Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У вересні 2017 року позивачі [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що [PERSON] являється її колишнім співмешканцем. У липні 2012 року сторони спробували проживати разом у вказаній квартирі та вести спільний побут, проте відносини не склалися та починаючи з 2016 року відповідач в квартирі не з'являвся, місце його проживання не відомо, жодних витрат на утримання квартири не здійснює, комунальні платежі не сплачує, однак залишився бути зареєстрованим за адресою [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS], змушені сплачувати значно більшу суму за комунальні послуги та нести додаткові витрати на утримання житла з огляду на реєстрацію в квартирі [PERSON] У зв»язку із цим, позивачі просили про задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Представник Оболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав. В процесі розгляду справи, [PERSON] було залучено в якості третьої особи з огляду на його реєстрацію в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві та просив про задоволення позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2017 №33850 від 04.09.2017 року, [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2011 року, [PERSON] є власником 1/3 частини цієї ж квартири на підставі договору дарування від 27.07.2012 року (а.с. 16) Згідно Довідки Форма №3 від 17.08.2017 року, виданої ОСББ «Кристал-5» в квартирі [ADDRESS], [PERSON] зареєстрована з 2012 року, [PERSON] з 20012 року, [PERSON] з 2012 року, [PERSON] з 2012 року (а.с. 19). Факт не проживання відповідача за адресою квартири [ADDRESS] протягом останнього року засвідчується довідкою від 31.08.2017 року виданою ОСББ «Кристал-5» про відсутність звернень [PERSON] з заявами про неможливість проживання у вище вказаній квартирі чи скаргами, що йому чинять перешкоди у користуванні квартирою. Відповідно до актів про не проживання та відсутність особистих речей складених керуючим справами Демко Л.А. ОСББ «Кристал-5» від 11.11.2016 року та 17.08.2017 року, ознак проживання та особистих речей в квартирі [ADDRESS] не виявлено, спальних місць та інших ознак, що вказують про фактичне проживання [PERSON] також не має. Крім того, згідно відповіді від 12.04.2018 року №99-аз787/125/5105-2018, виданої Оболонським УП НП України ГУ в м. Києві, [PERSON] із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в [ADDRESS] до Оболонського УП НП України ГУ в м. Києві не звертався. Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мешкає за адресою: [ADDRESS]. Тобто, відповідач на час звернення позивачів до суду не мешкає в квартирі [ADDRESS] більше одного року поспіль. Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним." Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] як власники мають право на здійснення права власності на належну їм квартиру [ADDRESS] та вимагати усунення порушень цього права. Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved