Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У квітні 2014 року Бердичівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування пред'явила в суді вказаний позов. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] та стягувати аліменти в розмірі 385 гривень щомісячно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на протязі декількох місяців та на даний час [PERSON] проживає зі своєю рідною тіткою [PERSON], за адресою [ADDRESS]. [PERSON] займається вихованням племінника, забезпечує усім необхідним для нормального фізичного та морального розвитку дитини. [PERSON], батько хлопчика, матеріальної допомоги сину не надає, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, вихованням дитини не займається. Він ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, тобто створились умови, які шкодять інтересам дитини. Вимоги і та пропозиції працівників служби у справах дітей батько не виконує. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини викладені в позовній заяві, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечення проти позову до суду не направив, позов не оспорив. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив, - проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5, 23-24). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] року ( а.с. 4). З актів обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 27.03.2014 року та від 08.04.2014 року вбачається, що малолітній [PERSON] з кінця 2013 року проживає у тітки [PERSON] у м. Житомирі. В будинку де проживає [PERSON] порушені санітарно-гігієнічні норми, відсутні умови для проживання, проведення дозвілля та повноцінного розвитку дитини. Будинок потребує капітального ремонту (а.с. 7,18). З характеристики з місця проживання на [PERSON] вбачається, що останній зловживає алкогольними напоями, будинок, де він проживає потребує ремонту, земельна ділянка не обробляється. Свого сина [PERSON] батько не виховує, не створює умов для проживання дитини ( а.с. 6). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 ЦПК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Відповідач позов не оспорив, хоча не був позбавлена такої можливості. В матеріалах справи є заява [PERSON], зідно якої він не заперечив проти позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON]. Вказав, що не працює та зловживає смирними напоями. Вихованням дитини займається родичка - [PERSON] ( а.с.8). Орган опіки та піклування - Бердичівська районна державна адміністрація вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], про що свідчить відповідний висновок даного органу ( а.с. 9). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку в тому, що [PERSON] тривалий період часу умисно ухиляється від своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], а тому його слід позбавити батьківських прав щодо дитини. Позивач також просить стягувати з відповідача 385 гривень аліментів на утримання дитини. В цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 СК України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст 184СК України). В матеріалах справи відсутні відомості про регулярний заробіток відповідача, про його стан здоров'я, наявність інших утриманців. Поряд з тим, враховуючи, що відповідач позов в частині стягнення аліментів не оспорив, не надав доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі 385 гривень, виходячи з інтересів дитини та його матеріального становища, суд стягує аліменти саме в такому розмірі. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 гривень 20 копвйок ( 243,6 грн.+234,6 грн. ),відповідно до ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача.

Outcome: approved