Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON]., третя особа: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Введенської селищної ради Чугуївського району, Харківської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вона зазначила, що з відповідачем вона була зареєстрована в шлюбі з 1999 року по 13 серпня 2002 року, від якого вони мають спільну дитину - доньку [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач створив іншу сім'ю, в якій у нього є донька , але цей шлюб також було розірвано, та було винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача. На протязі усього життя відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не турбується про фізичний та духовний розвиток доньки, не надає коштів на її утримання, не спілкується з нею, не цікавиться станом здоров'я та її добробутом, умовами життя та інтересами. Позивачка вважає, що таке відношення батька негативно відображається на самоствердженні дитини, як молодої особи та спричиняє їй значні душевні переживання. Органи опіки та піклування при виконкомі Введенської селищної ради, розглянувши заяву позивачки по суті вищевказаного прийшли до висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Позивачка надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином оголошенням через пресу, причини неявки суду не повідомив. Третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Враховуючи цей факт, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними доказами справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення зі згоди позивача за наявним в матеріалах справи доказами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У період часу з 1999 року по 13 серпня 2002 року [PERSON] перебувала шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану по Харківського районного управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 393 (а.с.22). Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 28 (а.с.6 ). Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого Чугуївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської області від 30 серпня 2016 року, [PERSON] змінила своє ім'я на [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-III, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Законодавство України, а саме Сімейний кодекс України в ст. 150, визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов'язані поважати дитину, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 Сімейного кодексу України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідач проживав окремо, з іншою сім'єю ще до розірвання шлюбу із [PERSON], жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні спільної дитини. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 жовтня 2001 року з [PERSON] вирішено стягнути аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], в розмірі з 1\\4 частини всіх видів його доходу щомісячно починаючи з 16.10.2001 року, та до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується виконавчим листом № 2-1795/2001 (а.с. 13). Окрім невиконання обов'язків, покладених на [PERSON] судом та законом, він не виконує і інші батьківські зобов'язання: не турбується про фізичний та духовний розвиток доньки, не надає коштів на її утримання, не спілкується з нею, не цікавиться станом здоров'я та її добробутом, умовами життя та інтересами, що підтверджується характеристикою виданою Тернівським навчально-виховним комплексом Чугуївської районної ради Харківської області від 20 січня 2017 року з якої вбачається, що за час навчання батько, [PERSON] не брав участі у виховані та навчанні своєї доньки навчанням та вихованням дитини займається мати [PERSON] та її чоловік [PERSON]. (а.с.12). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Також існування підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], було підтверджено Висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Введенської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] - [INFO] по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], затвердженим рішенням Виконавчого комітету Введенської селищної ради № 15 від 03 березня 2017 року (а.с.16 ). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначені позивачкою обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також інші особи. Склад та розмір судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду позивачем надана квитанція про сплату судового збору в сумі 647.00 грн., які відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід позивача. На підставі викладеного та у відповідності з ч. 4, 5 ст. 19, ст.ст. 164, 165, СК України, ст.ст. 6, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved