Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У жовтні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 5 вересня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 161. Від шлюбу в них є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим. Відносини між ними зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. [PERSON] просить шлюб розірвати, просить їй залишити прізвище [PERSON], малолітню дочку після розірвання шлюбу залишити проживати з матір'ю, судові витрати розділити порівну. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнає, миритись не бажає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 5 вересня 2010 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 161. Від спільного подружнього життя в них є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Між сторонами на протязі тривалого часу виникають непорозуміння та суперечки, внаслідок чого спільне проживання стало неможливим. Відносини між ними зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дочку сторін суд залишає проживати з матір'ю. Судові витрати покласти на сторони в рівних частинах.

Outcome: approved