Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Білгород-Дністровська місцева прокуратура, Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, КУ «Міський спеціалізований будинок дитини», про позбавлення батьківських прав, уточнивши свої позовні вимоги 04.06.2019 року остаточно просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з кожного, на користь [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь [PERSON] , [INFO] ; перераховувати аліменти на особистий рахунок малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язати Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації відкрити зазначений особистий рахунок дитини у відділені Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду; перераховувати аліменти на особистий рахунок малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язати КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1»відкрити зазначений особистий рахунок дитини у відділені Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що гр. [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2016 року народження. В січні 2017 року відповідач покинула своїх малолітніх дітей та поїхала в невідомому напрямку. Під час планового патронажу медсестра с. Удобне виявила факт залишення дітей без материнського нагляду, про що cклала пояснювальну записку. Покинуті діти 19.01.2017 року були госпіталізовані в дитяче відділення КЗ «Старокозацька районна лікарня», про що 24.01.2017 року складений акт КЗ «Старокозацька РЛ» та представником ВП ГУНП в Одеській області про дитину, яку батьки, інші родичі або законний представник відмовились забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. Надалі, розпорядженням голови Білгород-Дністровської райдержадміністрації від 20.02.2017 року № 52/А-2017 [PERSON] влаштовано на повне державне утримання до КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» в м. Одеса, де дитина перебуває по теперішній час. Відповідно до листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 25.09.2018 № 06-04/390 [PERSON] з 25.01.2017 року по теперішній час перебуває у вказаному закладі. Мати дитини - [PERSON] відвідала [PERSON] у закладі 02.11.2017 року та [INFO] . Батько дитини [PERSON] - [PERSON] жодного разу не відвідав дитину за час її перебування у закладі, не цікавився її життям та розвитком, не повідомив про поважну причину своєї неявки, не вживав ніяких дій щодо повернення дитини в сім`ю, в телефонному режимі повідомив, що доля дитини його не цікавить і в нього відсутній час для її виховання. Разом з тим, відомості про батька дитини [PERSON] внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Мати дитини [PERSON] жодного разу не відвідала її в дитячому закладі, не цікавилась життям та розвитком дитини, не повідомила про поважну причину своєї неявки, не вживала ніяких дій щодо повернення дитини в сім`ю. Службою у справах дітей Білгород-Дністровської райдержадміністрації, після виявлення покинутих малолітніх було встановлено зв`язок з [PERSON] , яка була попереджена, що у разі продовження протиправної поведінки по відношенню до своїх дітей, вона може бути позбавлена батьківських прав. Проте, відповідачем було проігнороване таке повідомлення і більше встановити з нею зв`язок було неможливо. З вказаних вище підстав позивач і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлялись належним чином, про причину неявки суду не сповістили, відзив на позов ними не надано. Представник третьої особи Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Представник КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1 » в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява, згідно якої адміністрація будинку дитини № 1 підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу за відсутності представника закладу. Представник Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , державна реєстрація народження проведена відповідно до ст. 126 СК України, 31.05.2012 року внесені відомості про визнання батьківства, тому батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України /за вказівкою матері/. Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2017 року головним лікарем разом з замісником головного лікаря Комунального закладу «Старокозацька районна лікарня» було складено на ім`я директора РЦСССМД, в.о. начальника служби у справах дітей, районного педіатра та голови сільської ради доповідна № 9, згідно якої адміністрація КЗ «Старокозацька РЛ» повідомила, що в дитяче відділення лікарні 19.01.2017 року було госпіталізовано патронажною медсестрою с. Удобне двох покинутих матір`ю дітей. Мати [PERSON] залишила дома доньок [PERSON] та [PERSON] . Мати написала записку, що не повернеться додому. Під час планового патронажу медсестра с. Удобне [PERSON] виявила факт залишення дітей без материнського нагляду. Так як рідних поряд із дітьми на той час не було та був лист від матері, що вона добровільно покинула своїх дітей /це становило загрозу для їх здоров`я/ медична сестра госпіталізувала дітей в дитяче відділення КЗ «Старокозацька РЛ», оповістивши про випадок голову сільської ради с. Удобне, головного лікаря КЗ «Старокозацька РЛ», а також представника соціальної служби с. Удобне. З дня госпіталізації дітей 19.01.2017 року до 23.01.2017 року ні мати, ні хтось із рідних не навідався до дітей. 24.01.2017 року КЗ «Старокозацька районна лікарня» разом з представником ВП ГУНП було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину / [PERSON] , [INFO] /, яку батьки, інші родичі або законний представник відмовились забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. Згідно листа № 348 від 24.04.2017 року з КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1», адміністрація міського спеціалізованого будинку дитини № 1 повідомила, що з 07.03.2017 року в даному закладі тимчасово на повному державному забезпеченні знаходиться малолітня [PERSON] , [INFO] , яка направлена за розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 52/А-2017 від 20.02.2017 року. За час перебування [PERSON] в закладі її ніхто з родичів та близьких не відвідує, допомоги в вихованні та утриманні не надає. У відповідності до довідки № 05-11/383 від 18.9.2018 року, адміністрація Центру соціально-психологічної реабілітації дітей повідомила, що в їх закладі з 25.01.2017 року по теперішній час перебуває [PERSON] , [INFO] . За час перебування в Центрі її відвідували: мати - [PERSON] , а саме 02.11.2017 року і [INFO] . Батько [PERSON] дитину не відвідав ні разу. Згідно характеристики на гр. [PERSON] , складену 23.01.2017 року Удобненською сільською радою, гр. [PERSON] , [INFO] народилась в с. Ройлянка Саратського району Одеської області. Навчалась в Удобненській ЗОШ з 2001 року по 2010 рік, а з вересня 2010 року - в Старокозацькому аграрному ліцеї. [INFO] [PERSON] народила доньку - [PERSON] , та переїхала проживати в Роздільнянський район. Коли дівчинці виповнилось 1,5 роки, мати залишила [PERSON] в притулку для дітей «Теплий дім» служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації. [INFO] року мати народила [PERSON] . Після народження другої доньки, мати забрала з притулку доньку [PERSON] . 19.01.2017 року мати [PERSON] залишила своїх дітей на сестер і виїхала за межі с. Удобне. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при районній державній адміністрації «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] » № 01-39/4504 від 21.09.2018 року, вважається за доцільне позбавити батьківських прав громадян [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . 21.09.2018 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування складено висновок № 01-39/4503, згідно якого з метою захисту прав та інтересів малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , реалізації права дітей на влаштування в сімейні форми виховання Білгород-Дністровська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадян [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками матір`ю [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та свідоме нехтування батьком [PERSON] своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Більш того, ще однією з беззаперечних підстав, що дає право суду позбавити особу батьківських прав є доведений факт того, що відповідач [PERSON] не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, що підтверджується відповідним актом. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідачі не бажають спілкуватися зі своїми дітьми, свідомо нехтують своїми батьківським обов`язками, ухиляються від їх виконання, не здійснили жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунулись від виконання покладених на них законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, а також прийнявши до уваги, що мати дитини [PERSON] та [PERSON] взагалі не забрала дітей з закладу охорони здоров`я без поважної причини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Білгород-Дністровська місцева прокуратура, Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1», про позбавлення батьківських прав в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог про стягнення аліментів та зобов`язання відкрити особистий рахунок дитини, суд приходить до наступного. У відповідності до положень Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.3 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи вказані вище обставини, а саме те, що у правовому розумінні чинного законодавства разом з позбавленням батьківських прав з відповідачів може бути стягнуто і аліменти на утримання дитини, та враховуючи те, що законодавець чітко визначив, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прийнявши до уваги, що наразі діти перебувають на повному державному забезпеченні у державних закладах, тому є усі правові підставі зобов`язати вказані установи відкрити особистий рахунок малолітнім дітям для перерахування майбутніх аліментів, а отже суд вважає за доцільне позовні вимоги і в частині стягнення аліментів обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню . На підставі викладеного,

Outcome: approved