Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання за нею права власності на ј частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона являється власницею ј частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.1988 року. Власниками інших частин вказаного житлового будинку є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Хоча будинок перебуває у спільній частковій власності, фактично він має чіткий поділ між співвласниками як по межам будинку, так і по межам подвір`я. [INFO] [PERSON] померла. В останні роки життя [PERSON] була неспроможна самостійно здійснювати догляд за собою, тому позивачка, як близька сусідка, допомагала їй по господарству. На словах [PERSON] заповідала свою частку будинку [PERSON] , оскільки знала, що не має спадкоємців, однак юридично заповіт оформлено не було. Після смерті [PERSON] належна їй частка у спільному частковому майні ніким не успадкована та за більше, ніж 21 рік від дня відкриття спадщини не з`явився жоден спадкоємець, а обов`язок по утриманню її частини повністю ліг на [PERSON] . Так, з 1998 року вона здійснювала систематичний догляд за частиною будинку [PERSON] , зокрема провела ремонт даху, встановила паркан. В результаті природного старіння та відсутності опалення спірна частина будинку є аварійною та потребує нагального відновлення. Враховуючи фактичний стан вказаної частини будинку, необхідно буде проводити капітальний ремонт або реконструкцію, що є можливим лише з отриманням відповідних будівельних дозволів на підставі наявного права власності у ініціатора. Отже, основною причиною звернення до суду з даним позовом про визнання права власності на вказану частину будинку є намір здійснити її подальший капітальний ремонт або реконструкцію задля запобігання руйнування інших частин будинку, у першу чергу частини позивача, що прямо межує з аварійною, а зробити це без наявного права власності є неможливим, що і змусило позивачку звертатися до суду з даним позовом. У судове\~засідання\~позивачка не з`явилася, проте подала заяву до суду про розгляд\~справи за її відсутності та про задоволення позову в повному обсязі (а.с.111). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте завчасно подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав та просив провести розгляд справи без його присутності (а.с.95). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася також, хоча про день, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином (а.с.106) та не надала відзив на позовну заяву. Представник Прилуцької міської ради у судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнала та просила провести судове засідання без її участі (а.с.103). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. З копій договору купівлі-продажу від 20.02.1988 року, посвідченого Прилуцькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №784 (а.с.8-10), та довідки, виданої Прилуцьким бюро технічної інвентаризації (а.с.11), вбачається, що [PERSON] являється власницею ј частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки №3089 від 06.12.2019 року, виданої КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано: 3/10 частини за [PERSON] , 1/5 частина за [PERSON] , ј частина за [PERSON] та ј частина за [PERSON] (а.с.12), частковість якого також вбачається з копії технічного паспорта на належну позивачці частину даного будинку (а.с.-14-18). Зі змісту звіту про оцінку майна ТОВ «Центр нерухомості» від 24.03.2020 року (а.с.33-81) вбачається, що ринкова вартість ј частини житлового будинку загальною площею 36,0 кв.м за адресою: [ADDRESS] становить 20920,00 грн, що у своїй сукупності з фотознімками також засвідчує твердження позивачки про занедбаний стан цієї нині спірної частини будинку, яка потребує термінового ремонту. Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.01.2020 року [PERSON] виділено у власність в натурі 3/10 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення по житловому будинку під літ.А-1: 3-3 кімната площею 9,6 кв.м, 3-4 кімната площею 17,3 кв.м, 3-5 коридор площею 4,2 кв.м, по прибудові під літ.а2-1: 3-2 кухня площею 7,2 кв.м, загальною площею 38,3 кв.м, житловою площею 26,9 кв.м, по надвірних будівлях та спорудах: сарай під літ Б1-1, вбиральня У, як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна (а.с.23-25). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.01.1998 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.19). Витягом зі Спадкового реєстру №58963067 від 10.01.2020 року підтверджується той факт, що після смерті [PERSON] немає жодного спадкоємця, який би виявив бажання прийняти спадщину (а.с.20). У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Крім цього, статтею 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6\~та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до\~ст.328 ЦК України\~набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному\~ст.392 ЦК України. Також у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом\~ст.392\~ЦК України позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючого документу. При цьому, передумовою для застосування положень\~ст.392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Таким чином, з огляду на все викладене вище, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що позивачка\~з\~1998 року і до теперішнього часу відкрито та безперервно володіє і користується належною за життя [PERSON] ј частиною будинку, що за адресою: [ADDRESS] , а тому на підставі\~ст.344 ЦК України\~суд вважає \~за необхідне визнати за [PERSON] право власності на зазначену вище частину житлового будинку за набувальною давністю. На підставі вищевикладеного та 328, 344, 392 ЦК України,

Outcome: approved