Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У зв'язку з тим, що рішенням Рівненського районного суду від 20 березня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 600 гривень щомісячно та на її утримання в розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років, які відповідач добровільно не сплачує, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2014 року становить 15393 гривні 96 копійок, позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки від суми несплачених аліментів. Позивачка [PERSON] в суді позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що відповідач не сплачує аліменти ні на неї, ні на утримання сина. Тому вона вимушена звертатися до суду з даним позовом і просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки він суду не повідомив і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності. Суд визнав його неявку до суду з неповажних причин і вважає за можливе справу слухати у його відсутності. Тобто провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції - Довгополюк В.В., в суді пояснила, що на примусовому виконанні перебувають виконавчі листи про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі по 600 гривень щомісячно та на утримання позивачки в розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Станом на 01.05.2014 року заборгованість відповідача по аліментах становить 15393 гривні 96 копійок. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи [PERSON], всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду від 20.03.2013 року у справі № 1716/5302/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 10.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, 500 грн. щомісяця аліменти на утримання самої позивачки до досягнення дитиною трьох років. 15.04.2013 року до відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції надійшли заяви [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на дитину та на неї. На підставі виконавчих листів Рівненського районного суду, виданих 03.04.2013 року, державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, які були надіслані боржнику та стягувачу для відому і виконання. Оскільки [PERSON] сплачував аліменти не в повному обсязі утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2014 року становить 15 393 гривні 96 копійок. Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку, проведеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини, за період з 10.12.2012 року по 30.04.2014 року, станом на 01.05.2014 року становить 10 025 грн. 00 коп. Поряд з цим заборгованість по сплаті аліментів на утримання позивачки, як дружини, за період з 10.12.2012 року по 30.04.2014 року, станом на 01.05.2013 року становить 8354 грн. 00 коп., з яких за період з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року сплачено боржником 2985 грн. 04 коп. В п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що відповідно до ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В силу вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, суду не надано доказів того, що прострочення сплати аліментів сталось з причин, незалежних від відповідача, суд приходить до переконання, що заборгованість сталась з вини останнього. Враховуючи, що строк дії виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання дружини закінчився 05.07.2014 року, в зв'язку з досягненням дитиною трьохрічного віку він повертається стягувачці, а також те, що заборгованість виникла з вини відповідача та приймаючи до уваги проведений позивачкою розрахунок, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання колишньої дружини в розмірі 5368 грн. 97 коп. (за період з 10.12.2012 року по 30.04.2014 року), неустойку в розмірі 2861 грн. 00 коп. за прострочення сплати аліментів на утримання дитини (за період з 10.12.2012 року по 30.04.2014 року) та неустойку в розмірі 1602 грн. 42 коп. за прострочення сплати аліментів на утримання позивачки, як дружини до досягнення дитиною трьох років (за період з 10.12.2012 року по 30.04.2014 року). Що стосується стягнення заборгованості по аліментах на утримання дитини, враховуючи, що цей виконавчий лист знаходиться на виконанні, то ця заборгованість має стягуватися в межах виконання виконавчого листа, який знаходиться на виконанні у Відділі ДВС Рівненського районного управління юстиції і заборгованість, яка по ньому утворилася, не може в даний час повторно стягуватися. Тому в цій частині позов до задоволення не підлягає. Неявку відповідача до суду, розцінено як його самоусунення від вирішення спору, він не забажав з'явитися до суду і надати будь-які доводи на заперечення проти позову чи його визнання. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved