Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У березня 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 26.03.2013 відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1800 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і він надає йому право в будь-який момент цей ліміт змінити (зменшити, збільшити). Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Позичальник підтвердив свою згоду на те, підписавши заяву разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг». Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав, надавши йому кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач, в свою чергу свої обов'язки щодо вчасного повернення кредиту належним чином не виконує, кредит не сплачує, в зв'язку з чим станом на 31.12.2015 року заборгованість за договором склала 14802,77 грн., яка складається з: 1763,67 грн. - заборгованість за кредитом; 9208,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також нараховані штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 681,08 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання свого обов'язку щодо погашення у, в зв'язку з чим позивач і просить суд стягнути дану суму заборгованості з неї в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, його представником надано до суду заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи буда сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України "Про банки та банківську діяльність"); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Судом встановлено, що 26.03.2013 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту та платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Сума встановленого позивачем кредитного ліміту склала 1800 грн. Умови укладення даного договору регулюються Умовами та Правилами надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і він надає йому право в будь-який момент цей ліміт змінити (зменшити, збільшити). Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Позичальник підтвердив свою згоду на те, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач зобов'язалася в рахунок погашення кредиту сплачувати банку щомісячно 7% від суми заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) в строк до 25 числа місяця, слідуючого за розрахунковим. Кредитні кошти відповідачкою були використані, утім на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов'язання за договором щодо повернення їх банку щомісячними платежами зі сплатою процентів за користування ними, належним чином не виконує, в зв'язку з чим станом на 31 грудня 2015 року заборгованість за договором склала 14802,77 грн., яка складається з: 1763,67 грн. - заборгованість за кредитом; 9208,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. За неналежним виконання відповідачем своїх обов'язків щодо повернення кредиту, позивачем, у відповідності до вимог п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого, визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов»язань, передбачених даним договором, більш ніж чим на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн., плюс 5% від суми позову, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 681,08 грн. - штрафу (процентна складова). Розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками,пенею,комісією та штрафами позивачем здійснений арифметично правильно та відповідачем не оспорений. Таким чином, відповідачка [PERSON], як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочила виконання грошового зобов'язання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором, та сплати комісії, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624, ч. 2 ст. 1050 ЦК України спричиняє наявність у банківської установи права вимагати стягнення в судовому порядку простроченої заборгованості за тілом кредиту та комісією, пенею і відсотками. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За наведеного нормативного обґрунтування та встановлених судом обставин по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованості за договором в загальному розмірі 14802,77 грн.. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved