Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, який згодом уточнила, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 14.07.2001 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Тривалий час вони проживають окремо, син [PERSON] проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини та у добровільному порядку допомоги не надає. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів роз`єднано, виділивши їх в самостійні провадження. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач був присутній у попередніх судових засідання позов не визнав. Вказав, що регулярно надає допомогу синові. При цьому, заперечив факт проживання сина разом із матір`ю, оскільки позивачка неодноразово їздить за кордон, а син залишається проживати разом із його матір`ю [PERSON] Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено, 14 липня 2001 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14 липня 2001 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №704. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 вересня 2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №2077. Тривалий час сторони проживають окремо. Згідно довідки за №104 від 17.10.2018 року, виданої СК «Забудівник-Т» встановлено, що син [PERSON] проживає без реєстрації разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Як вбачається з довідки за №42 від 30 листопада 2018 року, виданої комунальним закладом Тернопільської міської ради «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №2 імені Юрія Горайського» [PERSON] . займається у даному закладі на відділенні плавання (оздоровча група). Вартість місячного абонементу становить 300 грн. Позивачка [PERSON] здійснює оплату за навчання [PERSON] у Міжнародній школі програмування ІТ-Еліт, що підтверджується довідкою за №2 від 03.12.2018 року, виданої директором «МШП ІТ Еліт». Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача та бабою [PERSON] , підтвердила факт проживання дитини [PERSON] без реєстрації разом із матір`ю по [ADDRESS] . Крім того, зазначила, що позивачка інколи їздить за кордон на роботу та син [PERSON] залишається разом з нею. [PERSON] надавав їй особисто кошти, які вона витрачала на внука [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатною особою, молодого віку, працює за межами території України та отримує доходи, що визнав останній в судовому засіданні. Інших утриманців, крім сина [PERSON] не має. В судове засідання відповідач не з`явився, відзив не подав та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не представив. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до\~ вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.\~\~\~ Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~В силу вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу вимог ч. 1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони проживають окремо. [PERSON] проживає разом із матір`ю по [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи та показами свідка [PERSON] є неповнолітнім, а тому відповідач зобов`язаний його утримувати до досягнення повноліття. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, стан здоров`я задовільний, інших утриманців, крім сина [PERSON] не має, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення його гармонійного розвитку, суд вважає, що слід визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 11 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд при визначенні розміру аліментів, врахував вік та потреби сина, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, те, що він є працездатною особою і не позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на утримання дитини, виконуючи свій обов`язок як батька, встановлений законом, а тому прийшов до переконання, що саме такий розмір аліментів буде відповідати потребам сина та фінансовим можливостям батька. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність у нього можливості сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. В матеріалах справи відсутні докази про поганий стан здоров`я відповідача, наявність на його утриманні інших осіб. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд не приймає до уваги твердження відповідача та поясненнях свідка [PERSON] про те, що відповідач неодноразово надавав кошти [PERSON] на утримання сина [PERSON] , чим виконував добровільно свій обов`язок щодо утримання дитини як безпідставні та необгрунтовані. Вказані твердження відповідача жодними належними, достовірними та достатніми доказами не підтвердженні. Більше того, відповідач є батьком [PERSON] та зобов`язаний брати участь у його утриманні, нести додаткові витрати. Крім того, судом встановлено, що син проживає разом із матір`ю, а кошти відповідач надавав [PERSON] В силу вимог закону, аліменти стягуються на користь того з батьків з ким проживає дитина та з часу подання позову. З врахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем не спростовано доводи позивача та підставність позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved