Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Сутність заявленої вимоги до суду У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, уточнивши який, мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку в сел. Липова Долина та двох земельних ділянок, які він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно заповів онукові [PERSON] (відповідачу по справі). У межах шестимісячного строку, визначеного законом, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через спільну реєстрацію відповідача разом із померлим за однією адресою, що свідчить про те, що відповідач фактично прийняв спадщину. Зазначила, що дійсно місце проживання відповідача зареєстровано за адресою разом із позивачем, однак із весни 2015 року та до самої смерті спадкодавця за місцем реєстрації [PERSON] не проживав, спадкодавця не відвідував, допомоги на поховання не надавав. Позивачка просила суд установити факт неприйняття [PERSON] спадщини за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з його постійним непроживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позиція сторін та їх представників у даній справі Позивач та його представник у судовому засіданні уточнений позов підтримали повністю, вважали його обґрунтованим. [PERSON] суду пояснила про те, що за три останні роки до смерті свого діда відповідач відвідав її всього 3-4 рази (зокрема, у жовтні 2015 року відповідач приїхав до них узяв яблук, через два місяці забрав свій телевізор і не зайшов до діда), дідуся практично не бачив. До 2015 року відповідач жив у будинку зі своєю першою дружиною, з 2015 року він почав проживати у с. Кімличка з іншою дружиною, працюючи спочатку на постійній роботі кілька місяців у с.Сакуниха Недригайлівського району Сумської області, і більше проживати на [ADDRESS] не повертався. Відповідач приїхав на поховання діда в день смерті в [INFO] року, на день смерті діда він перебував у м. Києві на роботі, вже в будинку на той час його речей не було, проте реєстрація місця проживання відповідача залишилася незмінною. Представник позивача [PERSON] . підтримала заявлений уточнений позов та додатково суду пояснила про те, що відповідач постійно до дня та на день смерті дідуся з ним в сел. Липова Долина не проживав, спільно домашнє господарство не вів, а постійно протягом трьох останніх років проживав за межами сел. Липова Долина, створивши нову сім`ю, працевлаштувавшись у м. Києві. Відповідач та його представник [PERSON] у судових засіданнях 28 листопада 2018 року, 23 січня 2019 року позов не визнали, заперечили в його задоволенні, підтримали раніше поданий відзив на позов, в якому зазначали, що відповідач дійсно не міг постійно проживати зі спадкодавцем, оскільки через матеріальні проблеми та відсутність можливості офіційно працевлаштуватися за місцем свого проживання, був вимушений із 2015 року їздити на тимчасові заробітки в м. Київ. За можливості завжди повертався додому в [ADDRESS]. Позов до суду про визнання його таким, що втратив право на користування житловим будинком не подавався. Щодо зміни заповіту [PERSON] , перед його смертю, уважали надуманим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки відповідач мав гарні відносини зі своїм дідом. У судовому засіданні 23 квітня 2019 року відповідач позов визнав у повному обсязі та суду пояснив про те, що він дійсно постійно до дня та станом на день смерті дідуся з ним не проживав, домашнє господарство з ним не вів, оскільки він свідомо, за власним бажанням, без будь-яких конфліктів залишив зареєстроване місце проживання в сел. Липова Долина, створив нову сім`ю, одружившись із іншою жінкою, працевлаштувався за межами сел. Липова Долина, останнє його місце роботи розташовувалось у м. Києві, відвідування зареєстрованого місця проживання відбувалися протягом короткого часу, одноразово та одноденно, без ночівлі в будинку діда та баби. Представник відповідача підтримав позицію відповідача, уточнивши, що він роз`яснив [PERSON] . процесуальні наслідки визнання позову, і визнання ним даного позову відповідає його дійсному наміру. Процесуальні дії суду в даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 листопада 2018 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання на 28 листопада 2018 року о 15 год. 40 хв. 28 листопада 2018 року протокольною ухвалою в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 07 грудня 2018 року, для надання стороні відповідача часу для надання відзиву на уточнений позов. 07 грудня 2018 року ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 грудня 2018 року на 09 год. 00 хв. 28 грудня 2018 року протокольною ухвалою в судовому засіданні оголошена перерва до 23 січня 2019 року, для виклику відповідача та його представника. 23 січня 2019 року протокольною ухвалою в судовому засіданні оголошена перерва до 13 лютого 2019 року в зв`язку з необхідністю допиту свідків. 13 лютого 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з неявкою свідків з обох сторін. 04, 21 березня 2019 року сторонам по справі за їх клопотаннями судом надавався час для позасудового вирішення даного спору. 04 квітня 2019 року суд не прийняв визнання позову відповідачем, оголошено перерву в судовому засіданні для виклику всіх сторін та їх представників. 23 квітня 2019 року суд ухвалив рішення по суті спору. Установлені судом обставини даної справи [PERSON] та [PERSON] 03 жовтня 1969 року зареєстрували шлюб (а.с. 6). [PERSON] на підставі розпорядження голови Липоводолинської районної державної адміністрації від 21 квітня 2003 року № 200 передано в приватну власність: земельну ділянку площею 0,126 га, яка розташована на території Липоводолинської селищної ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 2,365 га, яка розташована на території Липоводолинської селищної ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,813 га, яка розташована на території Липоводолинської селищної ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7-9). 26 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування будинку, посвідчений приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Бондаренко О . В . 28 грудня 2008 року, за реєстровим номером 2086, відповідно до умов якого дарувальник [PERSON] подарувала, а обдаровуваний [PERSON] безоплатно прийняв будинок із господарськими будівлями в [ADDRESS] (а.с . 11 ). 04 березня 2014 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося й з чого воно не складалося і взагалі на все те на, що він матиме право за законом, заповів [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] помер в сел. Липова Долина Сумської області [INFO] у віці 72 років (а.с.13). Згідно з довідкою Липоводолинської ЦРЛ № 103 від 15 травня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , з 30 березня по 05 квітня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Липоводолинській ЦРЛ (а.с. 18). Відповідно до довідки № 3506 від 17 жовтня 2018 року, виданої Липоводолинською селищною радою Сумської області, останнім постійним місцем проживання та реєстрації гр. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] було сел. Липова Долина, [ADDRESS] . У зазначеному будинку разом із [PERSON] на час його смерті були зареєстровані його дружина [PERSON] , онук [PERSON] та правнучка [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до довідки № 1296 від 15 травня 2018 року, виданої Липоводолинською селищною радою Сумської області , у будинку в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Із довідки Липоводолинської селищної ради Сумської області № 1298 від 15 травня 2018 року, складено на підставі даних погосподарського обліку [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але згідно з наданої заяви [PERSON] підтвердженої підписами сусідів та депутата, із 2015 року фактично за зазначеною адресою не проживає (а.с. 15). Згідно з інформацією № 275/01-16 від 06 грудня 2018 року, наданої приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Бондаренко О.В ., 15 травня 2018 року нею заведена спадкова справа № 41/2018 після смерті, [INFO] року [PERSON] , за заявою [PERSON] Інші заяви від будь-яких осіб по даній справі не надходили (а.с. 46). Свідок [PERSON] суду пояснив про те, що з лютого 2017 і до початку 2018 року він разом з відповідачем працювали в м. Києві, проживали разом з ним постійно в гуртожитку в м. Києві, зі слів [PERSON] він 1-2 рази на місяць проїздив до своєї бабусі в сел. Липова Долина. Свідок [PERSON] суду пояснила про те, що онук [PERSON] протягом останніх 3 років у сел. Липова Долина разом із дідусем та бабусею не проживав, за цей період вона його бачила 3-5 років, він як прийшов у день, так і цього дня залишав будинок бабусі та дідуся, тижнями чи по декілька днів він у бабусі та дідуся протягом 3 років до дня смерті дідуся не проживав. Свідок [PERSON] також суду показав про те, що протягом останніх трьох років він, як сусід, постійно допомагав позивачу по господарству, допомагав по городу, але її онук разом із нею та дідусем не проживав (до цього, у 2015 році він постійно проживав разом із дідусем та бабусею, працюючи в сел. Липова Долина, а останні три роки він припинив таке проживання, рідко відвідуючи бабусю). Свідок [PERSON] суду показала про те, що [PERSON] постійно не проживав в одному будинку в сел. Липова Долина разом із бабою та дідом, зокрема, три роки до дня смерті діда, по господарству в цей період він зазначеним особам не допомагав. Свідок [PERSON] суду пояснила про те, що після розлучення [PERSON] з першою жінкою він із 2015 року постійно не проживає в сел. Липова Долина, створив іншу сім`ю, бабусі та дідусю він не допомагав, на відміну від сусідів. Норми права, які підлягають застосуванню в даній справі Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ч. 1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Висновки суду по суті заявленої вимоги Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Дослідженими судом доказами підтверджено факт постійного непроживання відповідача станом на день смерті [PERSON] (станом на 05 квітня 2018 року) і протягом більш ніж річного терміну до цієї події. При цьому, суд уважає непереконливим довід відповідача про те, що він, як спадкоємець за заповітом, після смерті [PERSON] на належне останньому спадкове майно, спадщину прийняв, у зв`язку з його місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , де фактично був зареєстрований спадкодавець [PERSON] , оскільки судом із показань свідків та з пояснень самого відповідача установлено те, що [PERSON] був відсутній за місцем реєстрації з весни 2015 року в зв`язку зі створенням нової сім`ї та його працевлаштуванням за межами сел.Липова Долина, і лише час від часу приїздив в сел. Липова Долина, що не можна розглядати, як обставину в підтвердження спільного й безперервного проживання зазначеного спадкоємця протягом певного часу разом зі спадкодавцем, в тому числі, й на час відкриття спадщини. Також суд ураховує ту обставину, що відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього (до 05 квітня 2018 року), протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не подав, тому його не може вважатися особою, яка прийняла спадщину. Визнання позову відповідачем ґрунтується на нормах ст. 1268 ЦК України, оскільки, як підтвердив відповідач в усній заяві про визнання позову, він за власним бажанням виїхав із зареєстрованого місця проживання в сел. Липова Долина на початку 2015 року, обрав собі фактичне нове місце проживання, виїжджав на роботу до м. Києва та до інших населених пунктів, тривалий час не проживаючи зі своїм дідом [PERSON] , що також підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями свідків зі сторони позивача. З урахуванням вищевикладеного, суд уважає заявлений позов обґрунтованим, а визнання позову відповідачем таким, що узгоджується з установленим судом обставинами справи, ґрунтується на законі, відповідає його дійсному волевиявленню з усвідомленням юридичних наслідків цієї процесуальної дії, а тому в судовому порядку слід установити факт неприйняття [PERSON] спадщини за заповітом після смерті [PERSON] через його непроживання постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Розподіл судових витрат по справі При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила 704,80 грн. судового збору. Оскільки визнання позову відповідачем відбулося після початку розгляду даної справи по суті, і ухвалення рішення суду по суті даного відбулося після дослідження всіх доказів у справі, зазначений розмір судового збору на підставі ст.133,141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі (а.с.1).

Outcome: approved