Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності та виключення майна із акту опису. На підставу своїх вимог спирається на те, що на виконанні у відділі ДВС Маньківського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження № 47133843 з виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] боргу. У межах цього виконавчого провадження державним виконавцем Логіновим С.В., 21.04.2016 року здійснено вихід та складено акт опису і арешту майна у виконавчому провадженні № 47133843. Серед іншого майна, було описано «Мотоблок синього кольору «ZUBR» з причіпом та фрезою. Разом з тим, вважає неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС Маньківського РУЮ у Черкаській області щодо опису та арешту мотоблоку синього кольору «ZUBR» з причіпом та фрезою, оскільки зазначене майно належить на праві власності [PERSON].Так, позивачем, придбано мотоблок синього кольору «ZUBR» з причіпом та фрезою за особисті кошти 03.03.2014 року. Купівля-продаж зазначеного майна підтверджується товарним чеком від 03.03.2014 року. Після придбання, зазначене майно разом з інструкціями було передано позивачу. За таких обставин, оскільки «Мотоблок синього кольору «ЗУБР» з причіпом та фрезою належить на праві власності позивачу, дії державного виконавця щодо внесення зазначеного майна до акта опису та накладення на це майно арешту є протиправними. Згідно з пунктом 4-2. Постанови Пленуму Верховного Суду від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» прийнявши заяву про виключення майна з опису, суддя відповідно до п. 5 ст. 367 ЦПК має зупинити виконання рішення, по якому звернено стягнення на майно. Якщо виконавче провадження знаходиться в іншому суді, необхідно повідомити цей суд про пред'явлення позову для зупинення виконавчого провадження. За приписами абз. 3 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ЦПК), позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право зняття арешту з майна за рішенням суду, у зв'язку з чим вона вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON].в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник відділу ДВС Маньківського РУЮ у Черкаській області, в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви просить справу слухати у його відсутності та просить винести законне та обгрунтоване рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що на виконанні у відділі ДВС Маньківського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження № 47133843 з виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] боргу. Судом встановлено, що дійсно у межах цього виконавчого провадження державним виконавцем Логіновим С.В., 21.04.2016 року здійснено вихід та складено акт опису і арешту майна у виконавчому провадженні № 47133843. Серед іншого майна, було описано «Мотоблок синього кольору «ZUBR» з причіпом та фрезою. Дане майно було включено до акту як майно, що належить на праві власності гр. [PERSON] Проте суд не може погодитися з даним твердженням, оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме позивачкою придбано мотоблок синього кольору «ZUBR» з причіпом та фрезою за особисті кошти 03.03.2014 року. Купівля-продаж зазначеного майна підтверджується товарним чеком від 03.03.2014 року (а.с.9-13). Після придбання, зазначене майно продавцем разом з інструкціями було передано позивачу. Із пояснень позивача, проти яких не заперечував і відповідач [PERSON], дане майно було у тимчасовому користуванні [PERSON] Відповідно дост. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до ст. 16 ЦК України. Вимоги ст. ст.316, 317, 319 ЦК України передбачають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Ст. 386 ЦК Українивизначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.392 ЦК Українивласник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує йог право власності. Право власності виникає після оплати покупки покупцем і передачі її продавцем покупцю (ч. 1 ст. 334 ЦК України). Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження"передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» зазначено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів .Пунктом 4 цієї Постанови передбачено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволеня у зв'язку з обґрунтованістю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved