Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 11.02.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 17.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER]. Також, 21.07.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, згідно з яким банк відступив, а позивач прийняв право вимоги за договором № [NUMBER]. Відповідачем було порушено умови зазначеного договору щодо належного виконання зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 20166,40 гривень, у зв'язку із чим позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ « ОТП Фактринг Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 17.07.2013 року у розмірі 20166,40 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 201,66 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.46). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома (а.с.44-45). Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до якого банк надав позичальнику споживчий кредит на придбання товарів та послуг у розмірі 20945 грн. із сплатою 0,01 % річних строком на 24 місяці, а саме з 17.07.2013 по 17.07.2015 року (а.с.5-11). У відповідності до п.1.2. банк зобов'язався надати позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 21/07/14, відповідно до якого фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладання з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів (а.с.18-22). Таким чином, на підставі договору факторингу від 21.07.2014 року № 21/07/14, у позивача виникло право вимоги до відповідача [PERSON] (а.с.22). [PERSON] був повідомлений про виникнення заборгованості та про зміну кредитора, що підтверджено письмовим повідомленням від 24.07.2014 року за вих. № 200144876 (а.с.17). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач належним чином не виконав зобов'язання згідно договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 23.12.2014 року становила 20166,40 грн., та складається з: - 16075,73 грн. - залишок заборгованості за кредитом; - 1,48 грн. - відсотки за користування кредитом; - 4089,19 грн. - комісія за РО. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості - є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved