Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що 15.09.2008 року відповідач [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору №СVFOK36461169, кредит - грошові кошти в розмірі 31717,79 доларів США на термін до 13.09.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зазначають, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань, станом на 17.07.2015 року утворилася заборгованість, що становить 69175,92 доларів США та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 16560,38 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6239,40 доларів США; заборгованості по комісії за користуванням кредитом в розмірі 1956,20 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 41115,02 доларів США, а також штраф (фіксована частина) в розмірі 11,37 доларів США; штраф (процентна складова) в розмірі 3293,55 доларів США. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Баловсяк І.М. . в судове засідання будучи належним чином повідомленою про день і час місце розгляду справи не з'явилася, в суд від представника позивача письмова заява з клопотанням справу розглянути за відсутності представника, позовні вимоги підтримано повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши і розглянувши матеріали справи, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступних висновків. Відносно заявлених позивачем позовних вимог судом установлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 3, 4, 11, 27, 31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 15.09.2008 року відповідач [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору №СVFOK36461169, кредит - грошові кошти в розмірі 31717,79 доларів США на термін до 13.09.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.7-9). Крім наведеного установлено, що сума простроченої заборгованості відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ ПриватБанком, станом на 17.07.2015 року становить 69175,92 доларів США та складається: із заборгованості за кредитом в розмірі 16560,38 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6239,40 доларів США; заборгованості по комісії за користуванням кредитом в розмірі 1956,20 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 41115,02 доларів США, а також штраф (фіксована частина) в розмірі 11,37 доларів США; штраф (процентна складова) в розмірі 3293,55 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Вказана вище сума боргу на момент ухвалення рішення не погашена. При вирішенні спору в справі за вищенаведеним позовом, слід керуватися наступними правовідносинами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.2 положення про порядок надання банкам і філіям іноземних банків генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.08.2011 року № 281, банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги, передбачені ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями, тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з п. 2 ст. 5 Декрету № 15-93. Отже, згідно чинного законодавства та наданих дозволів досліджених в засіданні, позивач, має право без додаткових дозволів та ліцензій проводити валютні операції, зокрема нарахування процентів за користування кредитом у іноземній валюти. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого відповідним платіжним дорученням від 11.08.2015 року, в розмірі 3654,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved