Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач - Турійська районна державна адміністрація Волинської області звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, часто залишала без нагляду свою малолітню дочку [PERSON], яку 10 вересня 2014 року забрала до себе її прабабуся [PERSON], а з 01 грудня 2014 року та на даний час дитина проживає в сім'ї [PERSON] в смт Луків Турійського району та перебуває на їхньому утриманні. Мати жодного разу дочку не провідувала та не цікавилась її життям ні за місцем її проживання, ні в Луківському дошкільному навчальному закладі, який відвідує дитина. Відповідач [PERSON] як мати усунулася від виховання та утримання своєї малолітньої дочки, втратила контакт з нею та не бажає її виховувати і забирати до себе, за місцем проживання вона характеризується негативно, зловживає спиртними напоями. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просиь позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача - служби у справах дітей Турійської районної державної адміністрації [PERSON] позов підтримала повністю, ствердила наведені у ньому факти. Прокурор Безушко О.М., що вступив у справу на підставі ст.ст. 45, 46 ЦПК України, в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні обставини, на які посилається позивач, те, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків, визнала, проте просила не позбавляти її батьківських прав. У судове засідання 06 квітня 2015 року відповідач [PERSON] не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, хоч була вчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується розпискою про вручення їй судової повістки. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача - служби у справах дітей Турійської РДА, свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому суд виходив з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 6) відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Запис про [PERSON] як батька дитини виключено з актового запису про народження [PERSON], [INFO], що стверджується витягом з рішення Турійського районного суду Волинської області від 07 березня 2012 року (а. с. 9). Відповідно до довідки про склад сім'ї (а. с. 10) відповідач [PERSON] разом з дочкою [PERSON] та вітчимом [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно актів обстеження умов проживання від 09 липня 2014 року, від 10 жовтня 2014 року за адресою: [ADDRESS] мати [PERSON] зловживає спиртними напоями, з нею проведено профілактичну бесіду щодо недопущення таких дій в подальшому, а 10 вересня 2014 року дитину забрала до себе її прабабуся, яка проживає в [ADDRESS] (а. с. 16, 17). Актом обстеження умов проживання від 15 жовтня 2014 року стверджується про те, що дитина з 10 вересня 2014 року проживає з її прабабусею [PERSON] в [ADDRESS] в задовільних умовах. Мати дитини [PERSON] до дитини не навідувалась (а. с. 18). У грудні 2014 року складені акти обстеження умов проживання та обстеження матеріально - побутових умов сім'ї за місцем проживання дитини в смт Луків Турійського району в сім'ї [PERSON], згідно яких дитина проживає в задовільних умовах (а. с. 19, 20). Відповідно до довідки Луківського дошкільного навчального закладу від 22 грудня 2014 року №123 [PERSON] з 01 грудня 2014 року зарахована до складу вихованців даного закладу. Мати дитини жодного разу не провідувала, не цікавилась життям та здоров'ям дочки (а. с. 15). З характеристики Озерянської сільської ради Турійського району від 16 грудня 2014 року №287 слідує, що відповідач [PERSON] характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вихованням своєї малолітньої дитини [PERSON] не займається (а. с. 14). 14 жовтня 2014 року Службою у справах дітей Турійської районної державної адміністрації до Турійського РВ УМВС України скеровано подання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за те, що остання веде аморальний спосіб життя, безвідповідально відноситься до виховання своєї дочки, на декілька днів зникає з дому, залишає доньку на сторонніх осіб (а. с. 11). В адресованій суду заяві від 05 листопада 2014 року, посвідченій приватним нотаріусом Турійського районного нотаріального округу Волинської області Гутом В.П., відповідач [PERSON], перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, усвідомлюючи природу та значення своїх дій, діючи вільно, за відсутності будь - якого примусу, просить позбавити її батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], так як вона відмовляється від її виховання та матеріального утримання (а. с. 8). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні суду пояснили, що малолітня [PERSON] проживає з ними, вони її виховують та забезпечують матеріально. Відповідач [PERSON] вихованням своєї дочки не займалась, вела аморальний спосіб життя, добровільно погодилась віддати дочку [PERSON] на виховання родичам, та з того часу не цікавиться життям дочки, жодного разу не виявила бажання її відвідати чи забрати до себе. Дитина про матір також не згадує, проживає в задовільних умовах, відвідує дошкільний навчальний заклад, добре розвивається. Свідок [PERSON] - сільський голова, в судовому засіданні суду пояснив, що відповідач [PERSON], починаючи з літа минулого року веде аморальний спосіб життя, не займалася вихованням дитини, проведені із нею бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків не дали результатів, а протягом останніх півроку дитина з нею не проживає. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні також ствердили, що дитиною опікуються родичі - сім'я [PERSON]. Мати ж дитини до них не навідується, життям дочки не цікавиться, продовжує вести аморальний спосіб життя. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім' ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 ст.157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суть обов'язку матері по вихованню дитини полягає у її духовному вихованні, формуванні в ній особистості, підготовці дитини до самостійного життя у дорослому віці. Встановлені судом обставини справи вказують на те, що відповідач [PERSON] не турбується про належне виховання дочки [PERSON] та не піклується про неї. Як мати відповідач [PERSON] неналежно ставиться до свого обов'язку по вихованню дитини та щодо її духовного і морального розвитку. Крім того, неявку відповідача [PERSON] в судове засідання без жодних причин, яка була повідомлена про дату, час та місце його проведення, суд також розцінює як нехтування останньої своїми батьківським обов'язками та байдужість до долі дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). В матеріалах справи наявний висновок служби у справах дітей Турійської районної державної адміністрації від 22 грудня 2014 року №2743/32/2-14, який вказує про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 3). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Таким чином повно, всебічно й об'єктивно з'ясувавши і дослідивши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені надані учасниками судового розгляду докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права та з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини і її зростання в умовах турботи, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO] у зв'язку з умисним ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини та свідомим нехтуванням своїми обов'язками. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243.60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 19, 164, 165, 167 СК України та

Outcome: approved