Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду 25.06.2010 року з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 17 листопада 2006 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» уклала договір страхування № FA №00575 з [PERSON] про страхування легкового автомобіля марки «Mitsubishi, д/н. ВС 6457 АІ. Відповідно до умов договору страховик повинен відшкодувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або його додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу. 24.04.2007 року близько 13.45год. у м. Львові на пр.Чорновола, автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснив зіткнення з застрахованим автомобілем, що належить страхувальнику. Зіткнення відбулося внаслідок порушення [PERSON] п. 13.1. Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 травня 2007 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Перелік та вартість пошкоджень застрахованого автомобіля у результаті зіткнення визначається на підставі рахунку №2452 від 27.04.2007 року, висновка спеціаліста №168 від 24.05.2007 року та заяви про настання страхового випадку від 24.04.2007 року. У відповідності до страхового акту № FA.005756.101. від 22.06.2007 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила страхове відшкодування в сумі 6 072грн.05коп., про що свідчить копія платіжного доручення №1946 від 27.06.2007 року. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 Цивільного кодексу України та п. 4.2 Договору страхування № FA №00575 від 17.11.2006 року до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки власник автомобіля марки марки «Mitsubishi, д/н. ВС 6457 АІ. [PERSON] реалізувала своє право на відшкодування завданої їй шкоди шляхом виплати страхового відшкодування від ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» , а не від особи, відповідальної за завдані збитки, право вимоги до такої особи, тобто, до [PERSON], переходить до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Згідно ст. 993,1166 ,1187 4.2,1888,1191 ч.1,1192 ЦК України,ст. 27 Закону України «Про рахування» ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» просить суд постановити рішення, им стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 6 072 грн. коп., а також витрати на ІТЗ в розмірі 120,00 грн. та 60грн.72 коп. судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги дотримав, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позові. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений рекомендованою кореспонденцією, отже, оскільки матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи, представник позивача не заперечує роти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169 ч.4, 224 ч.І ЦПК країни вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права а обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2006 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», клала договір страхування № FA №00575 з [PERSON] про страхування легкового автомобіля марки «Mitsubishi, д/н. ВС 6457 АІ. Відповідно до умов договору страховик повинен відшкодувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або його додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу. 24.04.2007 року близько 13.45 год. у м. Львові на пр.Чорновола, автомобіль марки «Ауді-100» ц.н. ВС 62-37 АХ під керуванням [PERSON] здійснив зіткнення з застрахованим автомобілем, що належить страхувальнику. Зіткнення відбулося внаслідок порушення [PERSON] п.13.1. Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 травня 2007 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду є чинною, що вбачається з матеріалів адміністративної справи № 3-8538/07р. Стаття 61 ч.4 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалену постанову, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове , право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим І об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала. Перелік та вартість пошкоджень застрахованого автомобіля у результаті зіткнення визначається на підставі рахунку №2452 від 27.04.2007 року, висновка спеціаліста №168 від 24.05.2007 року та заяви про настання страхового випадку від 24.04.2007 року. У відповідності до страхового акту № FA.005756.101. від 22.06.2007 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила страхове відшкодування в сумі 6 072грн.05коп., про що свідчить копія платіжного доручення №1946 від 27.06.2007 року. Оскільки власник автомобіля марки «Mitsubishi, д/н. ВС 6457 АІ. [PERSON] реалізувала своє право на відшкодування завданої їй шкоди шляхом виплати страхового відшкодування від ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» , а не від особи, відповідальної за завдані збитки, право вимоги до такої особи, тобто, до [PERSON], переходить до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» . Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнути з [PERSON] в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в сумі 6 072грн. 05 коп. та судові витрати по справі в сумі 60грн.72коп.- судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн., а всього 6 252грн.77коп.

Outcome: approved