Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором. На підставу своїх вимог спирається на те, що 20 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», та громадянином України [PERSON] , був укладений Кредитний Договір №190919-002. Зазначена обставина підтверджується Кредитним Договором №190919-002. Відповідно до п.1.1 Договору, позивач надає відповідну кредит у розмірі 35 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути Кредит позивачу та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до п. 4.2 Договору плата за користування кредитом складає 5% в місяць від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разовий процент у розмірі 5% від загального розміру кредиту. Разовий процент стягується із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача. Відповідно до п. 2.2. Договору відповідач зобов`язаний сплатити заборгованість до 20 червня 2020 року, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п. 4.10. Договору у разі, якщо протягом 7 (семи) календарних днів з кінцевої дати повного погашення кредиту, що визначається виходячи з терміну кредитування, кредит не був повністю погашений, щомісячна плата за користування кредитом нараховується кожен повний та не повний місяць до моменту повного остаточного погашення позичальником кредиту на умовах договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі. Отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором підтверджується платіжним дорученням №312 від 20 вересня 2019 року про перерахування відповідачу суми кредиту з вирахуванням комісії 5% за оформлення. Станом на день подачі цього позову відповідач частково сплатив заборгованість в сумі 11 400 грн. 00 коп. Таким чином, відповідач не виконує зобов`язання за договором оскільки був зобов`язаний повністю сплатити борг до 20 червня 2020 року. Позивач звертався до відповідача з вимогами про належне виконання умов договору та сплату боргу в позасудовому порядку, однак відповідач виконувати умови договору відмовляється, зазначені обставини підтверджуються: досудовою вимогою №01/07-02. Відповідно до п. 7.2 Договору у разі порушення відповідачем виконання зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за Договором, він зобов`язується сплатити на користь позивача штраф. У разі несвоєчасної оплати кожного щомісячного платежу (понад 7 календарних днів) відповідач оплачує штраф в розмірі 10% від загальної суми простроченої заборгованості. У такому разі відповідач зобов`язаний заплатити на користь позивача нарахований штраф до завершення дії Договору. Загальна сума штрафу не може бути більшою за 50 відсотків суми Кредиту. Таким чином, загальна заборгованість відповідача за кредитом складається з: суми отриманої позики (тіло кредиту) - 27 100 грн., нарахованих відсотків за користування кредитними коштами - 15 750 грн., суми штрафних санкцій - 1 667 грн. 22 коп. Отже, станом на день подання позовної заяви сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 27 100 грн., + 15 750 грн., + 1 667 грн. 22 коп. = 44517 грн. 22 коп. Зважаючи на викладені вище обставини, позивач змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 02.09.2020 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в своєму позові просив справу розглядати у його відсутності та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно довідки Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області від 01.09.2020 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином ( шляхом направлення судових повісток рекомендованими повідомленнями, які були належдним чином вручені), причини неявки визнані поважними невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутніть та інших клопотань до суду не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі зібраних доказів . Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. 20.09.2019 року між сторонами був укладений кредитний договір №190919-002 (а.с.6-7).. Зазначена обставина підтверджується Кредитним Договором №190919-002. Відповідно до п.1.1 Договору, позивач надає відповідну кредит у розмірі 35 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути Кредит позивачу та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до п. 4.2 Договору плата за користування кредитом складає 5% в місяць від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разовий процент у розмірі 5% від загального розміру кредиту. Разовий процент стягується із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача. Відповідно до п. 2.2. Договору відповідач зобов`язаний сплатити заборгованість до 20 червня 2020 року, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п. 4.10. Договору у разі, якщо протягом 7 (семи) календарних днів з кінцевої дати повного погашення кредиту, що визначається виходячи з терміну кредитування, кредит не був повністю погашений, щомісячна плата за користування кредитом нараховується кожен повний та не повний місяць до моменту повного остаточного погашення позичальником кредиту на умовах договору. Відповідач ознайомлений з умовами та порядком кредитування, що підтверджується паспортом кредитного продукту "9 місяців" за підписом відповідача (а.с.8). Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №312 від 20 вересня 2019 року про перерахування відповідачу суми кредиту з вирахуванням комісії 5% за оформлення (а.с.9). Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що станом на день подачі цього позову відповідач частково сплатив заборгованість в сумі 11 400 грн. 00 коп. Таким чином, відповідач не виконує зобов`язання за договором оскільки був зобов`язаний повністю сплатити борг до 20 червня 2020 року. Судом встановлено факт звернення позивача до відповідача з вимогами про належне виконання умов договору та сплату боргу в позасудовому порядку, що підтверджується досудовою вимогою №01/07-02 (а.с.10). Також позивач посилається на п. 7.2 договору, згідно якого вбачається, що у разі порушення відповідачем виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за договором, він зобов`язується сплатити на користь позивача штраф. У разі несвоєчасної оплати кожного щомісячного платежу (понад 7 календарних днів) відповідач оплачує штраф в розмірі 10% від загальної суми простроченої заборгованості. У такому разі відповідач зобов`язаний заплатити на користь позивача нарахований штраф до завершення дії договору. Загальна сума штрафу не може бути більшою за 50 відсотків суми кредиту. Таким чином, загальна заборгованість відповідача за кредитом складається з: суми отриманої позики (тіло кредиту) - 27 100 грн., нарахованих відсотків за користування кредитними коштами - 15 750 грн., суми штрафних санкцій - 1 667 грн. 22 коп. - загальна сума 44517 грн. 22 коп. Суд вирішуючи даний спір керується наступним. Ч. 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні заявлених позовних вимог. Судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача.

Outcome: approved