Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний\~газ у розмірі 11204,04 грн, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач, як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та являється постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого НКРЕКП, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, згідно ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно до вимог Правил, акцептування публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, сплата/часткова сплата споживачем вартості природного газу, або факт фактичного споживання природного газу, який визначається за даними Оператора ГРМ - ВАТ "Кіровоградгаз" та вноситься до особового рахунку Споживача. Відповідач акцептував договір, повернувши постачальнику заяву-приєднання, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість спожитого природного газу. На умовах договору постачання природного газу, позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства. Позивачем в період з листопада 2018 року по липень 2020 року було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 11204,04 грн (з урахуванням проплат станом на дату подачі позову), вартість якого відповідачем не сплачена, про що свідчить виписка з особового рахунку відповідача. 17.12.2019 року відповідач звернулася до позивача з заявою про реструктуризацію заборгованості на суму 11787,25 грн терміном на 6 місяців. Відповідач визнав суму боргу в розмірі 11787,25 грн станом на 01.12.2019 року шляхом укладання договору реструктуризації заборгованості № 1912000005126 від 17.12.2019 року терміном дії до 30.06.2020 року, відповідно до п. 2.2 договору про реструктуризацію відповідач зобов`язався сплатити заборгованість до 30.06.2020 року згідно з графіком. Таким чином, оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання ним своїх зобов`язань, а тому порушує права позивача на одержання плати на поставлений природний газ у встановлений договором строк. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 13.11.2015 зареєстрована юридична особа ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» (а.с.7-10). 17.12.2019 року [PERSON] звернулася до начальника «Центру обслуговування споживачів «Нафтогаз України» з заявою про укладення договору про реструктуризацію заборгованості. Того ж дня між начальником центру обслуговування абонентів та [PERSON] укладено договір № 1912200005126 про реструктуризацію заборгованості, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язується погасити борг до 30.06.2020 року згідно графіку (а.с. 14-15). Витяг з особового рахунку-фінансового стану абонента свідчить про те, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий споживачу [PERSON] . Розмір заборгованості за спожитий природний газ з листопада 2018 року по липень 2020 року (включно) становить 11204,04 гривень (а.с.12). 20.10.2020 за № 119/23-2210/200005126 позивачем направлялась відповідачу вимога про сплату заборгованості за спожитий природний газ (а.с.14), але вказана вимога залишились без належного реагування. Частини 1-4 ст.12 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно\~із ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Порядок постачання природного газу споживачам визначений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 «Про затвердження правил постачання природного газу» та іншими нормативно-правовими актами. Також, взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі із побутовими споживачами, регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015. Частини 1, 2 ст.714 ЦК України передбачають, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Частина 1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 \~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1. ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, та позицію відповідача, яка позов визнала в повному обсязі, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушено виконання зобов`язання щодо належного виконання умов договору, в результаті чого утворилась заборгованість. \~ \~ \~ \~Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 2102,00 грн, що узгоджується із нормами, передбаченими ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved