Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

У грудні 2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання в Україні,яка уточнювалась в останнє 22.02.218 року. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] вказав, що він народився 05.11.1995 року у м.Горіс республіки Вірменія. Його батьки [PERSON] та [PERSON] у 1999 році разом із заявником переїхали на постійне місце мешкання в Україну. Також заявник вказав, що починаючи з 01.01.2001 року він постійно мешкав без реєстрації разом із своїми батьками за адресою: с.Лукашеве Запорізького району Запорізької області, по вул.8 Березня, буд. 9. За весь час мешкання на території України нікуди не виїжджав, кордон не перетинав. Окрім цього, в заяві зазначено, що [PERSON] 29.05.2009 року отримав ідентифікаційний код у ДПІ Запорізького району Запорізької області. Під час життя на території України, він відвідував дитячий садок в с.Лукашеве Запорізького району Запорізької області, закінчив загальноосвітню школу та отримав атестат про загальну середню освіту. Коли йому виповнилось 16 років [PERSON] звернувся до Запорізького районного УДМС України в Запорізькій області для отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено у видачі паспорту у звязку з тим, що він не має достатніх документів, які можуть підтвердити його особистість. На підставі вищевикладеного [PERSON] був вимушений звернутись із вказаною заявою до суду, в якій просить суд встановити факт того, що він мешкає на території України більше 5 (пяти) років, а саме в період часу з 01.01.2001 року по теперішній час. В судовому засіданні представник заявника адвокат [PERSON] підтримав заяву [PERSON] в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Запорізького районного відділу УДМС України в Запорізькій області - [PERSON] була присутня в судовому засіданні, яке відбулося 15.01.2018 року, пояснила, що проти первісної заяви про встановлення факту проживання в Україні заперечує. Після уточнення позовних вимог заявником [PERSON], від представника Запорізького районного відділу УДМС України в Запорізькій області відзиву не надходило, тому суд вважає за можливе розглядати справу за наявними доказами, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ЗУ «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-ІІІ, іноземець або особа без громадянства можуть бути прийняті до громадянства України за їх клопотанням. Відповідно до положень\~Закону України "Про громадянство України"\~та Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Стаття 9 Закону визначає умови прийняття громадянства України: 1) визнання і дотримання Конституції України та законів України; 2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов'язання припинити іноземне громадянство (для іноземців). 3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років. Стаття 1 Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії V-ІІІ-СЛ №428365 від 09.11.1995 року [PERSON] народився 05.11.1995 року в м.Горіс республіки Вірменія, про що в книзі реєстрації актів про народження був зроблений актовий запис №353. Також у вказаному свідоцтві батьками заявника зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Згідно тимчасової посвідки на постійне місце проживання серії ЗП №005552/40626 [PERSON] виїхав з Вірменії у 1999 році, а згідно тимчасової посвідки на постійне місце проживання серії ЗП № [PERSON], виїхала з Вірменії у 2000 році. Відповідно до довідки №619 від 22.07.2017 року, яка видана виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та довідки №926 від 16.02.2018 року, яка видана виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], [INFO], дійсно проживає без реєстрації з 2001 року по теперішній час за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Лукашеве, вул. 8 Березня, 9 разом із своїми батьками [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки №6004 від 07.07.2014 року, яка видана «Лукашівським ЗНВК дошкільний навчальний заклад», [PERSON], [INFO] з 2001 по 2002 навчався у різновіковій групі Лукашівського НВК, з 2002-2003 років зарахований до 1-го класу Лукашівського НВК, де навчався до 2012 року. У 2012 році вибув до гімназії «Елінт», у січні 2013 року повернувся до 11- го класу Лукашівського НВК, який закінчив 31.05.2013 року. На підтвердження того, що заявник закінчив Лукашівський НВК 31.05.2013 року, [PERSON] надав до суду копію атестата про отримання базової загальної середньої освіти серії АР №44657959 від 01.06.2013 року. Крім того в матеріалах справи міститься картка фізичної особи платника податків, яка видана [PERSON] 29.05.2009 року. Всі вище викладені факти дійсно свідчать про те, що особа перебувала на території України з 2001 року. Згідно довідки Генерального консула [PERSON] Вірменія №131 від 22.07.2016 року, інформація про громадянську приналежність [PERSON], [INFO], в базі даних автоматизованої інформаційної системи Паспортно візового управління Поліції [PERSON] Вірменія та Державної реєстрації населення [PERSON] Вірменія відсутні. [PERSON] паспорт громадянина [PERSON] Вірменія не отримував. Вказана довідка свідчить про те, що [PERSON], [INFO] не є громадянином [PERSON] Вірменія. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз'яснень Верховного суду України, викладених в узагальненні судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 01.01.2012 року справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 76 ЦПК Укераїни, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суду були надані письмові пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Батьки заявника - [PERSON] та [PERSON] в своїх заявах зазначили, що підтверджують той факт, що [PERSON] дійсно з 2001 року по теперішній час проживає за адресою: [INFO]. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є директор Лукашівського НВК, де навчався [PERSON] Свідок підтвердила той факт, що [PERSON]з 2001 по 2002 навчався у різновіковій групі Лукашівського НВК, з 2002-2003 років зарахований до 1-го класу Лукашівського НВК, де навчався до 2012 року. У 2012 році вибув до гімназії «Елінт», у січні 2013 року повернувся до 11- го класу Лукашівського НВК, який закінчив 31.05.2013 року з відзнакою. Також свідок вказала, що [PERSON] зі своїми батьками територію села не залишав. Свідок [PERSON] в своїх поясненнях вказала, що вона була класним керівником [PERSON] з 5-го по 11 й клас у Лукашівському НВК, викладала в нього російську мову та зарубіжну літературу. Також свідок пояснила, що [PERSON] проживає з 2001 року по теперішній час за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Лукашеве, вул. 8 Березня, 9. У відповідності до вимог п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. З урахуванням вищевикладеного, оскільки заявником [PERSON] надано суду достатньо переконливих доказів, суд приходить до висновку про задоволення його заяви в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved