Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка, звертаючись з позовом до суду просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Вимоги заяви мотивує тим, що 20.11.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася донька, [PERSON]. З листопада 2013 року вона не підтримує шлюбних відносин з відповідачем, оскільки їхнє подружнє життя не склалося у зв'язку із різними поглядами на життя. Через взаємне непорозуміння між ними часто виникали сварки, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2014 року шлюб між ними було розірвано. Позивачка зазначає, що їхня малолітня донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач в свою чергу участі у вихованні дитини не бере, доньку не провідує, не цікавиться її станом здоров'я, успіхами, морально та матеріально не підтримує. Починаючи з 26.12.2013 року відповідач також перестав сплачувати аліменти на утримання їхньої доньки. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у ньому обставини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, третя особа суду подала заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, при цьому вказавши, що позов та висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації підтримує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження, дитина [PERSON] народилася [INFO], її батьками є сторони по справі (а.с. 18). Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2010 р., який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2014 року (а.с. 9). Дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою по формі № 3 виданої ЖРЕО-406 від 01.04.2015 року та актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 19.03.2015 року (а.с. 14, 20). Відповідно довідки виданої дошкільним навчальним закладом № 62 «Зернятко» від 06.03.2015 року, [PERSON], [INFO], відвідує даний ДНЗ з 2013 року по теперішній час, батько дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори, свята у ДНЗ, не приводить не не забирає дитину з ДНЗ, тощо (а.с. 12). Згідно акту, затвердженого начальником ЖРЕО-406 від 25.03.2015 року, відповідач за адресою проживання своєї доньки не з'являється з 2013 року по даний час (а.с. 13). Як убачається із розрахунку заборгованості від 13.03.2015 року, складеного державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, аліменти [PERSON] на утримання дитини з січня 2013 року не сплачує, заборгованість по аліментам станом на 01.03.2015 року становить у розмірі 20 605 грн. 61 коп. (а.с. 16, 17). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що позивач є її донькою, відповідач жодного разу аліменти на дитину не сплачував, своєю донькою [PERSON] не цікавиться, ніколи до дитини не з'являвся, не телефонував, не вітав з днем народження, на вулиці до дитини не підходить, її життям та станом здоров'я не цікавиться, [PERSON] свого батька не знає. Перешкод у побаченнях з дитиною позивач відповідачу ніколи не чинила. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 04.06.2015 року № 4956/41/3/103 з'ясовано, що батько дитини [PERSON] з донькою не проживає, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться її життям та здоров'ям, матеріально не допомагає, має заборгованість по аліментам більше 20 тисяч гривень, батьківських зборів за місцем ДНЗ доньки не відвідує, не приводить та не забирає дитину з дитячого закладу. Відповідно даного висновку орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] (а.с. 6-7). Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню доньки [PERSON], не проявляє до неї батьківської турботи, не піклується про дитину, не цікавиться її життям та здоров'ям, не утримує матеріально, дівчинка проживає з позивачкою, яка займається її вихованням та утриманням. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved