Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS], та стягнути з нього на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначила, що вона являється власником житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані її мати - [PERSON] та її колишній зять - [PERSON]. На день звернення до суду відповідач [PERSON] більше року в зазначеному будинку не проживає. В серпні 2014 року позивач усно звернулась до Онуфріївського РС ДМС України в Кіровоградській області щодо зняття з реєстрації проживання [PERSON], але їй було роз»яснено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зави цієї ж особи, та рекомендовано звернутись до суду. На численні звернення до відповідача знятись з реєстрації за вказаною адресою не дали результатів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та пояснила, що відповідач у будинку [ADDRESS] жодного дня не проживав, а лише був зареєстрований за його проханням зі згоди власника, оскільки йому необхідно було де-небудь зареєструватись, щоб влаштуватись на роботу. Те, що її колишній зять [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою позбавляє можливості позивача вільно розпоряджатись належним їй майном. Не заперечувала проти винесення заочного рішення, судові витрати просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, свідків, вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем 12 частки майна громадянина [PERSON], померлого [INFO], яка складається з житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] та належала спадкодавцю на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Онуфріївської селищною радою 11 березня 1970 року /а.с. 9/. Згідно довідки про склад сім»ї [PERSON] виданої Онуфріївською селищною радою № 1375 від 11.09.2014 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] /а.с. 11/. Згідно копії домової книги в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON]., [INFO] /а.с. 18-22/. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що проживають по сусідству з домоволодінням [ADDRESS] та підтвердили, що в зазначеному будинку весь час крім [PERSON], ніхто більше не проживав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З довідки № 1720 від 10 листопада 2014 року, виданої виконавчим комітетом Онуфріївської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області вбачається, що відповідач [PERSON] в будинку по [ADDRESS] зареєстрований з 21.08.2012 року, але за даною адресою не проживав. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки житловий будинок, у якому зареєстрований відповідач, належить позивачу на праві власності, проте відповідач з 21 серпня 2012 року фактично не проживає, не є членом сім'ї позивача, що не спростовано матеріалами справи, суд вважає заявлені позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Оскільки позивач [PERSON] відмовилась від відшкодування понесених нею судових витрат на її користь, судові витрати по справі слід залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved