Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розподіл майна подружжя, визнання права власності та стягнення компенсації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 14.09.2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який був розірваний рішенням суду від 24.10.2011 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. За період подружнього життя сторонами було набуто наступне майно: 08.07.2005 року - автомобіль ВАЗ 210801, 1986 року випуску, державний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 08.07.2005 року, власником якого є [PERSON]; 21.12.2007 року автомобіль Skoda Octavia, 2006 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 21.12.2007 року, власником якого є [PERSON]. Висновком судової авто-товарознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.01.2015 року №4359-14 була визначена ринкова вартість спірних транспортних засобів, тому позивачка просила суд визнати об'єктами спільної сумісній власності автомобіль марки ВАЗ 210801, рік випуску 1986, державний знак [NUMBER], вартістю 26 640 гривень 77 копійок; автомобіль марки Skoda octavia, рік випуску 2006, державний знак [NUMBER], вартістю 144 250 гривень 07 копійок; визнати за нею право власності на 1/2 частку майна, що є об'єктом спільної сумісній власності подружжя та стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в розмірі вартості 1/2 частки вартості спірних автомобілів у сумі 85 445 гривень 42 копійки. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, просила суд задовольнити позов в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи та висновок експерта, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 14.09.2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний рішенням суду від 24.10.2011 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. За період подружнього життя сторонами було набуто наступне майно: 08.07.2005 року - автомобіль ВАЗ 210801, 1986 року випуску, державний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 08.07.2005 року; 21.12.2007 року автомобіль Skoda Octavia, 2006 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 21.12.2007 року, право власності на які було зареєстровано на ім'я [PERSON]. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин 1,2 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, відповідно до ст. 369 Цивільного Кодексу України володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають право на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до пунктів 22, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року за №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, суд встановлює обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України). Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи №4359-14 від 16.01.2015 року, вартість автомобіля ВАЗ 210801, рік випуску 1986, державний знак [NUMBER], складає 26 640,77 гривень, автомобіля Skoda Octavia, рік випуску 2006, державний знак [NUMBER] складає 144 250,07 гривень. Приймаючи до уваги, що зазначені автомобілі придбані в період шлюбу сторін, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, при поділі майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, суд вважає визнати об'єктами спільної сумісній власності подружжя автомобіль марки ВАЗ 210801, рік випуску 1986, державний знак [NUMBER], та автомобіль марки Skoda Оctavia, рік випуску 2006, державний знак [NUMBER]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки майна, що є об'єктом спільної сумісній власності подружжя, а саме: автомобіля марки ВАЗ 210801, рік випуску 1986, державний знак [NUMBER]; автомобіля марки Skoda Оctavia, рік випуску 2006, державний знак [NUMBER]. Оскільки вказані автомобілі є неподільною річчю та перебувають у користуванні відповідача, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі вартості 1/2 частки вартості автомобілів у розмірі 85 445 гривень 42 копійки. Також суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 854 гривні 45 копійок та витрати по сплаті проведеної судової комплексної експертизи в розмірі гривень 1 653 гривні 12 копійок.

Outcome: approved