Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона є наймачем квартири [ADDRESS]. В цій же квартирі зареєстрований і її син [PERSON], однак влітку 2016 року він виїхав до своєї дівчини, адресу свого проживання не повідомив. В телефонних розмовах повідомив, що наміру повертатися до вищевказаної кварти він не має. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 69 будинку № 6 по вул. Лісовій в с. Новоівницьке Андрушівського району Житомирської області, оскільки він без поважних причин, передбачених ЖКУ, відсутній за місцем реєстрації більше шести місяців. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, обґрунтувавши наведеними в позовній заяві обставинами,зазначили що просять визнати відповідача втративши право користування жилим приміщенням з 1 червня 2016 року.Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечували, судові витрати з відповідача просили не стягувати. Відповідач в судове засідання неодноразово не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 129-131 ЦПК України, про наявність поважних причин неявки суд не повідомив, відзиву не подав. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що відповідач [PERSON] з червня 2016 року був відсутній за місцем реєстрації та його місце перебування невідоме. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 8,9). В цій же квартирі зареєстрований і її син [PERSON], однак влітку 2016 року він виїхав до своєї дівчини, адресу свого проживання не повідомив (а.с. 8). В телефонних розмовах повідомив, що наміру повертатися до вищевказаної кварти він не має. Свідок [PERSON] підтвердила в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] з червня 2016 року був відсутній за місцем реєстрації. Стаття 41 Конституції України\~та стаття\~1\~Першого\~Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзакріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти ним. Частиною\~\~1\~статті 383 ЦК України\~передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2\~статті 405 ЦК України\~визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованим в\~\~квартирі, з 1 червня 2016 року фактично в ній не проживає, не несе будь-яких обов'язків, що передбачені\~ст. 156 ЖК України, не утримує житло та\~\~не сплачує комунальні послуги. Перешкоди в користуванні житлом відповідачем не чинились. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою в судовому засіданні не встановлено.\~\~ Наведене вище є підставою для визнання відповідача відповідно до вимог ст.ст.\~391,\~405 ЦК України\~таким, що втратив право користування спірним житлом у зв'язку з його відсутністю без поважних причин понад один рік за місце проживання (реєстраці). Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зі змінами та доповненнями,\~\~передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви\~\~особи, запиту\~\~органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Наявність рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved