Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS]. З 28 лютого 2008 року за її згодою в будинку зареєстровані відповідачі, які ніколи за вказаною адресою не мешкали, плату за користування житловим будинком не вносили. Просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. До початку розгляду справи по суті позивачка уточнила підстави позову, просила захистити її право власності та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, підтримав уточнені позовні вимоги та просив захистити право власності позивачки шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. Не заперечував проти ухвалення заочного рішенні у зв'язку із неявкою відповідачів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК України, до суду не з'явились, із будь-якими заявами на адресу суду не звертались, тому суд, за згодою представника позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи [PERSON], яка діє на підставі доручення, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення та визнання [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони не є членами сім'ї позивачки, а тому право власності позивача підлягає захисту. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 19.12. 2003 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2574489 від 15.01. 2004 року. (а.с.15,16) З копії домової книги слід, що відповідачі [PERSON] та неповнолітня [PERSON] з 28.02.2008 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7) Відповідно до довідки від 08.09.2014 року, відповідачі у будинку [ADDRESS] тільки зареєстровані з 28.02. 2008 року, але фактично не мешкають з часу реєстрації, у будинку не з'являються, чим підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації на протязі більш ніж року. (а.с.17) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Тобто судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у спірному будинку за згодою позивача, але без поважних причин там не проживають з часу реєстрації. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, або заперечень. Враховуючи наведене, суд вважає, що докази, на які посилався позивач у позові, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved