Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на майно його сестри [PERSON], яка померла [INFO], а саме: на житловий будинок з господарськими спорудами. Позов мотивує тим, що після смерті сестри відкрилась спадщина на належний останній житловий будинок. За життя [PERSON] заповіт не складала, він та відповідач є спадкоємцями за законом, останній не заявляє претензій на спадщину. Однак позивач отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса не може у зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. Зазначає, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, тому, вважає що, за ним слід визнати право власності на це спадкове майно. Представник позивача [PERSON] у судове засідання подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнає, проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сестра позивача - [PERSON], померла [INFO] /а.с.16/. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963 року). Згідно зі статтями 524, 527, 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, збудований у 1965 році, що знаходиться по [ADDRESS]. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради /а.с. 5/, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, спадкова справа не заводилась /а.с.36-38/. Спадкоємці після смерті [PERSON] за законом першої черги відсутні /а.с.5/. Сторони по справі є спадкоємцями за законом другої черги. Відповідач від прийняття спадщини відмовився, що підтверджується його заявою /а.с. 28/, позивач [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного вступу та володіння спадковим майном, заяви про відмову від прийняття спадщини не подавав /а.с.5/. Нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна - будинку. /а.с.26/ Згідно з п.п. 5 п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. правовстановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що він за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише в судовому порядку, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved