Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач та її представник просять стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 91417,55 грн., три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 6161,82 грн., всього 97579,23 грн. Сторони у судове засідання не зявились. Представник позивача надав заяву про підтримання позову, розгляд справи без його участі та участі позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судові засідання двічі поспіль не зявилась, причини неявки не повідомила, заяв від неї не надходило. Відповідач повістки, направленні на адресу що вказана в позовній заяві, не отримує, у зв'язку з чим кореспонденція повертається без вручення за закінченням терміну зберігання. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи це, а також відсутність заперечення з боку позивача, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з позовом, 10 квітня 2015 року між сторонами укладений письмовий договір купівлі-продажу належного позивачеві будинку з надвірними будівлями, меблями та предметами побутового призначення по вул. Молодіжній, 31а с. Бесарабівка Кегичівського району Харківської області. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрований в реєстрі за №256. Сторони погодилися, що все зазначене майно буде продано відповідачеві за суму еквівалентну 8500 доларів США, які вона зобовязалася надати позивачеві після оформлення договору купівлі-продажу у нотаріуса. До моменту підписання договору купівлі-продажу будинку, позивач з ним не ознайомилася та не читала його, також їй не було повідомлено, що розрахунок за даним договором повинен був проводитися до моменту його підписання, якщо інше не встановлено самим договором. Копію зазначеного договору після його підписання їй також не було надано. ЇЇ вона отримала лише 15 червня 2017 року звернувшись до нотаріуса. Ознайомившись з цим договором позивачеві стало відомо, що гроші за проданий будинок вона отримала повністю до підписання договору купівлі-продажу. Тільки після оформлення договору купівлі-продажу будинку у нотаріуса сторони поїхали до с. Бесарабівка для розрахунку за будинок. В присутності свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідач передала позивачеві 5000 доларів США та повідомила, що в даний час у неї скрутне матеріальне становище, грошей більше вона не має, але зобовязується повернути їй залишок коштів в сумі 3500 доларів США до 05 квітня 2016 року, про що в присутності тих самих свідків написала розписку. Після цього позивач неодноразово спілкувалася з відповідачем і спочатку вона обіцяла повернути їй залишок боргу в сумі 3500 доларів США, а при останній зустрічі взагалі повідомила їй, що ніяких грошей вона повертати не буде, що позивач ошукала її і будинок не коштує тих грошей, які вона вже віддала. З огляду на наведене, позивач, посилаючись на ст. 509, 530, 610, 612, 625, 626, 629, 655 ЦК України, вважає, що відповідачем порушено грошове зобовязання, що виникло внаслідок укладення між ними договору купівлі-продажу будинку, в звязку з чим просить стягнути з відповідача суму боргу, визначеного її розпискою, та три відсотки річних від суми заборгованості, за прострочення грошового зобовязання. До позову додано відповідний розрахунок заборгованості. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта, ІПН та посвідчення учасника бойових дій позивача; копія розписки [PERSON] про повернення [PERSON] коштів в сумі 3500 доларів США до 05 квітня 2016 року; копія договору купівлі-продажу житлового будинку по вул. Молодіжній с. Бесарабіка Кегичівського району Харківської області від 10 квітня 2015 року, згідно з яким [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність зазначений житловий будинок; розрахунок відсотків річних внаслідок заборгованості, згідно з яким сума відсотків річних складає 6161,82 грн.; роздруківка зведеної таблиці індексів споживчих цін у Україні з 2010 по 2017 роки з сайту Міністерства фінансів України; копія довідки Бесарабівської сільської ради Кегичівського району Харківської області від 05 липня 2017 року №02-19/607 про реєстрацію [PERSON] по вул. Молодіжній, буд. 31а с. Бесарабівка Кегичівського району Харківської області. Дослідивши докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що факт отримання відповідачем коштів від позивача підтверджується відповідною розпискою. Згідно з умовами цієї розписки відповідач купила будинок по вул. Молодіжній, 31а с. Бесарабівка Кегичівського району Харківської області за 8500 доларів США, віддала на руки 5000 доларів, а 3500 доларів при свідках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобовязалася повернути до 05 квітня 2016 року. Як зазначено у позовній заяві, відповідач, у строк, передбачений розпискою, свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконала, що і стало підставою для звернення з даним позовом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 цього ж Кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим зобовязанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 610-612, 625 ЦК України. Так, відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання. Згідно з вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Встановлено, що відповідач покладене на неї грошове зобовязання не виконала, доказів про припинення правовідносин щодо повернення грошових коштів між сторонами не надано, в звязку з чим, суд погоджується з позицією позивача щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 91417,55 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобовязання, в сумі 6161,82 грн., всього в сумі 97579,23 грн., згідно з наданим позивачем розрахунком. Зазначені суми відповідачем не заперечені і не спростовані, доказів виконання зобовязання суду не надані. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] суд вважає належним чином доведеними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Згідно з п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК України, при прийнятті рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 Кодексу, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, витрати по сплаті судового збору у даній справі підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в сумі 975,79 грн.

Outcome: approved