Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Служба у справа дітей Красноградської РДА звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник служби у справах дітей - [PERSON] пояснила, що з 2014 року на обліку служби у справах дітей, як сім'я що опинилась у складних життєвих обставин, перебуває сім'я [PERSON], яка має на утриманні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В грудні 2015 року служба у справах дітей зверталася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON], але після звернення до комісії з питань захисту прав дитини гр. [PERSON] стверджувала, що її донька [PERSON] пройшла курс лікування від алкогольної залежності з позитивним результатом, змінила спосіб життя, переглянула відношення до батьківських обов'язків, в результаті чого до суду був направлений лист про залишення позовної заяви без розгляду. Проте все повторилося знову і відповідачка знову зловживає спиртними напоями, діти часто знаходяться без нагляду. Проживали у одній із кімнат барачного типу без зручностей та опалення. Санітраний стан та умови проживання були незадовільними. На даний час [PERSON] і надалі веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, працювати не бажає. Батько дітей взагалі не цікавиться їх життям, проживає окремо від них. На даний час діти педагогічно занедбані, що і підтверджує факт того, що ними ніхто не займається. До матеріалів справи долучили висновок органу опіки та піклування Красноградської РДА від 11.09.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітніх дітей. На даний час діти проживають у бабусі [PERSON], яка займається їх вихованням, розвитком. Просять суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодилась, просила суд надати їй ще одну можливість, вона на даний час не вживає спиртні напої, хоче змінити спосіб свого життя, більше часу буде проводити з дітьми. Просила повернути їй дітей . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила дітей залишити з нею, так як доньці вже було надано шанс на виправлення, але вона все одно вживає спиртні напої та не займається вихованням дітей. В судовому засіданні було допитано в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що дійсно не раз були свідками того, що [PERSON] та [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, взагалі не займаються вихованням дітей, неодноразово були свідками того, що діти були без нагляду на вулиці. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення матері або батька батьківських прав, зокрема в разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року - держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Outcome: approved