Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка з 2011 року виховується в інтернатному закладі «Штепівський навчально-реабілітаційний центр». Матір дитини, [PERSON] рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02.06.2008 року позбавлена батьківських прав, її життям, вихованням, розвитком не цікавиться, у батьківських правах не поновлювалася. Батько дитини, відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на її утримання не надає, з питання повернення доньки в родину не звертався. Неповнолітня [PERSON] написала до служби у справах дітей заяву, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] , оскільки він з нею не спілкується, її життям не цікавиться, не надає кошти на утримання. З метою захисту прав та законних інтересів дитини, служба у справах дітей Сумської РДА просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] та стягнути з нього на її утримання аліменти в розмірі ј частини усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання представник позивача не з`явився, від завідувача сектора опіки та піклування служби у справах дітей Сумської РДА надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимог визнає (а.с. 22). Від представника третьої особи КЗ СОР «Штепівський навчально-реабілітаційний центр» надійшов лист, в якому повідомляє, що [PERSON] вибула з їх закладу 29.05.2020 року у зв`язку з закінченням терміну навчання та вступом до ДНЗ «Сумське міжрегіональне вище професійне училище» (а.с. 21). Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідач обов`язки по вихованню доньки не виконує. Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 02.06.2008 року по справі № 2-434/2008р. мати неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] позбавлена батьківських прав (а.с. 9-10). Як зазначає представник позивача в позовній заяві, мати [PERSON] - [PERSON] життям, вихованням, розвитком доньки не цікавиться, у батьківських правах не поновлювалася. 07.02.2019 року відповідач [PERSON] надав нотаріальну завірену згоду на усиновлення доньки [PERSON] (а.с. 7), проте, як зазначає представник позивача, він пояснив, що не бажає опікуватися донькою, не має змоги утримувати її матеріально та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, з питання повернення її в родину не звертався. 28.05.202 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Сумської РДА з заявою (а.с. 4), в якій вказала, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] , оскільки він з нею не спілкується, її життям не цікавиться, не надає кошти на утримання. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Сумської РДА від 25 вересня 2020 року № 630/01-14 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , служба вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини - [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти відповідно до законодавства, оскільки ставлення батька до дитини грубо порушує її право на виховання в сім`ї (а.с. 25). У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] безвідповідально ставиться до подальшої долі доньки [PERSON] , не звертався з питання повернення її в родину, не виявляє бажання виховувати дитину, не піклується про стан її здоров`я та розвиток, не надає їй матеріальної допомоги, суд вважає, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків і таким відношенням порушує права та інтереси неповнолітньої [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки, а тому його необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 гривень на користь держави.

Outcome: approved