Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Представник ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до Дубровицького районного суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у розмірі 584999,94 грн. за кредитним договором № ROR0GA00000038 від 28.09.2007 року. Одночасно позивач просить також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28.09.2007 року між [PERSON] (надалі - Відповідач) та ПАТ КБ "Приватбанк" (надалі Позивач) було укладено кредитний договір № ROR0GA00000038. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, Відповідач отримала кредит у розмірі 75000,00 грн. та зобов'язалась його повернути до 28.09.2017 року, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Проте, Відповідач не виконувала належним чином свої зобов'язання за укладеним кредитним договором № ROR0GA00000038 від 28.09.2007 року, в результаті чого станом на 02.02.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 584999,94 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте до початку судового розгляду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоча про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.32, 35). Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову або ж доказів добровільної сплати заборгованості, тому суд, дослідивши докази її належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за її відсутності та постановлення заочного рішення у справі. Судом встановлено, що 28.09.2007 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір № ROR0GA00000038 від 28.09.2007 року (а.с.8-10). За умовами кредитного договору № ROR0GA00000038 від 28.09.2007 року, Позивач надав Відповідачу кредитні кошти в розмірі 75000,00 грн., а Відповідач у свою чергу зобов'язалась його повернути до 28.09.2017 року, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно до п.2.2.4 Договору, Відповідач зобов'язаний був, як позичальник погашати кредит в порядку, сумах і в строки, передбачені п.2.3.3 даного Договору. З долученого до матеріалів справи Позивачем розрахунку заборгованості Відповідача за Кредитним договором № ROR0GA00000038 від 28.09.2007 року вбачається, що станом на 02.02.2016 року за нею рахується заборгованість на загальну суму 584999,94 грн., яка складається із: 72894,19 грн. - заборгованості за кредитом; 167242,00 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 12340,44 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 304428,07 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина). 27845,24 штраф (процентна складова) (а.с.4-7). Відповідно до вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved