Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 07.06.2018 року перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що сімейне життя між сторонами не склалось, вони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має різне бачення сімейного життя та ведення господарства, внаслідок чого вони втратили почуття взаємної любові і підтримки. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, малолітнього сина залишити проживати з нею. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача в її користь судові витрати, які складаються із 840,80 грн. сплаченого судового збору. Позивач в судове засідання не з`явилася, 28.01.2021 року та 25.02.2021 року її представник [PERSON] подав до суду письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище - " [PERSON] ", а розгляд справи проводити в його та позивача відсутності (а.с. 40, 42). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив. 17.11.2020 року подав до суду письмову заяву про надання сторонам 6 місяців строку на примирення, оскільки вважає, що шлюб можливо зберегти. Крім того, у зв`язку з перебуванням на самоізоляції з метою уникнення поширення коронавірусної інфекції просить розгляд справи проводити у його відсутності (а.с. 27). За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, доходить наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 07.06.2018 року. Шлюб зареєстровано Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 1052 (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження, перекладеного з іспанської на українську мову, сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). Відповідно до довідки № 2610, виданої 19.06.2019 року Управлінням надання адміністративних послуг Коломийської міської ради, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою місця проживання позивача (а.с. 14). Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.11.2020 року призначено подружжю [PERSON] та [PERSON] 1 місяць строку на примирення (а.с.31). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, в призначений судом строк не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин шлюб слід розірвати та відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін суд вважає, що останнього слід і надалі залишити проживати з позивачем. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с. 3). Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід присудити на користь позивача вказані судові витрати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved