Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Комерційний Банк «[PERSON]» звернувся до районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27 березня 2008 року між [PERSON] акціонерним товариством «Комерційний Банк «[PERSON]» та [PERSON] укладено договір кредиту №184КМ_В, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 26\~000,00 Євро зі сплатою 15,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення заборгованості 15 березня 2013 року. За умовами даного договору [PERSON] мав регулярно сплачувати частину кредиту та відсотки за користування кредитом. Проте відповідач не вносив необхідні платежі. Неодноразові звернення працівників банку результатів не дали. Станом на 14 грудня 2015 року за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті кредиту 21\~275,58 євро, заборгованість по процентам за користування кредитом 26\~456,04 євро, заборгованість по комісії за користування кредитом 554,83 євро. Оскільки у встановлений строк [PERSON] кредит не погашав у необхідному обсязі, відсотки за користування кредитом не сплачував, тому банк відповідно до умов договору нарахував пеню у розмірі 35\~306,31 євро та штраф за порушення строків погашення кредиту та відсотків в розмірі 9,57 євро (фіксована частина), 4179,64 євро - штраф (процентна складова). Тому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №184КМ_В від 27 березня 2008 року у розмірі 87\~781,97 євро, що за курсом 26,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 грудня 2015 року складає 2\~293\~462,15 грн. а також стягнути з відповідача судові витрати 34\~401,93 грн. У судове засідання представник позивача не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст.\~169\~ч. 4, ст.\~224 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А 01 №054809 від 17 липня 2009 року Закрите акціонерне товариство комерційного банку «Приват Банк» змінило назву на [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «Приват Банк», при цьому ПАТ КБ «Приват Банк» є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «Приват Банк». 27 березня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 184КМ_В. Згідно умов п.2.1 кредитного договору банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 27 березня 2008 року по 15 березня 2013 року у розмірі 26\~000,00 євро на купівлю транспортного засобу. При укладанні договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Згідно цієї\~статті ЦК\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~(ЦКУ) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а\~статтею 525 ЦКУ\~передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до\~ст. 610 ЦКУ\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із\~ст. 536 Цивільного кодексу України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.\~\~ Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2\~ст. 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до розділу 6 кредитного договору відповідач взяв на себе зобовязання при порушенні строків сплати обовязкових платежів додатково сплачувати пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення,але не більше подвійної облікової ставки НБУ; штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту та ін.. Відповідно умов п. 6.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Статті\~546,\~548 ЦК України\~визначають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~549\~та ст.\~550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до частини другої статті\~1054\~та частини другої статті\~1050 Цивільного кодексу України\~наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Оскільки [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором, які стосуються повернення кредитних коштів та процентів за їх користуванням, банк відповідно до умов договору нарахував пеню та штраф, що складається з: 35\~306,31 євро\~\~-\~\~пеня\~\~за\~\~несвоєчасне\~\~погашення заборгованості за кредитом, 9,57 євро фіксована складова штрафу, 4179,64 євро процентна складова штрафу. З матеріалів справи вбачається, що станом на 14 грудня 2015 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитом 21\~275,58 євро, заборгованість по процентам за користування кредитом 26\~456,04 євро, заборгованість по комісії за користування кредитом 554,83 євро; заборгованість по комісії за користування кредитом 554,83 євро; пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 35\~306,31 євро; заборгованість по штрафу (фіксована частина) 9,57 євро.;\~\~заборгованість по штрафу (процентна складова) 4179,64 євро., а всього 87\~781,97 євро. За нормою ч. ч. 1, 2\~ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як роз'яснив Верховний суд України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 87\~781,97 євро за курсом 26,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 грудня 2015 року складає 2\~293\~462,15 грн. Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Стаття 11 ЦПК України\~визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України та умовах укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, у зв'язку з чим позов відлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат у розмірі 34\~401,93 грн представник позивача надав платіжне доручення за №ВОТМ9В155А від 29 лютого 2016 року. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача підлягають задоволенню у розмірі 34\~401,93 грн.

Outcome: approved