Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Прокурор Перечинського району в інтересах дитини-сироти [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати право власності на 1/3 будинку [ADDRESS] за [PERSON], [INFO], у порядку спадкування після смерті [PERSON]. Свій позов мотивує тим, що прокуратура Перечиснького району звертається за захистом майнових прав неповнолітнього [PERSON], який залишився сиротою та у зв'язку з неспроможністю через свій вік самостійно не може реалізувати свої процесуальні повноваження щодо захисту прав у суді. Мати останнього - [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року, батько [PERSON] - [PERSON], також помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 07 листопада 2013 року виконкомом Сімерської сільської ради. 13 листопада 2013 року розпорядженням голови Перечинської РДА №339 [PERSON] надано статус дитини-сироти, а також на підставі вищевказаного розпорядження, директор Свалявського професійного ліцею наказом №238 від 09 грудня 2013 року зобов'язав заступника директора з навчально-виховної роботи [PERSON] контролювати здійснення соціально-правового захисту [PERSON] Згідно довідок Сімерської сільської ради №87/05-02 та №356 від 01 липня 2014 року останній після смерті матері [PERSON] проживав із батьком за адресою: [ADDRESS] та на момент смерті [PERSON] за вищевказаною адресою були зареєстровані [PERSON] - батько останнього та [PERSON] - брат [PERSON] На момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцями слід вважати осіб, які на день смерті були зареєстровані та проживали за адресою [ADDRESS], а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. 20 березня 2015 року КП «Перечинське БТІ» виготовлено технічний паспорт на індивідуальний будинок [ADDRESS], який згідно технічною характеристикою побудований у 1979 році. Оскільки, спадкові права неповнолітнього [PERSON] на будинок не оформлені, у зв'язку з чим останній позбавлений можливості самостійно розпоряджатися належною йому частиною будинку, такий має намір оформити право власності на спадковий будинок, а тому прокурор просить позов задовольнити. Керівник Ужгородської місцевої прокуратури подав до Перечинського районного суду заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій просить визнати право власності на 1/8 частки будинку [ADDRESS] за [PERSON], [INFO], у порядку спадкування після смерті [PERSON]. Заяву про уточнення позовних вимог мотивує тим, що згідно довідки Сімерської сільської ради головою дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] була [PERSON], яка померла [INFO] року, на час смерті якої згідно з погосподарської книги №3 за вищевказаною адресою були зареєстровані особи, а саме: [PERSON]- чоловік [PERSON], [PERSON] - син [PERSON], [PERSON] - дочка, та [PERSON] - онук. Отже, [PERSON], [INFO], успадкував після смерті матері 1/4 будинку за адресою: [ADDRESS], однак останній помер [INFO] року, і на момент смерті такого у вищевказаному будинку були зареєстровані [PERSON] - батько померлого та [PERSON] - брат померлого, що підтверджується довідкою Сімерської сільської ради №356 від 01 липня 2014 року.Оскільки, [PERSON] мав право власності на 1/4 будинку, його частка згідно ст.1261 ЦК України розподіляється у рівних долях за спадкоємцями першої черги , а саме: його батьком [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON], що складає по 1/8 частки кожному, у зв'язку з чим за неповнолітнім [PERSON] слід визнати право власності на 1/8 будинку [ADDRESS], а тому просить уточнену заяву задовольнити. У судовому засіданні прокурор змінену позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив таку задовольнити, при цьому посилаючись на обставини викладені в ній. Представник Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду був належним чином повідомлений, надав суду заяву, в якій просить розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги залишає на розгляд суду. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з'явилися, хоча про час, місце та дату розгляду були належним чином повідомлені, при причини своєї неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка була головою дворогосподарства, що розташоване по [ADDRESS]. Також встановлено, що на момент смерті [PERSON] по [ADDRESS] були зареєстровані особи, а саме: її чоловік - [PERSON], син - [PERSON], дочка [PERSON] (після одруження прізвище змінила на [PERSON]) [PERSON] та онук [PERSON] (позивач). Разом з цим встановлено, що [PERSON] ( син померлої [PERSON]), фактично успадкував після смерті матері 1/4 вказаного вище будинку у [ADDRESS], однак у встановленому законом порядку не оформив таку частину будинку на себе, а [INFO] року він помер. Крім цього встановлено, що позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, постійно проживав зі своїм батьком [PERSON], який помер [INFO] року, у [ADDRESS] Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом. Згідно ч.1, 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Згідно з ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною радою України 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Оскільки [PERSON] на момент подання позову до суду був неповнолітнім, а тому через свій вік не спроможний був самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, в тому числі і у зв'язку з відсутністю коштів на підготовку позовної заяви, суд вважає, що в прокурора є всі підстави для здійснення представництва інтересів [PERSON], [INFO], в суді. Разом з цим, згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно ч.ч.1,3 ст.26 ЦК України усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов'язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія)… Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивача своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на нерухоме майно, а також того, що нотаріус відмовила йому в оформленні права на спадщину із-за відсутності документи, які посвідчують право власності на спадкове майно, та того, що у [PERSON] на даний час існують певні перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд приходить до висновку, що до нього слід використати винятковий спосіб захисту його прав, а саме визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved