Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти вилучені з сім`ї і влаштовані до державних закладів, де термін їх перебування там закінчився. Батько дітей спочатку відвідував, мав намір забрати їх у родину, однак на теперішній час на дзвінки служби у справах дітей не реагує. Мати дітей вже позбавлена батьківських прав стосовно цих дітей. Тому позивач просив позбавити відповідача батьківських прав відносно синів, стягнути аліменти на їх утримання, залишивши їх на вихованні у державних закладах. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник 3-ї особи для розгляду справи до суду не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтвам про народження дітей (а.с.5,6). Батьки дітей [PERSON] та [PERSON] між собою перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). За рішенням Виконавчого комітету Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 29 від 17 квітня 2019 року, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , вилучено із сім`ї матері [PERSON] у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини, із подальшим її влаштуванням до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини (а.с.7). Рішенням Виконавчого комітету Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 30 від 17 квітня 2019 року, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області із сім`ї матері [PERSON] у зв`язку з неналежним виконанням матері її батьківських обов`язків (а.с.8). З 10 травня 2019 року [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку служби у справах дітей Сумської РДА як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, що підтверджується копією наказу від 10.05.2019 р. № 49-ОД (а.с.9). Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 31.03.2020 року по справі № 587/70/20 мати дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] позбавлена батьківських прав (а.с.11). Відповідач обов`язки по вихованню синів не виконує. Відповідач перші місяці відвідував дітей у закладах, цікавився їх життям та здоров`ям. Написав заяву до служби у справах дітей, що зобов`язується їх забрати у родину в період до 01.03.2020 року (а.с.10), був попереджений про можливість позбавлення його батьківських прав, однак, діти досі перебувають у закладах тимчасового перебування. На дзвінки служби у справах дітей відповідач не реагує. Термін перебування дітей у державних закладах сплив. Як зазначає позивач в позовній заяві, місце проживання [PERSON] невідоме, засобів зв`язку з ним немає. Він жодного разу не звертався до служби у справах дітей, органу опіки та піклування Хотінської селищної ради з питання повернення дітей в біологічну родину, їх життям, станом здоров`я не цікавився. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Сумської РДА від 10 грудня 2020 року № 817/01-14 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , служба вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти відповідно до законодавства, оскільки ставлення батька до дітей грубо порушує їх право на виховання в сім`ї (а.с.29). У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] безвідповідально ставиться до подальшої долі синів [PERSON] та [PERSON] , не звертався з питання повернення їх в родину, не виявляє бажання виховувати дітей, не піклується про стан їх здоров`я та розвиток, не надає їм матеріальної допомоги, суд вважає, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків і таким відношенням порушує права та інтереси малолітніх [PERSON] та [PERSON] .. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дітей, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх синів, а тому його необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 гривень на користь держави.

Outcome: approved