Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до до [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 березня 2007 року йому належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач починаючи з серпня 2015 року не пускає позивача у належну йому квартиру, змінила вхідні двері та замок, забрала оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Позивач повністю позбавлений можливості користуватися належним йому майном. Тому просить вселити його у квартиру та зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користування квартирою, надати ключі від вхідних дверей. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що відповідач не чинить перешкод відповідачу у користуванні житлом. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 березня 2007 року позивач є власником квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS] /а.с.5,7-9/. У вказаній квартирі також зареєстрована та проживає відповідач /а.с.16/. Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуватися ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Як роз'яснено у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як вбачається з висновку Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 01 грудня 2015 року, позивач звертався до правоохоронних органів з приводу того, що з серпня 2015 року відповідач змінила замок від вхідних дверей у квартирі та не пускає його до житла. Позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач є його рідним братом. З серпня 2015 року відповідач не пускає позивача до квартири, посилаючись на те, що квартира належіть їй. Вхідні двері змінено. Оцінюючи пояснення свідка [PERSON] суд приймає до уваги, що свідок є рідним братом позивача. Пояснення свідка суд вважає щирими та правдивими, оскільки вони не спростовані жодними доказами, не суперечать обставинам, встановленим в ході судового розгляду. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що з боку відповідача йому чиняться перешкоди у користуванні належною йому квартирою. Доводи представника відповідача про те, що відповідач не чинить позивачу перешкод у користуванні квартирою не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються доказами, дослідженими у судовому засіданні. Також, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved