Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 1387 грн.18 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 коп., що є предметом позову. Представник позивача Космина О.В. в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомне належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідач подав до суду заяву про визнання позову разом з клопотанням про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 20 квітня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.11) Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: « 25 березня 2012 року о 21 год.05 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Деу Ланос», д/н [NUMBER], на перехресті проспекту Броварському та вулиці Визволителів в місті Києві, не врахував дорожню обстановку, недотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «Мітсубісі», д/н [NUMBER], який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «ВАЗ», д/н [NUMBER], що призвело до пошкодження автомобілів та заподіяння матеріальних збитків, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України». Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - легкового автомобіля «Деу Ланос», д/н [NUMBER], [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Лафорт», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1309156, з терміном дії до 23 грудня 2012 року. (а.с.12) Як передбачено п.п.33.1.2 п.33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як вбачається з матеріалів справи, 29 серпня 2012 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» з заявою про виплату страхового відшкодування по страховому випадку, який мав місце 25 березня 2012 року за участю транспортного засобу - автомобіля «Деу Ланос», державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON], цивільно правова відповідальність якого на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт». (а.с.15) 29 серпня 2012 року ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» складено Страховий акт №1311882/2-1, на підставі якого страховиком прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 1387,18 грн. (а.с.21-22) На підставі страхового акту, ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 1387,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4357 від 25 вересня 2012 року. (а.с.25) Відповідно до положень статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 01 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу №01/01-07 2013 Р, за умовами якого Клієнт передає Фактору, а Фактор приймає і зобов'язується оплатити Клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що перейшли до Клієнта, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика і не вжив заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності про настання дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин, суд вважає, що позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», як Фактором, правомірно пред'явлені вимоги до відповідача [PERSON] щодо відшкодування виплаченого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» страхового відшкодування в розмірі 1387,18 грн., яке підлягає стягненню з відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, оскільки в матеріалах страхової справи відсутні докази, що відвідач, як страхувальник, в межах визначеного законодавством строку не повідомив страховика про настання страхового випадку, ці обставини визнанні відповідачем в межах даного спору, тому з урахуванням положень ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 1387 грн.18 коп. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved