Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] року померла її прабабуся [PERSON] після її смерті відкрилася спадщина. Її спадкоємцем за законом була донька - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину. Згодом, [INFO] року померла [PERSON] Спадкоємцем першої черги після її смерті був [PERSON], який фактично прийняв спадщину. [INFO] року помер [PERSON] У зв'язку з тим, що ні [PERSON] ні [PERSON] за життя не оформили спадщини, вона, як спадкоємець останнього вимушена звернутися до суду, оскільки встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] необхідно їй для отримання свідоцтва про право на спадщину. У судовому засіданні заявниця та її представник вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що з 1941 року він проживає по [ADDRESS]. Добре знає заявницю і її сім'ї, знав всіх померлих. Свідок підтвердив факт, що заявниця проживала за вказаною адресою, де також проживали її померлі батько, бабуся та прабабуся. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що її чоловік померлому [PERSON] був дядьком. Свідок добре знає всю сім'ю, знала померлих [PERSON], її дочку [PERSON], її сина [PERSON] та його доньку заявницю [PERSON], які проживали разом по [ADDRESS]. Заінтересована особа Менська районна державна нотаріальна контора просить справу розглядати у відсутність їх представника, проти задоволення вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до норми ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилами ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [NUMBER] від 02.02.1993 року (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] була донька - [PERSON] (а.с. 16-25). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00015886413 від 09.10.2015 року (а.с. 8-9). Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був її син - [PERSON] (а.с. 11, 16-25). Як вбачається з копії Свідоцтва про смерть [NUMBER] від 01.10.2015 року [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 10). Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є заявниця [PERSON] (а.с. 12, 13). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику про спадкування" від 30.05.2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звертає увагу судів на те, що при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], тобто вступила в управління і володіння спадковим майном. Судом також встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], тобто вступив в управління і володіння спадковим майном.

Outcome: approved