Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки та визнання права власності на житловий будинок. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2015 року здійснено розподіл домоволодіння між [PERSON] та [PERSON], а також визначено порядок користування земельною ділянкою. Просить виділити в окремий обєкт нерухомості належних їй 7/11 частин житлового будинку з господарськими спорудами, визнати за нею право власності на обєкт нерухомості та припинити між нею та [PERSON] право спільної часткової власності. У судове засідання сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги позивач підтримує, просить їх задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що житловий\~будинок з\~надвірними спорудами,\~який розташований\~за адресою:\~Одеська область,\~м.\~Ізмаїл,\~вул.\~Винниченка Володимира,\~52 належить: - [PERSON] 7/11 частки житлового будинку на підставі договору дарування (а.с.42-43); - [PERSON] - 4/11 частки житлового будинку на підставі договору дарування житлового будинку (а.с.44-45). За положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що перебуває в власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.6,7,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст.\~119\~ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.\~364\~ЦК України право\~спільної часткової\~власності припиняється,\~при виділі\~частки із\~спільного нерухомого\~майна власнику,\~що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст.\~181\~ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Відповідно до висновку експерта № 171/2018 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 10.10.2018 року, експерт пропонує виділити належні [PERSON] наступні приміщення, будівлі та споруди, а саме: 1-2 житлова, площею 12,9 кв.м.; 1-3 прохідна, площею 8,2 кв.м.; 1-4 кухня, площею 8,2 кв.м.; 1-5 житлова, площею 6,5 кв.м.; 1-8 тамбур, площею 2,5 кв.м., загальною площею 38,3 кв.м. та літня кухня літ. «Е» та сарай літ. «З», та надвірні споруди: № 1 паркан, № 2 водопровід (1/2 частина), № 3 мостіння (1/2 частина), № 6 хвіртка (1/2 частина), № 7 хвіртка, що встановлено згідно копії висновку експерта № 53/42-2014 від 14.04.2015 року, виконаного [PERSON] (а.с.19 - 28). Враховуючи \~вищевикладене,\~суд вважає\~за можливе\~виділити позивачу\~за належні\~частини обєкту нерухомості, відповідно до висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 171/2018 від 10.10.2018 року, визнати право власності та припинити право спільної часткової власності.

Outcome: approved