Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом про поновлення на роботі та стягнення суми втраченого заробітку. За її заявою, ухвалою суду, позов у частині стягнення заробітку було залишено без розгляду. Посилається на те, що 16.12.2015 р. Управлінням освіти Тячівської РДА було видано наказ № 846-К «Про звільнення», яким її було звільнено з посади директора Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, а саме, що нею не було забезпечено навчально-виховний процес у школі - доступ учнів до класних приміщень (двері шкоди були зачинені), діти на холоді гуляли по подвір'ї та, нібито, її вчинок сприяв зриву навчально-виховного процесу. 14.12.2015 р. вона вийшла на роботу після тривалого лікування, зайшла у методичний кабінет та повідомила [PERSON], яка виконувала обов'язки директора школи, що хоче приступити до виконання обов'язків директора школи. [PERSON] їй сказала, щоб вона звернулася до начальника управління освіти. Документацію школи, печатки, штампи, ключі, тощо, їй передані не були. 15 грудня, в 7.45 год., вона прийшла у школу та побачила, що на подвір'ї багато дітей, вчителів та батьків учнів. Двері школи були зачинені. Не маючи можливості відчинити двері, вона попросила свого чоловіка викликати поліцію. Потім приїхала начальник управління освіти, яка разом з батьками та вчителями проводила збори у сільській раді. Відчиняти двері школи входить до функцій завгоспа школи та чергового техпрацівника, які навмисно зачинили чи не відчинили двері. Ні охоронця, ні техпрацівника в той час не було, щоб відкрити школу. Завгосп не відповідала на телефонні дзвінки. Незважаючи на це, вона знаходилася у школі повний робочий день. [PERSON] направляла всіх вчителів та учнів до сільської ради. Повернувшись, вони повідомили, що її буде усунуто з посади директора школи, а обов'язки директора буде виконувати [PERSON] 16.12.2015 р. [PERSON] приїхала в школу з наказом № 846-К про звільнення її із займаної посади, який вручила їй у кабінеті заступника директора навчально-виховної роботи [PERSON] Вважає, що даний наказ підлягає скасуванню з наступних підстав. По-перше, її не ознайомлено з наказом № 480 від 15.12.2015 р. По-друге, від неї не було відібрано пояснення по жодному наказу управління освіти Тячівської РДА. По-третє, її не допущено до робочого місця, їй не було передано технічну документацію, печатку, нові ключі після заміни замків, розклад проведення уроків, що підтверджується відсутністю акту прийому-передачі. По-четверте, після звільнення з посади директора школи їй не надано відповідну кількість уроків. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що 14.12.2015 р., за вказівкою начальника управління освіти [PERSON], вона разом з іншими працівниками управління поїхали в Углянську ЗОШ, так як директор школи [PERSON], яка тривалий час знаходилася на лікарняному, вийшла на роботу. Приїзд комісії був викликаний тим, що між колективом вчителів та директором школи уже тривалий час існує конфлікт. Виконуюча обов'язки директора школи, [PERSON], передала позивачці шкільні документи та вручила їй ключі від вхідних дверей школи й дверей кабінету директора, тому що було змінено замки. Відкрити сейф позивачка відмовилася. Печатку їй не передали, оскільки необхідно було завірити відомості на заробітну плату. Зранку, 15.12.2015 р., хтось повідомив начальника управління освіти про те, що Углянська школа зачинена і неможливо розпочати навчальний процес. [PERSON] поїхала в Углю, а вона - [PERSON] -, після обіду відібрала пояснення у вчителів, які прийшли до школи на 07.30 год., так як начальник управління дала їй вказівку оформити цей випадок, бо мав місце зрив навчального процесу. 16.12.2015 р. вона разом з [PERSON] приїхали до школи. З собою вони мали наказ на звільнення [PERSON] із роботи за зрив навчального процесу. Дати пояснення по факту зриву навчального процесу [PERSON] відмовилася, про що було складено відповідний акт і вручено їй копію наказу про звільнення та призначення [PERSON] виконуючою обов'язки директора школи. Просить відмовити у задоволенні позову через безпідставність позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що працює начальником управління освіти Тячівської РДА. 15.12.2015 р., зранку, коли вона збиралася їхати на роботу, їй зателефонував голова РДА та запитав, чи відомо їй про ситуацію, яка склалася в Углянській школі. Вона відразу поїхала в Углю і, приблизно в 8.30 год., була на території школи. На подвір'ї знаходилися учні та інші люди. На її запитання [PERSON] відповіла, що не знає, чому не навчаються учні. Через деякий час їй зателефонував сільський голова і запросив у сільську раду, де знаходилися учні, батьки та вчителі. Вона запропонувала [PERSON] піти з нею, але та відмовилася. У сільській раді вона переконала вчителів та учнів повернутися до школи. Коли вони прийшли, двері школи були відчинені. Вона знову запропонувала [PERSON] дати пояснення, чому була зачинена школа, але та відмовилася, про що було складено акт. Провівши службове розслідування, управління освіти зясувало, що бездіяльність директора привела до зриву навчального процесу, у результаті чого не навчалися близько 300 учнів, не відбулося майже 137 уроків. Зрив навчального процесу в результаті бездіяльності директора вважає одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків. Тому було прийнято рішення про звільнення [PERSON] з посади директора. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Вважає, що [PERSON] допустила одноразове грубе порушення своїх обов'язків, та була правильно звільнена з посади директора. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право, в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В судовому засіданні встановлено, що позивачка працювала на посаді директора Углянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Наказом Управління освіти Тячівської РДА № 846-К від 16.12.2015 р. [PERSON] було звільнено з посади директора на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, яке виразилося в тому, що 15.12.2015 р. вона не забезпечила навчально-виховний процес у школі, доступ учнів школи до класних приміщень (двері школи були зачинені), діти в холоді гуляли по подвір'ю. Такий її вчинок сприяв зриву навчально-виховного процесу, підриву авторитету навчального закладу. Підставою для винесення наказу про звільнення позивачки з посади управління освіти Тячівської РДА вважало випадок, що мав місце 15.12.2015 р., коли перед початком навчального процесу, який починається о 8-й годині, двері Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів були зачинені, що завадило учням та вчителям увійти до приміщення школи. Показаннями сторін та свідків стверджено, що між позивачкою та більшою частиною трудового колективу Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів існує певний конфлікт. 14 грудня 2015 року, після тривалого перебування на лікарняному, [PERSON] вийшла на роботу і повідомила в.о. директора школи [PERSON] про намір приступити до роботи. Після цього у школу прибула комісія з управління освіти, яка запропонувала [PERSON] надати для перевірки шкільну документацію. Та відмовила, посилаючись на те, що щойно вийшла з лікарняного, на якому знаходилася з кінця серпня. Наступного дня, 15.12.2015 р., навчальний процес не розпочався через те, що учні, вчителі та й сама [PERSON] не мали можливості увійти у приміщення школи, так як вхідні двері були зачинені на замок. По проханню [PERSON], її чоловік, [PERSON], у 8.09 год., зателефонував у Тячівський ВП ГУНП в Закарпатській області та повідомив, що група вчителів погрожують його дружині звільненням з роботи. Того дня навчальний процес так і не розпочався. Вчителі, учні, їхні батьки та керівництво управління освіти збиралися у будівлі сільської ради, де обговорювали ситуацію, що склалася. [PERSON] на ці збори не ходила. 16.12.2015 р. начальник управління освіти Тячівської РДА [PERSON] і юрисконсульт [PERSON] приїхали в школу та попросили від [PERSON] дати письмові пояснення з приводу зриву навчального процесу 15 грудня. Після її відмови було складено відповідний акт та вручено їй копію наказу про звільнення, який [PERSON] привезла з собою. Отже, суд достовірно з'ясував ту обставину, що письмові пояснення від [PERSON] по факту вчинення нею одноразового грубого порушення трудових обов'язків, до накладення дисциплінарного стягнення, не відбиралися. Це стверджується поясненнями позивачки, поясненнями представника відповідача [PERSON], даними під час розгляду справи, наказом № 846-к від 16.12.2015 р., у якому зазначено, що підставою для видачі наказу про звільнення [PERSON] із посади директора школи є акт комісії управління освіти, акти вчителів, висновок комісії по службовому розслідуванню. А також актом від 16.12.2015 р., який підписаний чотирма працівниками управління освіти, із якого убачається, що у приміщенні Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, о 