Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

У липні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] На обґрунтування позову зазначила, що [INFO] р. померла мати її чоловіка [PERSON] після смерті якої залишилося спадкове майно - квартира [ADDRESS]. [PERSON] залишила заповіт на ім'я свого чоловіка [PERSON] зазначивши, що у разі відмови останнього від прийняття спадщини, вона заповідає все своє майно синові [PERSON] відмовився від спадкування після смерті своєї дружини, а відтак єдиним спадкоємцем [PERSON] є її син. [INFO] р. [PERSON] помер. Оскільки мати [PERSON] проживала не в Україні, він не знав про її смерть, а тому заяву про прийняття спадщини не подав і свідоцтво про право на спадщину не отримав. Як законна дружина вона є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, але не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця. Представник позивача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Представник Київської міської ради [PERSON] надала письмові пояснення на позов, просила розглянути справу у її відсутність на підставі поданих позивачем доказів та прийняти рішення згідно чинного законодавства (а.с. 98-99). Головне управління юстиції у м. Києві надало письмові пояснення на позов та просило розглянути справу у відсутність його представника (а.с. 115-117). Нез'явлення осіб, які беруть участь у справі, є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 30 серпня 2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д., запис в реєстрі за № 4574, [PERSON] набула у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 35,87 кв.м., жилою площею 19,10 кв.м. (а.с. 66). 3 вересня 2001 р. право власності [PERSON] зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 9157. 5 травня 2010 р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, в тому числі квартиру [ADDRESS], заповіла громадянину Швейцарської Конфедерації [PERSON] (за умови надання права постійного проживання та користування квартирою її синові [PERSON].), а у випадку його смерті до відкриття спадщини, неприйняття ним спадщини, відмови від її прийняття або усунення його від права на спадкування, - своєму синові [PERSON] (а.с. 64). У вказаному заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г., зареєстрованому в реєстрі за № 559, зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] р. в м. Києві, а проживає вона за адресою: [ADDRESS] В актовому записі про народження [PERSON] № 160, складеному 24 лютого 1976 р. відділом ЗАГС Центрального району м. Гомеля (Республіка Білорусь), його матір'ю зазначена [PERSON], а батьком - [PERSON] (а.с. 69). [INFO] р. в м. Кур кантону Граубюнден Швейцарської Конфедерації померла громадянка Швейцарії [PERSON] [INFO], уродженка м. Києва. Згідно з даними витягу з реєстру про смерть [PERSON], складеного бюро реєстрації актів громадянського стану [PERSON], дівоче прізвище померлої [PERSON] її батьком був [PERSON], матір'ю - [PERSON], а чоловіком померлої є [PERSON] (а.с. 55-60). Співпадіння у вказаних документах дати та місця народження, імені батька та прізвища спадкоємця [PERSON], яке також є другим прізвищем спадкодавця, набутого внаслідок шлюбу з [PERSON], безспірно доводять, що заповідач [PERSON] і померла [INFO] р. [PERSON] є однією і тією ж особою. Цей факт також доводиться сертифікатом, виданим посольством Швейцарії в Україні, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою (а.с. 122-124). Отже внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить квартира [ADDRESS]. Оскільки вищевказана квартира знаходиться на території України, право на її успадкування згідно зі статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» регулюється законодавством України. Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Судом встановлено, що громадянка Швейцарії [PERSON] мала два місця проживання. За даними витягу з реєстру про смерть [PERSON] її місцем проживання в Швейцарії було місто Ерлен кантону Тургау (а.с. 59), а в Україні її місцем проживання була квартира [ADDRESS], що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної дільниці № 201 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» № 2020 від 30.09.2015 (а.с. 121 ). Як роз'яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Враховуючи, що [PERSON] з 16 листопада 2001 р. була зареєстрована у належній їй на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] місцем відкриття спадщини є м. Київ. [PERSON] в межах встановленого законодавством Швейцарської Конфедерації терміну відмовився від прийняття спадщини після померлої [PERSON], що підтверджується протоколом Окружного управління Фюнф Дьорфер, Граубюнден № 10.3052, апостильованим відповідно до Гаазької конвенції 1961 р. (а.с. 52-54). Внаслідок відмови від прийняття спадщини Гансом (Хансом) Лойманом право на спадкування після смерті [PERSON] ([PERSON]) одержав її син [PERSON] Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї, вважається таким, що прийняв спадщину. За даними довідки житлово-експлуатаційної дільниці № 201 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» № 2089 від 16.09.2015 [PERSON] з листопада 2004 р. проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 120) Враховуючи, що на час відкриття спадщини вищевказана квартира також була постійним місцем проживання спадкодавця [PERSON] ([PERSON]), а її син [PERSON] протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно не звернувся і свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері не отримав (а.с. 102-104), проте вказана обставина не впливає на вирішення справи, оскільки закон не визначає строк, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину, має звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, і не пов'язує момент набуття права власності на спадкове майно з одержанням правовстановлюючого документу на нього. [INFO] р. [PERSON] помер (а.с. 67). Заповіту [PERSON] не залишив (а.с. 74), а тому спадкування після його смерті у відповідності з положеннями частини 2 статті 1223 ЦК України має здійснюватися за законом. З матеріалів спадкової справи № 26/2014 вбачається, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - позивач [PERSON] (а.с. 61, 63). 25 грудня 2013 р. [PERSON] відповідно до положень частини 4 статті 1269 ЦК України подала до органів нотаріату нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] (а.с. 50). Листом від 15 травня 2014 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. відмовив [PERSON] в оформленні спадкових прав після смерті чоловіка пославшись на розбіжність імен в заповіті [PERSON] і у витязі про смерть [PERSON] та відсутність документа, що підтверджує зміну її прізвища (а.с. 83). Листом від 9 червня 2015 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. повторно відмовив [PERSON] в оформленні спадкових прав після смерті чоловіка пославшись на те, що [PERSON] у встановлений законом строк не прийняв спадщину після смерті [PERSON] та не оформив своїх спадкових прав (а.с. 22). Такі дії нотаріуса ґрунтуються на приписах пунктів 4.15, 4.18 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до яких видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, саме Київська міська рада, яка представляє територіальну громаду м. Києва, повинна відповідати за даним позовом. Судом встановлено, що відсутність правовстановлюючого документу щодо належності квартири [ADDRESS] спадкодавцеві [PERSON] є перешкодою для одержання спадкоємцем [PERSON] правовстановлюючого документу на вищевказане успадковане нерухоме майно і тим самим порушує її право власності. З урахуванням приписів статей 328, 1218, 1223, пункту 1) частини 2 статті 16, статті 392 ЦК України порушене право спадкоємця [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на успадковане нею майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved