Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

покликаючись на непогашення відповідачами заборгованості по кредитному договору позивач у поданій до суду 31 серпня 2015 року заяві просить стягнути з них солідарно 144 497 грн. 16 коп. боргу та витрати по сплаті судового збору. Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах сторони просять справу слухати у їх відсутність, представник позивача позов підтримує повністю, представник відповідачів позов визнає щодо [PERSON], оскільки договори поруки на даний час припинені. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних осіб і згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з»ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявленого позову на підставі представлених доказів, прийшов до таких висновків. Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом і даний факт вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір 10 квітня 2012 року на суму 40 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 57,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В той же день між відповідачами укладено договори поруки №1477, №1478 та №1479. У відповідності до розрахунку станом на 31 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 144 497 грн. 16 коп., а саме: ●38 381 грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом; ●76 829 грн. 57 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; ●8 510 грн. 03 коп. 3% річних прострочення виконання основного зобовязання. Останнє погашення кредиту відбулося 29 листопада 2013 року. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно ст.ст.1054 ЦК України за кредитним договором, зокрема, банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання-кредитного договору-характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього. Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Застосувавши ці норми, суд дійшов висновку про пропущення позивачем строку предявлення вимоги до поручителя за договорами поруки з огляду на те, що позивач протягом 6 місяців від дня настання основного зобовязання не подав до суду позову проти поручителя. Відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов"язання за договором. Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов'язань за кредитним договором та повернення кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між вказаними сторонами, про розмір заборгованості, що підтверджується доданим до позову розрахунком, виданим посадовою особою банку, який в силу ст.ст.59, 64 ЦПК України являється допустимим доказом у справі. У передбаченому законом порядку вказаний письмовий доказ відповідачами не спростований і не оспорений. Таким чином, позов підставний і підлягає до задоволення лище щодо боржника [PERSON]. У зв»язку із задоволенням позову згідно ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.526, 543, 572, 575, 589, 1054 ЦК України,

Outcome: approved