Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] та стягуються в користь [PERSON] відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15.06.2015 року та стягувати з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в сумі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, та стягувати такі в користь [PERSON] , Позов обґрунтовує наступним. З відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі,який розірвано 18.12.2015. Від подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що згідно з рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15.06.2015 у справі № 444/1240/15-ц, провадження № 2/444/659/2015 із [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно. Позивачка стверджує, що їхній з відповідачем син проживає разом з нею. Батьки допомагають їй утримувати дитину, оскільки відповідач взагалі є байдужим до інтересів та потреб сина. Участь відповідача в утриманні дитини обмежується лише наданням аліментів в сумі 500,00 грн. щомісячно, а також окремими дрібними покупками. В інших витратах на дитину відповідач відмовляється брати участь. Позивачка зазначає, що вона отримує допомогу від держави (пенсію) як особа з 3 групою інвалідності, має проблеми зі здоров`ям,часто відвідує лікарів, в тому числі лікаря-невролога, оскільки має періодичні прояви судом, втрати свідомості, провали в пам`яті. Позивачка не працює, а робота біля рухомих механізмів, вогню, води їй протипоказана. Пояснює, що вона отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю, оскільки син є дитиною з 3 групою інвалідності, однак цих коштів не вистачає на його утримання та лікування. Коштів, які надає батько дитини в розмірі 500 грн. є недостатньо навіть для елементарних потреб сина. Зазначає, що на даний момент з відповідача стягуються аліменти в значно меншому розмірі, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачці відомо про те, що відповідач періодично їздить працювати в Польщу, де отримує заробітну плату,на утриманні інших осіб не має. Викладене, на думку позивачки, свідчить про те, що відповідач має достатній заробіток, дохід, як наслідок може надавати кошти на утримання дитини. Однак точного розміру заробітку, доходу відповідача їй невідомо. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від відповідача не надходило на адресу суду клопотань, відзиву на позовну заяву. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 18.12.2015, що стверджується копією рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18.12.2015. Від подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Син проживає із позивачкою. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15.06.2015 вирішено стягуватиаліменти із [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , та стягувати такі на користь його матері в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.06.2015 і до досягнення дитиною повноліття. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , Копією довідки № 430 від 25.05.2021, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області підтверджується, що [PERSON] зареєстрований та проживає разом із позивачкою та її батьками [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 346919підтверджується, що позивачка [PERSON] є особою з 3 групою інвалідності. З копії індивідуальної програми реабілітації інваліда № 705, що видана Галицькою МСЕК 27.08.2019, вбачається, що [PERSON] протипоказана робота біля рухомих механізмів, вогню, води. Копією медичної картки амбулаторного хворого № 0488 підтверджується, що позивачка має проблеми із здоров`ям, страждає періодичними проявами судом, втратою свідомості, провалами в пам`яті. Із копії довідки № 1513 від 29.08.2019, яка видана виконкомом Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] після закінчення школи і на сьогоднішній час не працює і має на утриманні сина, [PERSON] . З копії медичного висновку №5 про дитину-інваліда віком до 18 років від 15.01.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом. З копії індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 5, яка видана Комунальним некомерційним підприємством Жовківської районної ради «Жовківська центральна районна лікарня» 15.01.2020, вбачається, що [PERSON] визначено індивідуальну програму реабілітації як дитини-інваліда. Копією висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 25.07.2019 року № 63, який виданий Комунальною установою «Інклюзивно-ресурсний центр» Жовківської районної ради Львівської області, вбачається, що [PERSON] має особливі потреби. Копією посвідчення серії [NUMBER] від 02.11.2020 підтверджується, що [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, згідно якого відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд враховує те, що неповнолітній син [PERSON] є дитиною-інвалідом проживає разом з позивачкою, яка є інвалідом третьої групи та не працює. Суд враховує, що позивачкою не надано суду доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на сина в більшому розмірі, а саме в розмірі 5000 грн. щомісяця. Доказів на підтвердження того, що відповідач працює та одержує доходи у суду немає. Місце праці відповідача судом не встановлено, разом з тим, висновки суду про те, що він має можливість виконувати обов`язки по утриманню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як це передбачено чинним законодавством, та сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в більшому розмірі, ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки відповідач є працездатною особою молодого віку та не має на утриманні інших дітей. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня 2021 року - 2013 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2100 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року- 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривня. Враховуючи вищенаведене, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків на утримання дітей, те, що відповідач проявив байдужість до розгляду справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про збільшення розміру аліментів, що стягуються із [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] та стягуються в користь [PERSON] відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15.06.2015 року та стягувати з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в сумі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, та стягувати такі в користь [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] .

Outcome: approved