Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

У жовтні 2017 р. товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (далі по тексту - ТОВ «РАДА 2», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції в загальному розмірі 7305,35 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], а позивач надає для зазначеного будинку житлово-комунальні послуги. Між сторонами не було укладено договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території внаслідок ухилення відповідача від укладення такого договору. Проте відсутність договору не звільняє відповідача як споживача від оплати отриманих послуг. Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з 01.07.2016 по 30.06.2017 у відповідача утворився борг в сумі 6751,20 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов'язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 455,61 грн. та трьох процентів річних в сумі 98,61 грн. До початку розгляду справи по суті позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг станом на 04.05.2018 в сумі 12377,20 грн., втрати від інфляції в сумі 1273,03 грн. та три проценти річних, нараховані на суму основного боргу, в сумі 301,49 грн. (а.с. 205). Від представника позивача Гіневської-Гайдай М.О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача подав письмову заяву про відкладення розгляду справи пославшись на неможливість явки в судове засідання по причині перебування в іншому суді. Однак враховуючи, що відповідач (представник відповідача), дізнавшись про заявлений до нього позов ще в лютому 2018 р. (а.с. 190), не послався на жодні поважні причини, які перешкодили йому подати письмовий відзив на позов впродовж семи місяців і при цьому вже втретє не з'явився в судове засідання, суд вважає причини його неявки в судове засідання та неподання відзиву на позов неповажними, а тому вбачає підстави для розгляду справи у його відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог, суд встановив такі обставини. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). Відтак відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою. Експлуатуючою організацією, надає житлово-комунальні послуги для будинку [ADDRESS], є ТОВ «РАДА 2», що встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.02.2017 (а.с. 166-171).. До того ж факт надання позивачем житлово-комунальних послуг для вказаного будинку підтверджується численними договорами про надання таких послуг, а саме: з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, надання послуг диспетчеризації, технічного обслуговування ліфтів, документами, складеними на їх виконання, та актами на постачання електроенергії, надання послуг з охорони, дератизації тощо (а.с. 16-166). Відповідно до наданого позивачем розрахунку в період з 01.07.2016 по 04.05.2018 відповідач не здійснював оплату вартості наданих йому послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, внаслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 12377,20 грн. (а.с. 206). Відповідно до положень статей 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1875-IV дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються позивачем для будинку [ADDRESS], було затверджено Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.06.2015 № 591. З огляду на те, що зобов'язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13). Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач [PERSON] не виконав грошове зобов'язання, а отже відповідно до положень статті 625 ЦК України на вимогу кредитора він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з наданими позивачем розрахунками його втрати від інфляції станом на 04.05.2018 склали 1273,03 грн., а три проценти річних від простроченої суми - 301,49 грн. Отже зважаючи на те, що відповідач добровільно не виконує зобов'язання щодо оплати комунальних послуг, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1 600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved