Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

У грудні 2017 року до суду звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та просила суд встановити факт проживання громадянина [PERSON], [INFO], який помер [INFO], в період з 1997 року по 26.10.2017 рік однією сім'єю з [PERSON], [INFO] без реєстрації шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог в заяві зазначила, що в період з 1997 року по 2017 рік заявник і громадянин [PERSON] проживала однією сім'єю в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO] громадянин [PERSON] помер. Встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу необхідно для захисту майнових прав та інтересів, оскільки, за життя [PERSON] отримував пенсію, яка у жовтні 2017 року становила 10523 гривні, із чого вбачається, що заявниця фактично знаходилась на утриманні померлого. Від заявника по справі через канцелярію суду 16 березня 2018 року надійшла заява про розгляд справи без її участі, в заяві [PERSON] просила суд позов задовольнити. 17 січня 2018 року від Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі змісту п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вимога позивача розглядається в позовному провадженні, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім'єю без реєстрації шлюб) може бути наслідком наступного майнового спору. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст..74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року №6-97цс11, яка згідно зі ст..360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Саме ця правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, [NUMBER], виданого 27 жовтня 2017 року Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 885 (а.с. 6). З заповіту посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О.03 лютого 2017 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1-68, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно [PERSON], [INFO]. (а.с.7) Відповідно до Акту від 20.12.2017 року, який завірений ТОВ "Сітісервіс-КР" підтверджується, що з 1997 року по день смерті громадянина [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON] Григорівноюі вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. (а.с.8) Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв'язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім'ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв'язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, судом достовірно встановлено, що з 1997 року по день смерті 26.10.2017 рік, [PERSON] та [PERSON] сумісно проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, мали добрі стосунки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved