Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "ФідоБанк" звернулась з позовом до Прокуратури Одеської області, [PERSON] про звільнення майна з під-арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.04.2008 року ВАТ «Ерсте Банк», укладено Кредитний договір № 014/9252/3/13363 з громадянином [PERSON] (надалі Позичальник), відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 30000,00 (тридцять тисяч дол. США 00 центів) дол. США на строк користування кредитними коштами до 09 квітня 2018 року включно зі сплатою 14,5 % річних. Кредитні кошти були призначені на споживчі цілі. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між АТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки (з фізичною особою) від 10.04.2008 р. (надалі - Договір іпотеки) посвідчений в той же день приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за Р№602. Позичальником було передано в іпотеку АТ «Ерсте Банк» - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку з порушенням умов кредитного договору [PERSON] АТ «Ерсте Банк» змушений звернутись за захистом своїх прав до Суворовського районного суду м. Одеси. Так, 22.11.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси ухвалене заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ерсте Банк» суми заборгованості за Кредитним договором у сумі 279 592,44 грн. 02.02.2011 року відкрито виконавче провадження. В ході здійснення виконавчого провадження було описане й арештоване майно, а саме : квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], належну на праві приватної власності [PERSON] та знаходилась в іпотеці АТ «Ерсте Банк». Однак, у ході виконання встановлено, що згідно з Єдиним державним реєстром заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстровано арешт нерухомого майна боржника [PERSON] від 02.02.2012 за Р№12124281, підстава обтяження: Постанова від 27.01.2012 Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області. На даний час зазначений арешт не дає можливості Банку реалізувати свої права та задовольнити свої вимоги до [PERSON] за рахунок реалізації іпотечного майна. У зв'язку з цим 29.12.2013 року було повернуто виконавчий документ на підставі наявності арешту Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області. На підставі ст. 527 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про іпотеку» ПАТ «Ерсте Банк» у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має переважне право на задоволення забезпечених вимог за рахунок предмета іпотеки. На підставі викладеного, позивач просив звільнити з-під арешту, накладеного постановою Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області від 27.01.2012р. - квартиру [ADDRESS], а також вилучити Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про арешт даної квартири. Ухвалою суду від 11.07.2013р. судом була проведена заміна неналежного відповідача - Біляївську міжрайонну прокуратуру Одеської області на належного відповідача - Прокуратуру Одеської області, а також змінений процесуальний статус - [PERSON] з третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача на відповідача. Відповідно до ухвали суду від 04 лютого 2014р. по справі було допущено процесуальне правонаступництво та замість позивача ПАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Фідокомбанк» був допущений правонаступник - ПАТ «Фідобанк». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а також обставини заявленого позову. Представник Прокуратури Одеської області просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважав його необґрунтованим. [PERSON] в процесі розгляду справи позовні вимоги визнав, проте в останнє судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 10.04.2008 року ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», укладено Кредитний договір № 014/9252/3/13363 з громадянином [PERSON] (надалі Позичальник), відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 30000,00 (тридцять тисяч дол. США 00 центів) дол. США на строк користування кредитними коштами до 09 квітня 2018 року включно зі сплатою 14,5 % річних. Кредитні кошти були призначені на споживчі цілі. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між АТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки (з фізичною особою) від 10.04.2008 р. (надалі - Договір іпотеки) посвідчений в той же день приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за Р№602. Позичальником було передано в іпотеку АТ «Ерсте Банк» - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку з порушенням умов кредитного договору [PERSON] АТ «Ерсте Банк» змушений звернутись за захистом своїх прав до Суворовського районного суду м. Одеси. Так, 22.11.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ерсте Банк» суми заборгованості за Кредитним договором у сумі 279 592,44 грн. 02.02.2011 року відкрито виконавче провадження. В ході здійснення виконавчого провадження було описане й арештоване майно, а саме : квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], належну на праві приватної власності [PERSON] та знаходилась в іпотеці АТ «Ерсте Банк». Однак, у ході виконання встановлено, що згідно з Єдиним державним реєстром заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстровано арешт нерухомого майна боржника [PERSON] від 02.02.2012 за Р№12124281, підстава обтяження: Постанова від 27.01.2012 Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області. Судом встановлено, що вищевказана постанова була прийнята помічником Беляївського міжрайонного прокурора Одеської області в процесі розслідування кримінальної справи щодо [PERSON] (а.с. 42-43) Вироком Біляївського районного суду Одеської області [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 366 КК, та ч. 2 ст. 191 КК України. Вироком також з [PERSON] було стягнуто на користь Василівської сільської Ради Біляївського району Одеської області суму у розмірі 31999 гривень 91 копійка. (а.с. 45-47) Відповідно до умов Іпотечного договору та згідно до вимог ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, незалежно від настання строку виконання зобов'язань за основним договором, у випадку, зокрема, невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором. У відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 3 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. З матеріалів справи вбачається, що право застави у позивача виникло 10.04.2008р., крім того, існує заборгованість за кредитним договором, яка значено перевищує вартість предмету застави. Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким обтяжувачем є ПАТ «Фідобанк» як правонаступник ПАТ «Ерсте Банк». Таким чином, накладення арешту на квартиру не дає можливість позивачу реалізувати предмет іпотеки, що порушує його права як іпотекодержателя. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя вернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки заставодержатель має переважне право для задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави. Необхідно також зазначити, що позивач можливість захистити свої права тільки в порядку цивільного судочинства, оскільки інший порядок не передбачений.

Outcome: approved