Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

У вересні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що є власником 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право власності від 16.05.2011 року та витягу МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 01.06.2011 року. У вказаному будинку також зареєстрована відповідачка по справі [PERSON], яка за вказаною вище адресою тривалий час з 2016 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивачка та її представник, яка діє на підставі договору [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову та ухвалення заочного рішення. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 17.10.2018 року ухвалено рішення проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.05.2011 року вбачається, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 01.06.2011 року. Згідно з домової книги та інформації, наданої Центром адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Факт непроживання відповідача за адресою: [ADDRESS]. підтверджується актом від 30.08.2018 року, складеного сільським головою Виконавчого комітету Сартанської селищної ради, а також письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 2016 року по теперішній час. За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачка не проживає в будинку [ADDRESS] понад два роки, вона втратила право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved