Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачка у січні 2015 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивачка зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, [PERSON], з 15.09.2012р. Шлюб було розірвано 25.04.2014року на підставі Рішення (заочного) Київського районного суду міста Одеси у справі № 520/2468/14-ц за моїм позовом. Від шлюбу з Відповідачем має сина, [PERSON], [INFO]. , який проживає з нею. Позивачка матеріально утримує та виховує дитину сама, допомоги від Відповідача не отримує. Дитина з моменту свого народження проживає з Позивачкою в хороших умовах, Позивачка характеризуюся як порядна людина і хороша мати. В той же час батько дитини погрожує відібрати сина, щоб не платити аліментів, маніпулює своїми правами щодо дитини, в тому числі правом відібрати утримувати у себе сина на правах батька. В судовому засіданні позивачка не з'явилася. Представник [PERSON], діюча за ордером, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. При цьому вона пояснила що позивачка проживає окремо з дитиною від відповідача з 2-х місячного її народження і з того часу відповідач лише кілька разів навідувався до позивачка та і то задля того щоб погружати забрати дитину так як позивачка подала на нього на аліменти. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, тим самим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Позовні вимоги підтримав. Надав до суду заяву про розгляд справи без своєї участі. Представник Служби у справах дітей в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача, представників третіх осіб та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та представників третьої особи, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, [PERSON], Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2012р., видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1592 від 15.09.2012р. Шлюб було розірвано 25.04.2014року на підставі Рішення (заочного) Київського районного суду міста Одеси у справі № 520/2468/14-ц за моїм позовом. Сторони проживають окремо. Від шлюбу з Відповідачем має сина, [PERSON], [INFO]. (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.03.2013р., видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2823 від 29.03.2013р.) Позивачка матеріально утримує та виховує дитину сама, допомоги від Відповідача не отримує. Дитина з моменту свого народження проживає з Позивачкою в хороших умовах, Позивачка характеризуюся як порядна людина і хороша мати. Також суд бере до уваги Висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини. Яка не досягла десяти років , визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. На підставі зібраних даних,

Outcome: approved