Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 13.08.2003 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають неповнолітню дитину, яка в теперішній час знаходиться на її утриманні, а відповідач три роки проживає окремо та не надає матеріальної допомоги. При цьому їх шлюб існує формально, оскільки сім'я фактично розпалася. Просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, пояснивши, що близько трьох років вони з відповідачем проживають окремо і не підтримують жодних стосунків. Дитина проживає з нею, але відповідач не надає допомоги на її утримання з літа 2015 року. Він працездатний, має нормальний стан здоров'я. Просила шлюб між нею і відповідачем розірвати та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Відповідач, згідно ч.ч.2,3 п.5 ст.74 ЦПК України, вважається таким, що про розгляд справи повідомлений в судове засідання не явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. За згодою позивачки, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 13.08.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач, що вбачається із свідоцтва про одруження сторін та свідоцтва про народження дитини (а.с.4-5). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони близько трьох років проживають окремо і не підтримують фактичних шлюбних відносин, позивачка наполягає на розлученні та не погоджується на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхню малолітню дитину, яка проживає з позивачкою. Батьком дитини є відповідач, однак він проживає окремо і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що підтверджується поясненнями позивачки, свідоцтвом про народження дитини, довідкою Слобідської сільської ради, довідкою щодо навчання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працездатний, має нормальний стан здоров'я, має дитину від першого шлюбу. Також враховується і стан здоров'я та матеріальне становище дитини та позивачки. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати. При цьому, відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved