Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що їй ,її колишньому чоловіку [PERSON] та її синові [PERSON] відповідачам по справі на праві власності належить квартира [ADDRESS] у рівних частинах. [PERSON] у 2005 року залишив сімю і жодного звязку з ним не має. Позивачка вважає, що володіє спірною частиною квартири вже більше одинадцяти років, тому набула право власності на неї за набувальною давністю. Представники позивачки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали,просять його задоволити, пояснивши, що позивачка володіла спірною частиною квартири відкрито та безперервно протягом більше, ніж одинадцять років. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився ,одак подав суду заяву у якій вказав,що позов визнає,просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином,про що свідчить оголошення в газеті «Галичина». Суд, заслухавши доводи представників позивачки,свідків,проаналізувавши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 р., тому норма ст. 344 даного Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2001 р. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1998 року позивачці , [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] у рівних частинах. (с. с. 5). Відповідно до довідки Новицької сільської ради від 16.05.2017 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачка , [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно технічного паспорту від 12.05.2017 року та довідки Івано-Франківського ОБТІ від 12.05.2017 року обєктом нерухомості є квартира [ADDRESS] та вона зареєстрована за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (с. с. 6-7,8). Згідно актів Новицької сільської ради від 04.04.2013 року та від 16.05.2017 року [PERSON] ,[INFO] не проживає у [INFO] з 2005 [PERSON] особисто утримує житло,проводить оплату комунальних платежів,самостійно зробила капітальний ремонт (а.с.9,10). Факт не проживання [PERSON] в спірному житловому приміщенні більш як одинадцять років та фактичного володіння спірною квартирою позивачкою в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON],[PERSON]. Враховуючи викладене, оцінюючи у сукупності здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що позивачка добросовісно заволоділа 1/3 частиною квартири [ADDRESS], так як, позивачка відкрито та безперервно володіє спірною частиною квартири протягом одинадцяти років, тому вимоги про визнання за нею права власності на вказану частину квартири за набувальною давністю підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved