Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], право власності на нерухоме майно, а саме: - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]; - 1/2 частину земельної ділянки, площею 1,4519 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району (тепер - Воскресенської селищної ради Вітовського району) Миколаївської області, яку він успадкував після смерті [PERSON], померлої [INFO], - 1/2 частину земельної ділянки площею 2,8547 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району (тепер - Воскресенської селищної ради Вітовського району) Миколаївської області, яку він успадкував також після смерті [PERSON] В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті [PERSON] залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість: свідоцтво про право власності на будинок було втрачено, а право власності на частки земельних ділянок не були переоформлені спадкодавцем після їх отримання в спадщину після смерті його матері [PERSON] Крім того, перепоною в оформленні нею особисто спадщини на це майно є формальна наявність спадкоємців, які були зареєстровані з померлим на час його смерті. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] і прийняла спадщину, але через зазначені обставини не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча свідоцтвом про право на спадщину відносно ділянок, копіями державних актів, довідкою органу реєстрації та іншими документами підтверджується належність померлому майна на час його смерті, а інші спадкоємці не претендують на спадщину, тому просила позов задовольнити. В судовому засіданні свій позов підтримала та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти його задоволення, вказавши, що на час смерті їх батька з ним проживала тільки [PERSON], хоча і були зареєстровані з ним, тому на спадщину не претендують. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши присутніх на засіданні учасників розгляду, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла громадянка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельних ділянок, площею 1,4519 га та 2,8547 га, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області, які їй належали відповідно до державних актів серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих 19 січня 2012 року Жовтневою (тепер - Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області. Спадщину після її смерті прийняли син [PERSON] та дочка [PERSON], які в порядку спадкування 4 листопада 2013 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, за яким кожному з них відійшло право власності на 1/2 частину кожної земельної ділянки. В той же час [PERSON] помер [INFO] і за свого життя не встиг переформити на себе зазначені частки земельних ділянок. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. На час відкриття спадщини (час смерті) з ним була зареєстрована та фактично проживала дочка [PERSON], тобто позивачка у справі. Крім того, відповідно до довідки Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 7 грудня 2016 року (а.с. 8) з ним також були зареєстровані інші його діти: [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON], тобто відповідачі в справі. Як позивачка, так і відповідачі, відповідно до ст. 1261 ЦК України, відносяться до спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з матеріалами спадкової справи, заведеної Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON], спадкоємець [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Згідно з положеннями ст. 1273 та ст. 1275 ЦК України у разі відмови спадкоємця від прийняття спадщини, його частка переходить до інших спадкоємців. Крім того, в судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що вони та [PERSON] фактично не проживали з померлим батьком на час його смерті, хоча і були з ним зареєстровані. Також це підтвердили в судовому допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] З таких доказів та даних слід дійти висновку, що позивачка [PERSON] є єдиною із спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON], яка проживала з ним на час відкриття спадщини, тому є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину. Окрім зазначених вище частин земельних ділянок, які [PERSON] успадкував після смерті своєї матері, після його смерті відкрилася також спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Однак позивачка, звернувшись до Вітовської державної нотаріальної контори за оформленням спадщини після смерті [PERSON] отримала письмове роз'яснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку через не представлення належним чином оформлених оригіналів правовстановлюючих документів на дану нерухомість. За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Так, державні акти (оригінали) про належність ділянок первісній власності були втрачені, до того ж, як було зазначено вище, [PERSON], отримавши право власності на 1/2 частини ділянок, не переоформив їх на своє ім'я. Крім того, за невідомих обставин було втрачено свідоцтво про право власності на будинок. Згідно з довідкою комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 30 червня 2017 року житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 20 лютого 1988 року виконавчим комітетом Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області. Відповідно до тієї ж довідки та технічного паспорту на будинок, складеного цим же підприємством 30 червня 2017 року, житловий будинок був побудований в 1977 році, має загальну площу - 77,50 кв.м., житлову - 71,50 кв.м. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що частини земельних ділянок (по 1/2 частині кожна) та будинок належали [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці [PERSON], як спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину після його смерті (з врахуванням неприйняття спадщини іншими спадкоємцями). В позасудовому порядку вирішити це питання позивачка не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно та в зв'язку зі смертю власника. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved