Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У обґрунтування позову зазначив, що він є власниками житлового будинку № 7, який розташований по вул.Кравченка в м. Маріуполі Донецької області. У вказаному будинку також зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які за вказаною вище адресою тривалий час не проживають, а саме з 2014 року, не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в утриманні будинку. У будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідачів. Позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул.Кравченка,7. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує вимоги, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку із тим, що відповідачі\~ своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до свідоцтва про право власності\~ від 13 травня 2003 року, [PERSON] є власником 1/1 частки будинку 7 по вул. Кравченка\~ в м.Маріуполі. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач є власниками спірного будинку, а отже, наділений повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном.\~\~\~\~\~ З письмових матеріалів справи вбачається, а саме з інформації, наданої Департаментом адміністративних послуг\~ відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб, що за адресою: м.Маріуполь, вул.Кравченка,7 зареєстровані окрім позивача по справі [PERSON], [INFO], відповідачі [PERSON], [INFO],\~ та [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту № 72 від 05 липня 2018 року, складеного головою КСН «Лучистий», [PERSON] та [PERSON], з 2014 року не проживають за адресою: [INFO]. Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення свідків [PERSON] та\~ [PERSON], які є сусідами позивача, в яких зазначено, що відповідачі у вказаному в позові\~ житловому будинку не мешкають з 2014 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачі не проживають в [INFO] з 2014 року, вони втратили право користування цим житловим приміщенням.\~\~\~

Outcome: approved