Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло №21909. [PERSON] 28.08.2010 року у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище на «[PERSON]». [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] - [INFO]. На випадок смерті [PERSON] та [PERSON] склали заповіт відповідно до якого заповіли свої частки на право власності на вищевказану квартиру позивачці, таким чином після їх смерті відкрилась спадщина у виді 2/5 частки квартири [ADDRESS]. У встановлений законодавством строк позивачка звернулась до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою нотаріусу їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у свідоцтві про право власності на спірну квартиру розміру часток кожного власника. Оскільки позивачка фактично прийняла за заповітом спадщину у виді 2/5 частки квартири [ADDRESS], тому вона звернулась до суду з даним позовом, яким просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] на 2/5 частки квартири [ADDRESS]. Позивачка та його представник в судове засідання не з'явились, надали заяви з проханням про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що заявлені позивні вимоги підтримують та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, та про не заперечення проти задоволення позивних вимог. Третя особа в судове засідання не з'явилась, надав суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, та про не заперечення проти задоволення позивних вимог. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута під час відсутності сторін. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] помер [PERSON], у віці 75 років, про Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції зроблений актовий запис № 1951. У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] померла [PERSON], у віці 75 років, про Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції зроблений актовий запис № 713. 08.02.2012 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М., та зареєстрований у реєстрі за №8-146, відповідно до якого все належне йому майно, в тому числі належну йому частку квартири [ADDRESS] заповів своїй дочці - [PERSON] Та 08.02.2012 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М., та зареєстрований у реєстрі за №8-147, відповідно до якого все належне йому майно, в тому числі належну йому частку квартири [ADDRESS] заповіла своїй дочці - [PERSON] Так 05.11.2001 року Управлінням міського майна Маріупольської міської ради було видане свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та зареєстроване у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 13.11.2001 року за № 34897. Коло власників вказаної квартири також підтверджується копією особового рахунку [NUMBER], виданим ЖКП «ЖитлоЦентр та копією технічного паспорту на квартиру, виготовленому станом на 15.11.2013 року, та відповідно до якого квартира [ADDRESS] складається з 3-х кімнат, загальна площа 63,6 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м.. Крім того, факт зміни прізвища [PERSON] на «[PERSON]» підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, відповідно до якого 28.08.2010 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. 13.11.2013 року державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. винесено постанову за вих..№ 2290/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] [PERSON], оскільки не можливо встановити склад спадкового майна, у зв'язку з відсутністю у правовстановлюючому документі часток кожного з власників. Відповідно до ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визнані в заповіті. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Таким чином суд визнає, що позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У строки, передбачені 1270 ЦК України позивачка з заявою про прийняття спадщини звернувся до нотаріальної контори, однак зважаючи, що правовстановлюючий документ на майно не містить розміру часток кожного власника квартири їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, та у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку. В той час як відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1,2ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виходячи з вищенаведених норм законодавства вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало кожному по 1/5 частини квартири [ADDRESS], а у зв'язку з складенням [PERSON] та [PERSON] заповіту на користь [PERSON], остання має право на 2/5 частини квартири [ADDRESS] після смерті спадкодавців. Згідно додатку № 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, право встановлювальним документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із положень ст. 1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав свободі та інтересів фізичних осіб, зокрема позивачки, щодо спадкового майна після смерті її батьків. Судом встановлено, що задоволення позову не порушує права громадян. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved