Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач - Станіславська сільська рада Білозерського району Херсонської області 20 жовтня 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] є матір'ю дитини: [PERSON], [INFO]. Відповідачка дитину покинула, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не виконує свої батьківські обов'язки щодо дитини, не забезпечує його матеріально. Син [PERSON] з лютого 2017 року фактично проживає у [PERSON], яка здійснює за ним догляд. Мати відносини із сином не підтримує, разом з ним не проживає, його вихованням не займається, не цікавиться здоров'ям дитини, фізичним та духовним розвитком, матеріально не утримує. Крім того, [PERSON] неодноразово офіційно попереджувалась про відповідальність по дотриманню прав неповнолітніх, згідно із законодавством України, однак належних висновків для себе не зробила. Просили позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина та стягнути з неї аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. В ході судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачка просила не позбавляти її батьківських прав. Представник третьої особи - Білозерської районної державної адміністрації позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, додатково повідомила, що на даний час [PERSON] обвинувачується в скоєнні злочинів та утримується під вартою, дитина проживає у бабусі, яка називає себе такою, так як відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] записані зі слів матері, відповідно до ст. 135 ч. 1 СК України. Суд, заслухав учасників справи, дослідив докази, що є у справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені до вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER], виданого 11 квітня 2005 року) [PERSON] народився [INFO], та його батьками записані: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Відомості про батька в актовому записі про народженя [PERSON], записані, відповідно до ст. 135 ч. 1 СК України. Неповнолітній [PERSON], 2005 року народження, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, затвердженого сільським головою Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області та відповідно до довідки Станіславської амбулаторної загальної практики сімейної медицини від 12 квітня 2017 року проживає з бабусею [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. Мати дитини - [PERSON] з дитиною не спілкується, веде асоціальний спосіб життя. Із характеристики Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, на [PERSON], вбачається, що остання за час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, схильна до зловживання алкогольними напоями, крадіжок; постійного місця проживання не має. Крім того, на даний час [PERSON] утримується під вартою, так як обвинувачується в скоєнні злочину. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO] Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 01-10-454/0/17/601-18 від 13 червня 2017 року, орган опіки та піклування, враховуючи те, що відповідачка нехтує виконанням батьківських обов'язків, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, свідомо самоусунулася від виховання та утримання сина, вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO], доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], суд виходить з положень ст. 166 СК України, відповідно до яких особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що відповідачка зобов'язана та може надавати допомогу, так як є працездатною, у зв'язку з чим, відповідно до ст. ст. 84, 180 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2017 року та до повноліття дитини. Дослідив та оцінив докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачка [PERSON] дійсно не приділяє уваги вихованню сина, не піклується про його духовний і фізичний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не цікавиться його здоров'ям, а також не проявляє до сина батьківської уваги та турботи, а тому суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст 164 СК України, вважає за можливе позбавити відповідачку батьківських прав, так як вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивач згідно п. 14 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Таким чином, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає сплаті судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved