Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач ПАТ „Дельта Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в обґрунтування позову вказавши наступне. 07.12.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Український промисловий банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 822-01/К-07, згідно умов якого позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 70\~000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11,8 % річних за весь час фактичного користування кредитом з кінцевим строком повернення кредиту - 06.12.2038 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами 07.12.2007 року було укладено договір іпотеки № 822-01/Z-07, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 30 загальною площею 64,42 кв.м., житлова площа 38,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тбіліська, 9-а, та належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2007 року. Оскільки Позичальником належним чином не виконувалися грошові зобовязання, передбачені Кредитним договором, станом на 07.08.2015 року загальна сума боргу за Кредитним договором складає 1\~220\~091,58 гривень, з них: сума заборгованості за кредитом у розмірі 52\~065,94 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 дол. США 2148,4096 гривень) становить 1\~118\~589,65 гривень; сума заборгованості за відсотками у розмірі 3\~670,59 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 78\~859,31 гривень; комісія за ведення кредиту у розмірі 10\~646,01 гривень; пеня у розмірі 11\~420,73 гривень; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 0,00 гривень; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам у розмірі 575,88 гривень. У звязку з невиконанням позичальником умов договору, позивач звернувся до суду та просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру № 30 загальною площею 64,42 кв.м., житлова площа 38,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тбіліська, 9-а, шляхом визнання права власності на неї за позивачем та стягнути судові витрати, понесені позивачем, повязані з викликом відповідача в судове засідання. В судове засідання представник позивача не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, причину неявки суду не сповістив, про день і місце слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви суду не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.12.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Український промисловий банк, правонаступником якого на підставі договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань від 30.06.2010 року є Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 822-01/К-07, згідно умов якого позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 70\~000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11,8 % річних за весь час фактичного користування кредитом з кінцевим строком повернення кредиту - 06.12.2038 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Умови кредитного договору Банком були виконані у повному обсязі шляхом надання кредитних коштів позичальнику, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Позичальником неналежним чином виконувалися умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 07.08.2015 становить 1\~220\~091,58 гривень, та складається з: -суми заборгованості за кредитом у розмірі 52\~065,94 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 дол. США 2148,4096 гривень) становить 1\~118\~589,65 гривень; -суми заборгованості за відсотками у розмірі 3\~670,59 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 дол. США 2148,4096 гривень) становить 78\~859,31 гривень; -комісії за ведення кредиту у розмірі 10\~646,01 гривень; -пені у розмірі 11\~420,73 гривень; -суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам у розмірі 575,88 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, який міститься в матеріалах справи. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України , позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами 07.12.2007 року було укладено договір іпотеки № 822-01/Z-07, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 30 загальною площею 64,42 кв.м., житлова площа 38,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тбіліська, 9-а, та належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2007 року. У відповідності до ст. 3 Закону України „Про іпотеку, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 7 Закону України „Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України „Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ч. 1 ст. 37 Закону України „Про іпотеку , іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Як розяснено в п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до п.п. 4.4 та 4.4.1 Іпотечного договору № 822-01/Z-07, у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на Предмет Іпотеки, передбачених п. 4.1 цього Договору, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом прийняття Іпотекодержателем Предмета Іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобовязання. Цей Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет Іпотеки. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та в рахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором звернути стягнення на квартиру № 30 загальною площею 64,42 кв.м., житлова площа 38,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тбіліська, 9-а, шляхом визнання права власності на неї за позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати, повязані з викликом відповідача у судове засідання у розмірі 420,00 гривень, які підтверджені меморіальним ордером № 66745175 від 15.12.2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3\~654 гривень.

Outcome: approved