12.41 год., [PERSON] відмовилася надати пояснення з приводу зриву навчально-виховного процесу 15.12.2015 р. Посилання на пояснення позивачки або на акт про її відмову дати пояснення у наказі відсутні. Згідно ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Враховуючи, що законом не передбачено вимагати від працівника повторного пояснення, суд вважає, що наявність акту від 16 грудня є доказом того, що пояснення від [PERSON] вимагалися вже після винесення наказу про її звільнення, так як наказ начальник управління привезла із собою в Углю, і він був вручений позивачці відразу після відмови надати пояснення. Посилання представників відповідача [PERSON] та [PERSON] на те, що пояснення від позивачки вимагали 15.12.2015 р., до винесення наказу про звільнення, і її відмова їх надати була зафіксована відповідним актом, який [PERSON], по невідомих причинах, не надала суду, суд до уваги не приймає, виходячи з обставин, викладених вище. Їхні клопотання про приєднання до справи акту від 15.12.2015 р. та про допит у судовому засіданні свідків, при яких [PERSON] 15 грудня відмовлялася дати письмові пояснення з приводу зриву навчального процесу, судом були відхилені, так як у супереч вимогам ст. 131 ЦПК України вони були заявлені під час розгляду справи по суті, тобто після того, як [PERSON] заявила, що письмові пояснення у неї вимагали тільки 16.12.2015 р. Посилання представників відповідача на те, що причиною несвоєчасного подання доказів стали неправильні дії попереднього представника управління освіти, суд не вважав поважною причиною. Крім того суд з'ясував, що у школі був встановлений порядок, який зберігся і на час тривалого перебування позивачки на лікарняному, згідно якого на ніч у школі залишався охоронець (сторож), який чергував до 7-ї години. У сьомій годині в школу приходила чергова техпрацівниця, після чого він, охоронець, йшов додому, і двері школи не зачинялися на замок. Крім позивачки цю обставину ствердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Однак, критичного дня, невстановлена особа зачинила двері школи на замок, чим перешкодила учням та педагогічному колективу увійти у приміщення школи. Висновком комісії, яка була створена начальником управління освіти для службового розслідування обставин та причин зриву навчально-виховного процесу 15.12.2015 р. в Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів стверджено, що: «… комісією взято пояснення від технічних та педагогічних працівників [PERSON], [PERSON], [PERSON], (який сам є членом комісії), [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в своїх поясненнях написали, що 15.12.2015 р. вони прийшли до школи, двері були зачинені, директор [PERSON] сварилася із батьками, діти в холоді бігали біля школи. Директор школи навіть не намагалася забезпечити відкриття дверей, щоб діти та вчителі могли зайти до школи та розпочати навчально-виховний процес. Близько 8.30 год. до школи приїхала начальник управління освіти [PERSON], яка вимагала у [PERSON] забезпечити учням та вчителям доступ до класних приміщень. Однак [PERSON] на це не реагувала і сиділа в котельні до кінця робочого дня. В цей день директор школи не здійснювала керівництво педагогічним колективом, а навчально-виховний процес був зірваний. Внаслідок своєї бездіяльності директор школи [PERSON] вчинила грубе порушення своїх трудових обов'язків і її дії підпадають під ознаки п. 1 ст. 41 КЗпП України». Цим висновком також стверджено, що пояснення від [PERSON] по факту зриву навчального процесу не відбиралися 15 грудня, і акт про її відмову надати пояснення не складався, інакше він би був згаданий у висновку. Крім того, із вказаного висновку вбачається, що порушення директором школи своїх трудових обов'язків полягає у тому, що вона не вжила заходів для відкриття дверей. Разом з тим суд констатує, що комісія навіть не намагалася з'ясувати, хто і з якою метою зачинив двері, чому ще до початку навчального процесу, (як убачається із висновку), до школи прийшли батьки учнів і сварилися з [PERSON]. За наведених обставин є всі підстави вважати даний висновок тенденційним та упередженим. Разом з тим, він підтверджує слова позивачки про те, що коли вона в 7.45 год. прийшла до школи, двері уже були зачинені, а на подвір'ї знаходилися вчителі, учні та батьки. Враховуючи, що доводи [PERSON] про відсутність у неї ключів від приміщення школи не спростовані актом передачі, суд вважає, що