Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просила здійснити поділ спільного майна подружжя автомобіля, виділивши у власність останнього даний транспортний засіб з присудженням їй компенсації 50% вартості такого. Вказала, що згідно оголошень про продаж аналогічного вживаного автомобіля (Renault Sandero 2011 р.в.), середня ціна останнього становить 200 тис. грн. У судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення й покази позивача, оцінивши інші докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторонни перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.11.2011 року, що стверджується копією відповідного свідоцтва № 177985. Спір у сторін виник щодо автомобіля, придбаного у шлюбі, марки Renault Sandero 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER], номер шасі VF1BSR4AH45318293. З довідки територіального сервісного центру 4646 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області від 23.07.2016 року № 31/13-464625777 вбачається, що даний транспортний засіб зареєстрований за відповідачем з 24.09.2015 року. Позивач, допитана як свідок, суду пояснила, що автомобілем користується відповідач, вона керувати даним транспортним засобом не вміє. Також вказала, що автомобіль було придбано за 8500 дол. США, а теперішня вартість останнього складає 200 тис. грн. Вирішуючи спір суд виходить з того, що у відповідності до ст. 60 СК України, спірний автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності як такий, що набутий подружжям за час шлюбу. Автомобіль є неподільною річчю. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 ст. 71 СК України, регламентовано, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначив у п. 22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п. 25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи наведене, а також відсутність домовленості між сторонами щодо спірного майна, або шлюбного договору, суд вирішуючи спір, дійшов висновку, що автомобіль був придбаний за час шлюбу подружжям, тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності та сторони відповідно мають рівні частки у цьому майні. При цьому, суд враховує те, що правовий режим такої власності має враховувати інтереси всіх її власників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Тому на думку суду, буде справедливим спірний автомобіль залишити за відповідачем, а позивачці присудити компенсацію у розмірі 100 тис. грн. як 50% вартості даного транспортного засобу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення судові витрати, що були понесені позивачкою.

Outcome: approved