Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Служба у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , яким протягом двох місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з малолітньою [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що 27.03.2020 року на адресу служби у справах дітей надійшло повідомлення від гр.. [PERSON] , [INFO] , яка є бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] , про вчинення насильства зі сторони співмешканця матері дівчинки - [PERSON] , [INFO] . 30.03.2020 року членами мобільної бригади для перевірки повідомлення та зясування обставин було здійснено виїзд на місце проживання дитини. При проведенні оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що у дитини наявний синець на верхній частині руки та травмований мізинець на лівій руці. Дівчинка пояснила, що її вдарив ременем у руку [PERSON] , а також копнув її в ногу. На час вчинення події мати дівчинки [PERSON] була присутня вдома, однак в конфлікт не втрутилася. У ході проведеної бесіди пояснила, що співмешканець [PERSON] бив дитину у відповідь на її нечемну поведінку (вказала, що дитина плювала на [PERSON] та била його тапком). Після проведення медичного рентгенологічного діагностування встановлено, що у дитини наявний перелом мізинця. Таким чином , служба у справах дітей вважає, що малолітня [PERSON] , [INFO] , зазнала домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] необхідно до [PERSON] застосувати вищевказаний обмежувальний припис, а тому звернулися з даною заявою до суду. Представник заявника Сива Р.І. у судовому засідання вимоги заяви підтримала повністю, просила заяву задоволити з підстав наведених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву визнав , пояснив , що дана ситуація виникла через нечемну поведінку дівчинки, про вчинене шкодує, обіцяв, що більше такого не повториться. Просив не застосовувати до нього обмежувальний припис, оскільки він немає де проживати. Суд,вислухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка має на утриманні та вихованні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною з інвалідністю, проживає у цивільному шлюбі з гр.. [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає спільно у найманій однокімнатній квартирі з адресою [ADDRESS] , що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 30.03.2020 року (а.с.5). 27.03.2020 року на адресу служби у справах дітей надійшло повідомлення від гр.. [PERSON] , [INFO] , яка є бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] , про вчинення насильства щодо дитини зі сторони співмешканця матері дівчинки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . 30.03.2020 року членами мобільної бригади для перевірки повідомлення та з`ясування обставин було здійснено виїзд на місце проживання дитини , що підтверджується відповідними актами (а.с.5,6). При проведенні оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що у дитини наявний синець на верхній частині руки та травмований мізинець на лівій руці. Дівчинка пояснила, що її вдарив ременем у руку [PERSON] , а також копнув її в ногу. На час вчинення події мати дівчинки [PERSON] була присутня вдома, однак в конфлікт не втрутилася. У ході проведеної бесіди пояснила, що співмешканець [PERSON] бив дитину у відповідь на її нечемну поведінку (вказала, що дитина плювала на [PERSON] та била його тапком). Мати дівчинки захищає співмешканця і потурає його поведінці . Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана в т.ч. органом опіки та піклування в інтересах дитини , яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Відповідно до ст.1цього Закону домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст.3Закону України «Про запобіганнята протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на колишнє подружжя. В силу положень ст. 24Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч. 2 ст. 26Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. За п. 9 ч.1 ст.1цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Матеріалами справи підтверджується вчинення [PERSON] фізичного насильства відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , дочки його співмешканки [PERSON] , що свідчить про наявність ризику повторного вчинення домашнього насильства. За таких обставин вимоги заявника про видачу обмежувального припису щодо обмеження прав кривдника і покладення на нього обов`язків є обґрунтованими. Відповідно до ч. 4 ст. 26Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З урахуванням обставин справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що встановлення відповідних обмежень суттєво не позначиться на правах [PERSON] і водночас запобігатиме вчиненню ним домашнього насильства. Суд звертає увагу, що відповідно до ч.5 ст. ст. 26Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. У відповідності до вимог ст. 141ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved