Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У квітні 2016 року до суду із вказаним позовом звернулося Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - ПАТ "Київобленерго"). Свої вимоги обґрунтувало тим, що [PERSON], з яким існують відносини по постачанню електричної енергії за адресою: [ADDRESS], є споживачем електроенергії, яку постачає ПАТ «Київобленерго». Відносини, які виникають між споживачем електроенергії та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затвердженими Постановою КМУ від 26 липня 1999 року за № 1357 і є обов'язковими для виконання кожною із сторін. Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що споживач електроенергії зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Між ПАТ «Київобленерго» та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією, відповідно до умов якого, відповідач зобов'язується своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію, вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника. Відповідач виконував свої зобов'язання не належним чином і станом на 15 березня 2016 року має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 7269 (сім тисяч двісті шістдесят дев'ять) гривень 08 копійок з ПДВ. На вимогу позивача виконати зобов'язання за договором в повному обсязі [PERSON] відмовляється від виконання. Тому позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та 1378 гривень 00 коп. на відшкодування судових витрат. У судовому засіданні представник позивача Кошман В.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обгрунтовуючи їх доводами, викладеними у позовній заяві. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій пред'явлені до нього вимоги визнав (а.с. 26). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступного всиновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Праивла користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 27 зазначеного вище Закону правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. П. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357(далі - Правила) передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством України за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію, що, в свою чергу, випливає із положень п. 42 зазначених Правил, згідно з яким споживач електричної енергії зобов'язаний, серед іншого, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 01 вересня 2001 року було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). З копії рахунку за електроенергію № 8419311702 за лютий 2016 року від 27 лютого 2016 року у [PERSON], який проживає за адресою [ADDRESS], особовий рахунок № [NUMBER], існує заборгованість за послуги з електропостачання у сумі 7269 (сім тисяч двісті шістдесят дев'ять) гривень 08 копійок(а.с. 4). Вказана сума заборгованості також підтверджується актом звіряння розрахунків між ПАТ «Київобленерго» та [PERSON] від 15 березня 2016 року. Суду не було надано у якості доказу, на який посилався позивач, договору між сторонами про користування електричною енергією, однак, враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України у справі № 6-2951цс15, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 коп. (а.с. 12). Таким чином, [PERSON] належить сплатити позивачу зазначену суму на відшкодування понесених ними судових витрат. На підставі ст. 509, 525, 526 ЦК України, ст. 26. 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 42, 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357,

Outcome: approved