Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач, Маріупольський міський центр зайнятості, звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 967,57 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачка [PERSON] з 15.09.2017 року перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю. Однак під час перебування на обліку відповідачка надавала послуги на умовах цивільно-правового договору, укладеного 22.10.2017 року з ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ». У зв'язку з тим, що відповідачка не повідомила Маріупольський міський центр зайнятості про отримання нею доходу від виконання умов цивільно-правового договору, допомога по безробіттю у загальній сумі 967,57 грн., отримана нею у період з 22.10.2017 року по 13.11.2017 року, підлягає поверненню. Відповідачка отриману допомогу добровільно не повернула. У зв'язку із цим, посилаючись на положення п.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», статтю 1166 ЦК України, просить стягнути незаконно одержану допомогу по безробіттю з 22.10.2017 року по 13.11.2017 року в сумі 967,57 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав та не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Ухвалою суду від 08.06.2018 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 15 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до Маріупольського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, в якій вказала, що ознайомлена із правами та обов'язками, передбаченими даними законами. Наказом Маріупольського міського центру зайнятості від 21.09.2017 року № НТ 170921 на підставі ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" відповідачці надано статус безробітної та з 22.09.2017 року за наказом № НТ 170922 від 22.09.2017 року призначена допомога по безробіттю. За час перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості, відповідачці було нараховано та сплачено допомогу по безробіттю в сумі 967,57 грн. за період з 22.10.2017 року по 13.11.2017 року. Маріупольським міським центром зайнятості було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації від 13.02.2009 р. №60/62 (надалі - Порядок), за результатами якого складено акт від 26 грудня 2017 року № 1528, яким встановлено, що [PERSON] виконувала з 22.10.2017 року по 23.10.2017 року роботи на умовах договору цивільно-правового характеру, укладеного з ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ», в період перебування на обліку в центрі зайнятості. Згідно копії акту прийому наданих послуг до цивільно-правового договору №799 від 22.10.2017 року, відповідачка виконувала роботи в ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ» на підставі цивільно-правового договору №799 від 22.10.2017 року, строк дії договору з 22.10.2017 року по 23.10.2017 року, в яким нараховано до виплати винагорода, з врахуванням утриманих сум, у розмірі 357,60 грн. З огляду на вказані докази, відповідачка була працевлаштована та отримувала винагороду в період перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості. Наказом Маріупольського міського центру зайнятості від 14 листопада 2017 року № НТ 171114 припинено реєстрацію [PERSON] як безробітної та виплату допомоги по безробіттю. Наказом Маріупольського міського центру зайнятості від 26 грудня 2017 року № НТ 171226 у зв'язку із підтвердженням факту подання недостовірних даних, що мав місце під час перебування [PERSON] на обліку як безробітної, прийнято рішення про повернення сум незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття за період з 22.10.2017 року по 13.11.2017 року в сумі 967,57 грн. Позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору та на адресу відповідача направлявся лист від 26.12.2017 року № 10-8038, відповідно до якого, [PERSON] пропонувалось у добровільному порядку повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 22.10.2017 року по 13.11.2017 року в сумі 967,57 грн., але у добровільному порядку зазначена сума відповідачкою повернута не була. Доказів сплати суми витрат з допомоги по безробіттю відповідачка суду також не надала. Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України від 5 липня 2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення», встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Частиною 1 статті 4 вказаного Закону передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VІ від 5 липня 2012 року особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, належать до зайнятого населення. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від 02.03.2000р. № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом. За приписами до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №219 від 14.02.2007 у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку. Згідно з п. 7 Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. У відповідності до п. 9 Порядку передбачено, що рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку. Відповідач не оскаржував рішень центру зайнятості. Згідно частини 3 ст.36 зазначеного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачка в період знаходження на обліку в центрі зайнятості в якості безробітної, була працевлаштована та перебувала в договірних відносинах з ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ» та отримувала дохід, при цьому не повідомила про цей факт позивача, що призвело до незаконної виплати центром зайнятості допомоги по безробіттю у розмірі 967,57 грн. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачкою не було надано суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, у зв'язку з чим суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню та сума виплаченого відповідачці забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю підлягає примусовому стягненню на користь позивача. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави в сумі 1762 грн.

Outcome: approved