у ситуації що склалася, у неї не було реальної можливості відчинити двері школи. Доказом того, що школу зачинили особи, зацікавлені в тому, щоб не допустити позивачку до роботи, є показання свідка [PERSON], який у судовому засіданні показав, що о 07.45 год., 15.12.2015 р. він привіз свою дружину [PERSON] та сина до школи і, біля сільської ради побачив багато людей, серед яких була [PERSON] Йому зателефонувала [PERSON] та попросила повідомити у чергову частину поліції, що вона не може відчинити вхідні двері школи через відсутність чергового та техпрацівника. Потім він зателефонував на гарячу лінію в Управління освіти, в міністерство та голові Тячівської РДА і повідомив про даний факт. Через 40 хвилин приїхала оперативна група, а через дві години [PERSON] Біля 10-ї год. [PERSON] відчинила школу. Листом начальника Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області стверджено, що проведеним прослуховуванням реєстратора запису телефонних переговорів добових нарядів чергової частини за 15 грудня встановлено, що в 08.09 год. від [PERSON] надійшло повідомлення, що його дружині, директору Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, погрожують звільненням група вчителів. Дане повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку за № 2015000655 (а.с. 94). З висновку старшого інспектора Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області щодо розгляду матеріалів ЄО № 2015000655 від 15.12.2015 р. убачається, що [PERSON] просить вжити заходи та провести перевірку по факту зриву навчального процесу 15.12.2015 р. в Углянській ЗОШ І-ІІІ ступенів, який був здійснений в.о. директора школи [PERSON], завгоспом [PERSON] та групою вчителів. Опитати по даному факту [PERSON], [PERSON] та вчителів не вдалося, так як вони відмовилися від давання пояснень згідно ст. 63 Конституції України (а.с. 31, 32). Під час розгляду справи [PERSON] давала показання і ствердила, що з 15 грудня по 15 січня 2016 р. знаходилася на лікарняному. Ці показання спростовуються показаннями позивачки та показаннями свідка [PERSON],(викликаного за клопотанням представників відповідача), які ствердили, що [PERSON] була у сільській раді, коли там проводили збори вчителів, учнів та батьків. Це дає можливість суду утвердитися у висновку, що критичного дня невстановленими особами було сплановано та проведено зрив навчального процесу з метою дискредитації та усунення з посади директора школи [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що 14.12.2015 р. до школи приїжджала комісія з Управління освіти Тячівської РДА, одна із членів комісії сказала: «[PERSON] немає за що звільнити, тому давайте думати, як це зробити». 15.12.2015 р., відправляючи сина до школи, вона побачила у шкільному автобусі техпрацівницю, яка раніше до цього ніколи не їздила разом з учнями, так як приходила на роботу раніше. Прийшовши до школи, побачила [PERSON], [PERSON] та декількох учнів, які ходили по території школи. Шкільний автобус разом з учнями не зупинився біля школи, а поїхав у бік центру села. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 15.12.2015 р. йому зателефонувала дружина, [PERSON], та сказала, що необхідно забрати їхнього сина, який знаходиться на дворі школи. Він поїхав у центр села і побачив, що шкільний автобус знаходиться напроти сільської ради, а всі учні знаходилися на другому поверсі сільради. Із показань свідка [PERSON] убачається, що 15.12.2015 р. він прийшов у школу приблизно в 7.45 год. На подвір'ї школи побачив багато людей. Двері школи були зчинені на замок. Хтось із вчителів повідомив йому, що директор не пускає учнів та вчителів до школи. Йому було цікаво чому [PERSON] викликала оперативну групу на вчителів та учнів. Потім вчителі та учні пішли в сільську раду. Позивачка відмовилася брати участь у зборах, а [PERSON] була на них присутня. Між колективом вчителів та [PERSON] існує конфлікт. На території школи він бачив працівників поліції. Ключі від вхідних дверей мають сторожі, техпрацівники, завгосп і директор школи. Коли [PERSON] була на лікарняному замки на вхідних дверях мінялися. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що в його обов'язки входить забезпечити збереження об'єкту - школи. З 21-ї год. по 07-у год. він знаходиться у школі, а вранці приходить чергова, яка має свої ключі. 15.12.2015 р., зранку, коли він ішов додому, школа була відчинена. