Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивачці на праві приватної власності належить земельна ділянка № 4425187500:04:002:0215 площею 4,0166 га, що розташована на території Старобільського району за межами населеного пункту, на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області. На цю земельну ділянку був укладений договір оренди з ПП «Юран», зареєстрований у Старобільському реєстраційному бюро 20.12.2007 року за № 040725100148, строком дії на 10 років, до 20.12.2017 року. Позивачка в березні 2017 року, отримала від ПП «Юран» лист-повідомлення, в якому їй пропонувалось підписати проект додаткової угоди про поновлення договору оренди й явитись до офісу ПП «Юран» для узгодження умов та внесення заперечень. Оскільки позивачка вважала запропоновані умови договору неприйнятними для себе, то додатковий договір не підписала й в грудні 2017 року направила до ПП «Юран» лист, в якому вказала про відсутність своїх намірів поновити договір оренди с підприємством відповідача. Одночасно, тобто в грудні 2017 року вона направила листи-повідомлення до державного нотаріуса та приватних нотаріусів з проханням не реєструвати від її імені новий договір оренди земельної ділянки з ПП «Юран». Проте, в січні 2018 року їй стало відомо, що згідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно було зареєстровано новий договір від її імені з ПП «Юран» на 10 років, з 20.12.2017 року. Оскільки вона не мала наміру підписувати новий договір оренди з причини не узгодження умов договору з ПП «Юран». Своїх підписів на договорі не вчиняла, то просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4425187500:04:002:0251 площею 4,0166 га, укладений між нею та ПП «Юран» в грудні 2017 року. В судовому засіданні позивачка, її представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судові засідання 08.06.2018 року, 13.09.2018 року, 09.10.2018 року, 18.10.2018 року не зявився. Причину неявки не повідомив, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення (а.с. 34). Судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за слідуючих підстав: Взаємовідносини між сторонами регулюються нормами ч. 1, 3 5 ст. 203 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 208, ч. 1 ст. 210, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України. За ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншім актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним й відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України. За ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом, такий правочин вважається вчиненим з моменту його реєстрації. За ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5, 6 статті 203 ЦК України. За ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості цього повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності правочину з власної ініціативи. Державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 11-12) підтверджено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 4,4550 га, що знаходиться на території Шульгінської сільської ради Старобільського району Луганської області. Згідно договору оренди землі без номера й дати (а.с. 8-9) орендодавець [PERSON] з одного боку, а орендар ПП «Юран» з іншого, уклали договір про те, що [PERSON] передає в оренду земельну ділянку площею 4,0166 га. Строк дії договору встановлений на 10 років. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації. Цей договір було зареєстровано у Старобільському районному реєстраційному офісі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.12.2007 року за № 040725100040. За актом прийому-передачі обєкту оренди (а.с. 10) [PERSON] передала ПП «Юран» в оренду земельну ділянку площею 4,0166 га. Згідно до листа-повідомлення від 30.03.2017 року, адресованого [PERSON] від ПП «Юран» (а.с. 16) вбачається, що ПП «Юран» пропонувало позивачці узгодити проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 20.12.2007 року на новий термін й позивачці надіслано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яка не підписана позивачкою (а.с. 16 зворот). Згідно до повідомлень [PERSON] (а.с. 19-21) позивачка направила державному нотаріусу та приватним нотаріусам м. Старобільська Луганської області інформацію, що вона не має наміру укладати договори з ПП «Юран» й просить не приймати такі договори від відповідача для реєстрації. Згідно до оригіналу договору оренди землі від 19.12.2017 року (а.с. 43а), наданому відповідачем, вбачається, що орендар [PERSON] з одного боку, а орендар ПП «Юран» - з іншого, уклали договір оренди на земельну ділянку загальною площею 4,0166 га на 10 років. Орендна плата вноситься орендарем у формі й розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельного паю. Договір підписаний сторонами. Згідно до акту прийому-передачі об'єкта оренди орендодавець передала, а ПП "Юран" прийняв земельну ділянку загальною площею 0,4384 га. Згідно копії договору оренди, наданому суду з електронної реєстраційної справи № 1152237844251 (а.с. 78-81) вбачається, що 20.12.2017 року між орендодавцем [PERSON] з одного боку й ПП «Юран» - з іншого, укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,0166 га. Договір укладений на строк 10 років. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельного паю. Вищевказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав (а.с. 84), але в пункті «зміст, характеристика іншого речового права» вказано: строк дії: Договір укладено 20.12.2007 року терміном на 10 років, строк дії договору продовжено ще на 10 років (від 20.12.2017). В пункті «додаткові відомості про інші речові права» вказано: орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 13% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 84 зворот). Таким чином, спостерігаються суттєві розбіжності в оригіналі договору оренди, укладеному 19.12.2017 року, який наданий суду ПП «Юран» (а.с. 43а) й договором оренди від 20.12.2017 року, який наданий суду й зберігається у електронній реєстраційній справі № 11522337844251 (а.с. 78-81). Ці розбіжності маються у даті укладання договору оренди: 1) 19.12.2017 року - у оригіналі договору й 20.12.2017 року - у реєстраційній справі; 2) 6% орендної плати встановлено в оригіналі договору, й 3% орендної плати встановлено в договорі, що знаходиться в реєстраційній справі. Крім того, в Державному реєстрі речових прав (а.с. 84 зворот), розмір орендної плати взагалі вказаний 13%. Таким чином, в суді встановлена явна невідповідність договору, який начеб-то укладений 19.12.2017 року між [PERSON] й ПП «Юран», оригінал якого наданий в судове засідання (а.с. 43а) й Договору від 20.12.2017 року, який зберігається в електронній реєстраційній справі (а.с. 84). Ці невідповідності в даті його укладання, умовах договору свідчать про обґрунтованість доводів позивачки, що вона не укладала й не бажала продовжувати з відповідачем договір оренди від 20.12.2007 року на наступні 10 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у відсутність в будинку своєю дружини, він на прохання представника ПП «Юран» [PERSON] підписував договори оренди землі від свого імені, на свої земельні ділянки з ПП «Юран» наприкінці 2017 року й можливо підписав договори оренди на земельні ділянки своєї дружини позивачки [PERSON], але при демонстрації йому оригіналу договору оренди від 19.12.2017 року, що підписаний начебто [PERSON] вказав, що цей договір він не підписував, чий підпис стоїть на договорі йому невідомо. Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивачки про те, що вона не мала наміру й не укладала (продовжувала) договір оренди власної земельної ділянки з ПП «Юран» в грудні 2017 року на наступні 10 років. Цими доказами є покази свідка [PERSON], оригінал договору оренди від 1912.2017 року й договір від 20.12.2017 року, що міститься в електронній справі й встановлені судом явні невідповідності цих договорів один одному. Таким чином, договір оренди земельної ділянки з кадастровим № 4425187500:04:002:0215 площею 4,0166, укладений між [PERSON] й Приватним підприємством «Юран» у грудні 2017 року необхідно визнати недійсним на підставі порушення норм ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України. Судові витрати в сумі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON].

Outcome: approved