Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO], мотивуючи позов тим, що вона, як опікун [PERSON], повністю займається її вихованням і утриманням. Відповідач, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі не цікавився дочкою, після звільнення з місць позбавлення волі також не виконує батьківських обовязків: не бере участі у вихованні дочки, не спілкується з дитиною, не поцікавиться її життям, здоровям та навчанням, подав заяву, в якій зазначив, що не має щодо дитини батьківських почуттів. У судовому засіданні позивач підтримала позов, дала пояснення аналогічні наведеним, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, просить позбавити його батьківських прав. У судовому засіданні представник органу опіки і піклування позов підтримала, надала суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який отриманий на підставі зясованих умов проживання та виховання дитини та документів наданих сторонами. Суд, заслухавши пояснення сторін, неповнолітньої [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Положеннями ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5), мати дитини позбавлена батьківських прав (а.с.6), [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11), позивачка призначена її опікуном (а.с.12). Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні /а.с.14/. Як вбачається із висновку Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області від 18.10.2016 р. №1165/36/2-16, дитина [PERSON] проживає в нормальних умовах, має окрему кімнату, стосунки між членами сімї доброзичливі, дитині створені необхідні умови для повноцінного розвитку та проживання. Відповідач, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі не цікавився життям дитини, а після звільнення з місць позбавлення волі також не виконує батьківських. Виходячи з викладеного, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав /а.с.15/. Даний висновок є обґрунтованим, оскільки при прийнятті рішення служба у справах дітей урахувала, як пояснення позивача, відповідача, так і дитини. Викладені у висновку служби у справах дітей обставини, які були взяті за основу при вирішенні питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки, підтверджуються при розгляді справи в суді. Неповнолітня [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що її вихованням завжди займалась і в даний час займається бабуся, з батьком вона не спілкується, навіть після того, як він звільнився з місць позбавлення волі. Таким чином, встановлено, що відповідач не виконує батьківські обов'язки без поважних та обґрунтованих на це причин. Відповідач двічі не зявився у судове засідання, вказаних обставин не спростував. Крім того, суд враховує, що після отримання позову відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на те, щоб спілкуватись з дочкою. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з'ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її життя, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч.3 ст. ст.164 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивачка, яка є опікуном неповнолітньої, у судовому засіданні пояснила, що відмовляється від будь-яких вимог про стягнення аліментів з відповідача, представник третьої особи вважає за доцільне зобовязати позивачку відкрити особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України для перерахування аліментів. Незважаючи на заперечення позивача, з метою повного захисту інтересів неповнотіньої дитини [PERSON] суд приходить до висновку про необхідність відповідно до вимог ч.3 ст. 164 СК ухвалити рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. Стягнення аліментів на утримання [PERSON], обґрунтовується необхідністю\~забезпечити дитині її права та інтереси, що відповідає вимогам ст. ст. 166, 180-182, 184 СК, якими передбачено обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Зважаючи на те, що вимог про стягнення аліментів не заявлено ні позивачем, ні органом опіки і піклування, то розмір аліментів суд визначає (відповідно до вимог ст.184 СК) в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно, виходячи з того, що саме такий розмір аліментів буде відповідати інтересам та потребам дитини. Крім того, в разі зміни матеріального стану платника аліментів чи інших обставин є можливість ставити питання про зміну розміру аліментів.\~ Також відповідно до ст.166 СК слід зобовязати законного представника неповнолітній відкрити рахунок\~ в відділенні Ощадбанку, на який будуть стягуватись аліменти. Відповідно до ч.1 ст.191 СК аліменти слід стягувати, починаючи з дня предявлення позову. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.\~ У відповідності до ст.88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved