Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому зазначила, що більше 10 років вона доглядала за [PERSON], який помер [INFO]. Ще при житті він склав заповіт, яким після своєї смерті заповів позивачці все своє. Однак при житті він право власності на житловий будинок за [ADDRESS] не оформив тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу без їх участі, позовні вимоги визнає і просить суд задовольнити позов. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим виконкомом Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 29.08.2012 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку [ADDRESS]. Житловий будинок належав померлому, на підставі записів в по господарській книзі №5, згідно якої [PERSON] був зареєстрований Головою двору з 1992 року та до дня смерті. Дана обставина підтверджується довідкою Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області № 98 від 16.04.2013 року. Крім того судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав у вищевказаному будинку. Також належність житлового будинку [PERSON] підтверджується довідкою Комунального підприємства « Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» №239 від 05.06.2013 року, в якій зазначено, що йому їй належить житловий будинок [ADDRESS], але право власності на даний будинок за [PERSON] не зареєстровано. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка шляхом подачі заяви до нотаріуса в установлений законом шестимісячний строк, та шляхом доглядом за будинком та земельною ділянкою. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (в редакції 1963 року) громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'зковою державною реєстрацією. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved