Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт, що [PERSON], [INFO]\~ помер 02 листопада 2015 року в м. Луганську Луганської області. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 листопада 2015 року у м. Луганську помер [PERSON], про що було видано лікарське свідоцтво про смерть № 1531 від 13.11.2015. Вищезазначене лікарське свідоцтво про смерть, видане органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території, тобто є недійсними та не створює правових наслідків на території України, яка підконтрольна українській владі, а тому позбавлений права отримати свідоцтво про смерть, а в подальшому й оформити спадщину за заповітом, який [PERSON] склав на користь [PERSON] 28.04.2015 та посвідчив у приватного нотаріуса [PERSON] та зпреєстровано в реєстрі за №249 Заявник та його представник в судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.20).в своїй заяві представник просив розглянути справу без його та заявника присутності(а.с.3) Заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином (а.с.19), надала заяву про розгляд справи по суті в її відсутність(а.с.18) Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК. Відповідно до ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю, представник заявника та заінтересована особа, скористалися цим правом. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заявника та заінтересованої особи, за наявними у справі документами. В силу положень ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши заяву, письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. З лікарського свідоцтва про смерть № 1531 від 13.11.2015 вбачається, що [PERSON] [INFO], помер 02.11.2015 в Україні в Ленінському районі м. Луганська, причина смерті - не встановлена у звязку з гниттям.\~(а.с.6). Судом встановлено, що вищезазначене лікарське свідоцтво про смерть, видане органом, який знаходяться на тимчасово окупованій території, тобто є недійсними та не створює правових наслідків на території України, яка підконтрольна українській владі, а тому заявник позбавлений права реалізувати свої права, зокрема отримати свідоцтво про смерть, тощо. Згідно паспорту\~ серії ЕН № 630890 виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] був громадянином України та зареєстрований за адресою: кв. Солнєчний, 3/94, м. Луганськ Луганської області. (а.с.5). Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №249 [PERSON] заповів все належне йому рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому та на що він за законом буде мати право - [PERSON] Крім того встановлено, що [PERSON] здійснив поховання померлого [PERSON] на "Кладбище ЗАРЕЧНОЕ", здійснив витрати на його поховання, про що свідчить свідоцтво про поховання та накладна №12 від 13.11.2015. Суд розглядаючи заяву заявника використовує наступні норми матеріального та процесуального права. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ст. 256 ч. 1 п. 8 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ст. 259 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне [PERSON] для проведення державної реєстрації смерті на території України, яка\~ контролюється державними органами, а в подальшому для оформлення спадщини за заповітом. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати\~ на підставі ч.7 ст.235 ЦПК України не відшкодовуються. Відповідно до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення фікту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України.

Outcome: approved