Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на наступне. Вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини призвело те, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність та наполягала на своїх позовних вимогах просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3000 гривень щомісячно, до повноліття дитини. Відповідач в свою чергу подав заперечення на позовну заяву та зазначив, що не погоджується із твердженнями позивачки, щодо тієї обставини, що він не надає сину матеріальну допомогу. Єдиний доказ це те що грошові суми він переказував на карту «Ощалбанк», яка належить позивачці у розмірі 100 доларів США щомісячно. Вважає що випомога позивачки є надуманою та передчасною, оскільки позивачка отримувала та отримує від нього й досі грошову суму у розмірі 100 доларів США, окрім цього він купував сину телефон, гіроскутер та багато іншого, в тому числі і одяг. Також відповідач у своїх письмових заперечення просить взяти до уваги що він знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, перебуває у зареєстрованому шлюбі та має другу дитини від цього шлюбу та на його утриманні перебуває дружина та її друга дитини, також додатковими витратами є винайм житла на яке йде майже половина його заробітної плати, та зазначив, що максимальна суму аліментів, які вн може сплачувати є 1000 гривень на місяць. Відповідач у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтвердила копією рішення суду. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, який проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області. Пунктом 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 р. передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини призвело те, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. В своїх запереченнях відповідач посилається на ряд обставин, якими він обґрунтовує свої заперечення. При цьому відповідачем в обґрунтування тих обставин, що він надає дитині матеріальну допомогу шляхом переведення грошових коштів на карту «Ощадбанку» не надано жодного доказу та дана обставина є недоведеною та необґрунтованою. Також відповідачем не надано суду доказів, щодо тієї обставини, що він купував дитини різні речі, щодо яких посилається у запереченні. Слід зазначити, що відповідач посилається на скрутне матеріальне становище, перебуванні на його утриманні іншої сім`ї, але також жодного доказу не надає, відповідачем навіть не надано суду інформацію про його доходи та докази що він утримує іншу сім`ю. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров`я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Як вбачається відповідач окрім тієї обставини, що у нього є другу дитина, жодної іншої обставини суду не підтвердив, жодного наказу не надав, інформацію про своє матеріальне становище не підтвердив жодним доказом, а навпаки зазначає, що він добровільно сплачував та сплачує позивачці допомогу в розмірі 100 доларів США, приблизно еквівалентно позовній вимозі позивачці, яка просить 3000 гривень щомісячно. Тому суд вважає, що позовна вимога підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 768,40 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved