально забезпечити сім`ю. Він намагався помиритися з позивачкою, але безрезультатно, у зв`язку з чим не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб № 093428, між сторонами було укладено шлюб 1 червня 2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони з березня 2018 року не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між ними склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Бойко", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 1997 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на життя та сімейні обовязки, через що часто виникали сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми і сімю зберегти вже немає можливості, до того ж спільне господарство між ними не ведеться, шлюбні відносини припинені, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що близько останніх трьох років вони намагалися зберегти сім`ю, але безрезультатно. Причиною розпаду сім`ї стало те, що вони мають різні погляди на сімейне життя і ведення господарства, між ними постійно виникають сварки і конфліктні ситуації. На примирення вона не згідна, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що вже близько трьох років він працює у Вишгородському районі, а тому рідко буває вдома і це, мабуть, стало причиною розпаду сім`ї. В зв`язку з тим, що вони дійшли згоди щодо розірвання шлюбу, то на примирення він теж не згідний. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про одруження № 012260, між сторонами було укладено шлюб 20 грудня 1997 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на даний час не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між ними склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Манілова", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2007 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства і виховання дитини, нерозуміння один одного, призвело до припинення сімейних відносин близько восьми місяців тому, позивачка прохала розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що після народження дитини їхні відносини змінилися, оскільки вона весь час проводила з дитиною, а відповідач уваги сім`ї не приділяв і жив лише своїми інтересами. Разом вони не проживають на протязі восьми місяці, а тому на примирення вона не згідна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що в тому, що розпалася сімя є його вина, так як він дійсно не допомагав дружині, не приділяв їй уваги, але щось виправляти вже запізно. У зв`язку з цим теж згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 030502, між сторонами було укладено шлюб 21.07.2007 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на даний час проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, з чого слідує, що збереження сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Любченко". На підставі викладеного та,

Outcome: approved