Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Представник заявника - адвокат Урсаленко О.М., звернувся до суду з даною заявою, уточнивши вимоги якої просить встановити факт, що [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала та перебувала на території України. Вимоги обґрунтовані тим, що з 1980 року [PERSON] знаходиться в Знам`янському психоневрологічному інтернаті, розташованому в місті Знам`янка Кіровоградської області по вулиці Соборна, 148, як особа яка страждає психічним захворюванням та не має рідних які б могли за нею доглядати. До поміщення у Знам`янський психоневрологічний інтернат вона перебувала у Кіровоградській психіатричній лікарні. У зв`язку з необхідністю нарахування грошових коштів на її утримання їй необхідно отримати паспорт громадянина України, однак Знам`янський районний сектор УДМС в Кіровоградській області відмовив у видачі паспорта, оскільки станом на 24 серпня 1991 року відсутні відомості про проживання [PERSON] , [INFO] , на території України. Заявник у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку. Від її представника надійшла заява в якій він вимоги заяви про встановлення факту постійного проживання, перебування [PERSON] на території України підтримав, просив суд розгляд справи проводити за його відсутності. Крім того, зі Знам`янського психоневрологічного інтернату Департаменту соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації надійшов лист від 11 березня 2021 року, в якому вказано, що [PERSON] , [INFO] , є дієздатною особою, але має ІІ групу інвалідності загального захворювання та за станом здоров`я не може самостійно пересуватися. В закладі перебуває з 24 січня 1985 року і по сьогодні, на підставі путівки Департаменту соціального захисту населення №31-к від 05 січня 1985 року та висновку МСЕК від 17 грудня 1984 року, відповідно до наказу №4 від 24 січня 1985 року зарахована на повне державне утримання. Поступаючи до інтернату не мала жодного документу, який посвідчує особу, окрім довідки, виданої Новенським виконавчим комітетом на підставі історії хвороби №565/84 від Кіровоградської психіатричної лікарні. Наразі відновлено свідоцтво про народження та реєстраційний запис у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про її народження. Встановлення факту про який просить заявник необхідне їй для отримання паспорта громадянина України. Представники заінтересованих осіб Знам`янського районного сектору УДМС в Кіровоградській області та Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 січня 2021 року Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), запис якого поновлено повторно, [PERSON] народилася [INFO] в місті Кіровоград Кіровоградської області. Відомості про батьків у свідоцтві відсутні (а.с.4). На підставі історії хвороби №565/84 Новенським селищним виконавчим комітетом Радянських народних депутатів була видана довідка, яка посвідчує особу [PERSON] , 1959 року народження (а.с. 5). 17 грудня 1984 року відділом соціального забезпечення Виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів видано заключення, в якому вказано, що [PERSON] , 1959 року народження, за своїм психічним станом може знаходитися в будинку інтернаті для психохроніків. Також у довідці вказаний діагноз. З путівки №310к від 21 січня 1985 року відділу соціального забезпечення Виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради вбачається, що [PERSON] , 1959 року народження було направлено на державне утримання до Знам`янського психоневрологічного інтернату (м.Знам`янка, вул.Петровського,148). Місце проживання до влаштування вказане - обласна психлікарня (а.с.6). 24 січня 1985 року по Знам`янському психоневрологічному інтернату видано наказ №4.п.4, за яким підопічну [PERSON] , 1959 року народження, яка поступила до інтернату 22 січня 1985 року на підставі путівки обласного управління соціального захисту, поставлено на усі види достатку. Відповідно до довідки до акту огляду у МСЕК №775/3, виданої Кіровоградською обласною психіатричною лікарнею від 11 вересня 1992 року, [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання, непрацездатна, інвалідність встановлена безтерміново (а.с.2). За даними довідки КНП «Знам`янська міська лікарня імені А.В. Лисенка`Знам`янської міської ради Романюк Т.Г. за станом здоров`я не може самостійно пересуватися. Як зазначено у листі Знам`янського психоневрологічного інтернату Департаменту соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації від 11 березня 2021 року, [PERSON] з 24 січня 1985 року і по теперішній час постійно проживає в інтернаті, місце знаходження якого: [ADDRESS] . Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. За нормою ст.9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» ( 13 листопада 1991 року ) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року№215/2001 (далі Порядок), - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 8 Порядку передбачено що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та проте, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Крім цього, статтею 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України ( п.3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України»). Визначення термінів, що вживаються у Законі України «Про громадянство України» дається у статті 1 цього Закону, відповідно до якої: - проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні; - безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Факт постійного проживання, перебування заявника на території України станом на момент проголошення незалежності України, а саме 24 серпня 1991 року, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та має для неї юридичне значення - підтвердження належності до громадянства України і отримання паспорта громадянина України, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] пілягає задоволенню. З огляду на те, що заявник звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання даної заяви до суду, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved