Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] 1976 р.н., таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказала, що згідно з рішенням Виконавчого комітету Орджонікідзевського району № 345/72 від 13.11.1990 року за нею закріплена квартира [ADDRESS], в якій вона на даний момент проживає та зареєстрована за даною адресою. Також, зазначає позивачка, разом з нею в квартирі зареєстрований її син - відповідач - [PERSON] 1976 р.н. та дочка [PERSON] 1983 р.н. Позивачка стверджує, що [PERSON] з 1997 року не проживає в квартирі. Основною причиною його відсутності є неодноразові судимості, останній раз він був судимий 06.04.2005 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова до 3 років 6 місяців позбавлення волі та після звільнення з місця позбавлення волі додому [PERSON] не з'явився, його місцезнаходження Позивачці невідоме. Спираючись на положення Житлового кодексу УРСР та Цивільного кодексу України, оскільки [PERSON] у даній квартирі не проживає більше року, не допомагає сплачувати комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, Позивачка вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування нею. Позивачка зазначила, що вирішення цього питання в судовому порядку надасть можливість мати законні підстави для зняття [PERSON] з реєстрації у відповідності до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV та як наслідок уникнути необґрунтованих витрат за комунальні платежі, що є актуальним, виходячи з її складного матеріального становища. В судове засідання представник Позивачки [PERSON] надала заяву, котрою підтримала позовні вимоги в повному обсязі, розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі доказів, які знаходяться у матеріалах справи. Представником Позивачки було подано клопотання про долучення до матеріалів справи: 1. Листа-відповіді з Харківського слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, що згідно оперативно-довідкової картотеки Харківського слідчого ізолятору станом на 26.02.2015 року у період з 13.09.2010 року по теперішній час громадянин [PERSON], [INFO] в Харківському слідчому ізоляторі не утримувався та не утримується. 2. Листа-відповіді з КП «Жилкомсервіс» стосовно адвокатського запиту, щодо статусу квартири за адресою: [ADDRESS]. В листі повідомляється, що зазначена квартира не приватизована, була виключена з числа службових 13.11.1990 р. Орджонікідзевським райвиконкомом м. Харкова, та вказано перелік осіб, які зареєстровані за даною адресою. Через канцелярію до суду були передані письмові пояснення свідків: 1. [PERSON], 1982 р.н. ; 2. [PERSON], 1978 р.н., в яких вони підтвердили той факт, що [PERSON] з 1997 року не проживає в зазначеній квартирі, особистих речей Відповідача там давно немає, ніякої допомоги з його боку ані матері, ані його родині не надходить. Свідкам місцезнаходження Відповідача невідоме. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінив надані докази та пояснення свідків вважає, що викладені в позові обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної Ради № 345/72 від 13.11.1990 року м.Харків, квартиру [ADDRESS] виключено із числа службових ЖЕВ . Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» м.Харків № 9514/2/07-05 від 14.05.2015 року, квартира [ADDRESS] не приватизована, була виключена із числа службових 13.11.1990 року Орджонікідзевським райвиконкомом м.Харкова; за даною адресою зареєстровано : наймач - [PERSON], 1957 року народження, син - [PERSON], 1976 року народження, дочка - [PERSON], 1983 року народження. Таким чином, у квартирі зареєстрований з 07.09.1992 року , але не проживає тривалий час, а саме з 1997 року, відповідач [PERSON], 1976 року народження, син позивачки, що підтверджується довідкою від 12 серпня 2014 року, виданою дільницею № 48 КП «Жилкомсервіс», поясненнями позивачки та свідків. Відповідач більше одного року, а саме з 1997 року, в зазначеній квартирі не проживав, оплату комунальних платежів за житлоплощу не проводив, у витратах по утримуванню квартири участі не приймав, житлом не цікавився. Потреби для проживання в квартирі відповідач не має, даних щодо заяв відповідача про перешкоди в користуванні спірною житлоплощею або щодо заяв про відновлення порушеного права і вселення, суду не надано, відповідач не спростовує доводи позивачки, будь-яких заперечень проти позовних вимог не надав. За таких обставин суд вважає, що відповідач не проживав без поважних причини понад один рік в зазначеній квартирі, тому втратив право користування нею. Відповідно до ст. 71 ЖК України "При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разу спору - судом". На підставі наданих позивачем доказів та відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд вважає, що відповідач відсутній спірному житловому приміщенні протягом одного року без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, і суд не вбачає підстав для продовження цього строку, бо із заявою про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звернувся. На підставі викладеного та

Outcome: approved