Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Енергодарським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Запорізькій області (актовий запис про смерть № 360 від 01.09.2018 року). Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивачки [NUMBER] виданим 19.03.1970 року Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя. Позивачкою було змінено прізвище на підставі: актового запису про шлюб № 364 складеного 17.10.1989 року Енергодарським відділом ЗАГС Запорізької області (свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.10.1989 року); актового запису про шлюб № 390 складеного 12.09.2015 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Енергодарським МУЮ у Запорізькій області (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 12.09.2015 року). У 2003 році батько позивачки [PERSON] успадкував за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, земельну ділянку площею 6,600 га, яка розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Запорізької області. Право власності [PERSON] на земельну ділянку зареєстровано на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого 06.12.2002 року Великолепетиською районною державною адміністрацією Херсонської області. [PERSON], відповідно до ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року прийняв спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, зберігаючи у себе державний акт на право приватної власності на землю. 15 лютого 2018 року позивачка звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі зазначеної заяви, приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сірою І.Є. заведено спадкову справу № 06/2018 після спадкодавця [PERSON]. 23 травня 2018 року Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області після смерті - [PERSON], померлого [INFO] року, у зв'язку з відсутністю у спадкоємця [PERSON] документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме документу, що посвідчує право власності спадкодавця на майно. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується актовим записом № 61 складеним 03 грудня 2003 року Виконавчим комітетом Рубаніської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області (повторне свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 23.05.2018 року). Відповідно до актового запису про народження № 60 складеного 25 листопада 1947 року Рубанівською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області (Рубанівський сільЗАГС) (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.11.1947 року) [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Як свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020203653 від 23.05.2018 pоку, на підставі актового запису про шлюб № 06 від 09.02.1956 року Рубаніською сільською радою, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], у зв'язку з укладенням шлюбу. Вказані особи постійно проживали разом за однією адресою і після смерті матері син вступив в управління його особистими речами та іншим господарчим майном. [PERSON] останні п'ять років до дня смерті в силу свого похилого віку проживав разом зі своїм сином [PERSON], який після смерті матері на власний розсуд розпорядився речами матері. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкових прав позивача на майнові права, які залишились після смерті спадкодавця, що врегульовані нижченаведеними положеннями цивільного законодавства, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до пунктів чотири та п'ять Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК) ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки, відповідно до пункту першого Прикінцевих та перехідних положень ЦК цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до вказаної дати - [INFO] року, то спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК УРСР. Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв'язку зі смертю. [PERSON], будучи віднесеним до спадкоємців першої черги за законом як син, окрім того мав заповіт посвідчений секретарем виконкому Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, зареєстрований в реєстрі за № 43, відповідно до якого [PERSON] все своє майно заповіла йому, та фактично вступив в управління особистим майном померлої, прийняв спадщину за заповітом, що відкрилась після смерті матері, яка на момент смерті мала право на вказану земельну частку (пай), яка у зв'язку з цим увійшла до спадкової маси, що залишилась після смерті [PERSON]. Оскільки [PERSON] помер [INFO] року, під час дії ЦК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, відповідні правовідносини врегульовані такими його статтями. Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Отже, оскільки суду доведено, що позивач прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріуса, а спадщина може бути прийнята лише в цілому, слід дійти висновку, що позивач також прийняла спадщину і щодо права належного спадкодавцю на час смерті. Цей факт надає їй право вимагати в судовому порядку визнати за нею таке право, за умови неможливості вирішення вказаного питання в позасудовому порядку, тобто шляхом звернення до нотаріуса, оскільки таких спосіб нею вже використано. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на те, що нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав за відсутності доказів фактичного прийняття спадщини батьком [PERSON] після смерті [PERSON], та за відсутності документу на підтвердження прийняття спадкового майна, що виключає можливість видачі свідоцтва про право на спадщину, є факт невизнання права позивача, за захистом якого наразі позивач звернувся до суду, і яке може бути захищене лише в судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Увалюючи рішення, просимо суд врахувати, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачки, яка прийняла спадщину у виді права, що належало її батьку, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майно у порядку встановленому законом. Позивачка будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняла спадщину у встановленому законом порядку після смерті батька, у виді права на земельну ділянку, яке належало останньому на момент смерті та не припинилось у зв'язку з цим. На підставі ст.ст. 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19,27, 175-177 ЦПК України просить суд: встановити факт прийняття спадщини [PERSON], який помер [INFO] року після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року та визнати за [PERSON], [INFO], паспорт [NUMBER] виданий 10 жовтня 2015 року Енергодарським MB УМВС України в Запорізькій області, податковий номер [NUMBER], право власності на земельну ділянку площею 6,600 га, що розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, підтвердженого Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі у зв'язку із зайнятістю. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області - Сеньків Ю.М. не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 01.09.2017 року. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50937852 від 15.02.2018 року після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сіра І.Є. заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 62016736. Відповідно до свідоцтва про народження від 19.03.1970 року серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] року в м. Запоріжжя, в графі батько зазначено [PERSON], в графі мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 17.10.1989 року серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 17.10.1989 року уклали шлюб, після укладення шлюбу Прізвище дружини [PERSON] змінено [PERSON]Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 08.02.2011 року серія [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 11. Згідно свідоцтва про шлюб від 12.09.2015 року серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 вересня 2015 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] змінено [PERSON]Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого повторно 23.05.2018 року Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] померла [INFO] року в с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис № 61. Згідно Заповіту від 07.10.2003 року, посвідченого секретарем виконкому Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області Налесніковою Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 43, [PERSON] на випадок своєї смерті залишила слідуюче розпорядження: все своє рухоме і нерухоме майно заповіла [PERSON]. Відповідно до довідки Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області № 02-25-04/450 від 24.09.2018 року [PERSON], яка померла [INFO] року постійно та на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. Разом з померлою на день смерті та протягом шести місяців після смерті за вказаною адресою ніхто не проживав та зареєстрований не був. Відповідно до свідоцтва про народження від 25.11.1947 року серія [NUMBER], [PERSON] народився [INFO], в графі батько зазначено [PERSON], в графі мати - [PERSON]. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00020203653 від 23.05.2018 року [PERSON] 09 лютого 1956 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON]Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого 16 грудня 2002 року Великолепетиською районною державною адміністрацію та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 220, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,600 гектарів розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Судом встановлено, що відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.05.2018 року приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сіра І.Є. розглянувши заяву [PERSON] про вчинення нотаріальної дії - видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, відмовила у вчиненні вищезазначеної нотаріальної дії на підставі відсутності у спадкоємця [PERSON] документа, що посвідчує право власності спадкодавця на майно, а саме на земельну ділянку, що розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області. Згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 10.10.2018 року оціночна вартість земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 6,6 га, приватна власність на яку зареєстровано на [PERSON] складає 65464 гривень. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право»застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Якщо спадкодавець помер до 01 січня 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт прийняття спадщини батьком позивачки [PERSON] після смерті його матері [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON], померлим [INFO] року, у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області після смерті матері [PERSON]. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 3 ЦПК України. Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно, право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved