Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивачка звернулася до Борівського районного суду з позовом, в якому вказала, що вона разом зі своїм чоловіком 17.11.2008 р. придбали житловий будинок [ADDRESS], шляхом укладення договору купівлі-продажу. Договір від імені покупця був підписаний чоловіком позивачки - [PERSON], а від імені продавця [PERSON], позивачка в свою чергу давала письмовий дозвіл на купівлю будинку. Грошові кошти за будинок були передані [PERSON], що засвідчено в договорі купівлі продажу, який підписаний сторонами. [INFO] чоловік позивачки - [PERSON] помер. [PERSON] в своєму позові вказує, що її чоловік з невідомої їй причини не зареєстрував вищевказаний договір купівлі-продажу в БТІ, яке на той час проводило державну реєстрацію прав на нерухомість, тому власником купленого ними будинку в Державному реєстрі прав на нерухомість значиться відповідач, в звязку з чим вона не може нотаріально успадкувати право на цей будинок. Просить визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] загальною площею 39,40 кв.м. вартістю 15996 грн., який вона придбала разом зі своїм чоловіком [PERSON] 17 листопада 2008 р. згідно договору купівлі-продажу. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. [PERSON] до суду не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог позивачки не заперечує. Суд вважає можливість розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наданих у справі доказів, відповідно до вимог ст.158 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ». Крім того, дані факти підтверджуються наявними у справі доказами: копією паспорту позивачки [PERSON] (а.с.5); копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON].(а.с.6); копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.7); копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.8); копією договору купівлі-продажу жилого будинку(а.с.9); копією витягу з Державного реєстру правочинів(а.с.10); копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.11); копією звіту про оцінку майна житлового будинку(а.с.12). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 657 ЦК України «договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації…». Відповідно до ст.215 ЦК України «недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним…». Відповідно до ст. 60 СК України " майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності…". Відповідно до ст.1261 ЦК України «в першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який пережив його…». Судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.11.2008 р. та відбулося повне виконання договору. Таким чином, враховуючи повне визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на будинок [ADDRESS] загальною площею 39,40 кв.м. вартістю 15996 грн., який вона придбала разом зі своїм чоловіком [PERSON] 17 листопада 2008 р. згідно договору купівлі-продажу. З урахуванням викладеного вище,

Outcome: approved