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що з 2005 по 2006 роки вона працювала директором Углянської ЗОШ. На той час ключі від школи були в неї, техпрацівника та чергового. В школі працює п'ять техпрацівників. 15.12.2015 року працювала [PERSON] Вона приходить до школи о 07.40-07.45 год. 15.12.2015 р. в такий час школа була зачинена. Вчителі, учні та їх батьки знаходилися на подвір'ї школи, тому вона разом з ними пішла до сільської ради. Вона не бачила, як [PERSON] зачиняла двері школи. По даному факту [PERSON] просила позивачку надати пояснення, але вона відмовилася, про що було складено відповідний акт. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що працює вчителем в Углянській ЗОШ. 15.12.2015 р., близько 07.30 год., він прийшов до школи, хоча в нього не було першого уроку, зайшов у методичний кабінет, залишив свої речі та пішов до доньки, яка проживає неподалік. Коли він повернувся до школи, то вхідні двері були зачинені. Дехто з учнів сказав, що всі пішли у сільську раду, тому він пішов за ними. Коли вони повернулися з іншими вчителями, учнями та батьками, школа була відчинена і на її території знаходилися працівники поліції. Хто саме відчинив школу йому не відомо. В той день працювала [PERSON], техпрацівник Углянської ЗОШ. Він бачив, як [PERSON] розмовляла з позивачкою на сходах школи та просила надати пояснення, але [PERSON] відмовилася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він працює в Углянській ЗОШ оператором котельні. 15.12.2015 р. чергував [PERSON], а він мав стати на зміну наступного дня. Приблизно в 7.30 год. він прийшов до школи, щоб забрати свої ключі і побачив, як [PERSON] замкнула двері школи та пішла у котельню. Після цього пішов у село, тому що всі люди, учні і батьки пішли в сільську раду. У котельню він не заходив. [PERSON] в той день теж була у сільській раді. Через 30 хвилин вони повернулися до школи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що 15.12.2015 р. у неї не було першого уроку, але близько 08-год. вона прийшла до школи де побачила багато людей. У їхній присутності [PERSON] зачинила двері школи та пішла до котельні. Більше вона її не бачила. Свідок [PERSON] ствердила, що 15 грудня, приблизно у 7.30 год. прийшла у школу і прибирала у деяких класах. Біля 8-ї години побачила, що на подвір'ї зібралося багато людей. Вийти на подвір'я вона не могла, так як двері були зачинені на замок. Хто замкнув двері не знає. У приміщенні школи, в той час, нікого не бачила. Черговою того дня вона не була. Показанням свідків [PERSON] та [PERSON] в тій частині, що стосується закривання школи позивачкою, суд дає критичну оцінку, так як вони не узгоджуються із показаннями інших свідків, викликаних за клопотанням представників відповідача та суперечать навіть між собою. Так свідок [PERSON] ствердив, що бачив як [PERSON] зачиняла двері у 7.30 год., а [PERSON] показала, що позивачка зробила це у 7.55 або у 8.00 год. [PERSON] пояснив, що учні та батьки в той час уже пішли до сільської ради, а [PERSON] свідчить, що [PERSON] зачинила школу, коли на подвір'ї було багато людей. Однак з показань обох свідків убачається, що батьки, вчителі та працівники школи, навіть ті, що не мали у той час уроків, дуже оперативно зібралися на території школи, а потім пішли в сільську раду, де проводили збори. Відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Пунктами 22, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" N 9 від 06.11.1992 р. роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-33цс14 від 21.05.2014 року. Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу). Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов'язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Згідно з пунктом 1.3. Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 квітня 2008 року № 189, непрацездатність (утрата непрацездатності) - це стан здоров'я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров'я. Отже, факт тимчасової непрацездатності працівника унеможливлює виконання ним своїх трудових обов'язків з поважних причин і на законних підставах звільняє його від їх виконання та відповідальності за їх невиконання. Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40, частини другої статті 41 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності. Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними, в зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1-ї ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. За таких обставин,

Outcome: approved